Справа № 809/1221/14
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"13" червня 2014 р.
Справа № 809/1221/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

cудді Скільського І.І.,

за участю секретаря судового засідання
Волочій Л.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача -
Драгомирецького В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Івано-Франківського
обласного центру зайнятості про
скасування наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності № 69
від 19.03.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості (далі - відповідач) про
скасування пункту 1 наказу директора
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості Горбаля Г.М від 19.03.2014 року
за № 69 про оголошення ОСОБА_1 догани, за
неналежне виконання своїх посадових
обов`язків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач протиправно,
необґрунтовано та безпідставно,
оскаржуваним пунктом наказу за №69 від
19.03.2014 року притягнув позивача до
дисциплінарної відповідальності за
вчинення дисциплінарного проступку,
якого фактично допущено не було, вважає
виконання своїх посадових обов'язків
по зазначеним в оскаржуваному наказі
фактам належним чином здійсненим.

Позивач та її представник заявлені
позовні вимоги підтримали з підстав,
зазначених в адміністративному позові.
Зокрема ОСОБА_1 суду пояснила, що
викладені у вищезгаданому наказі
обставини не відповідають дійсності,
тому до дисциплінарної
відповідальності її притягнуто
необґрунтовано. Щодо ведення та пошуку
роботи безробітним інвалідом,
зауважила, що усі необхідні дані в
особовій справі містяться. А також щодо
відсутності відомостей про останнє
місце роботи ОСОБА_5 при зверненні із
заявою про реєстрацію як безробітного
пояснила, що вказана особа вперше шукає
роботу та звернулася до служби
зайнятості одразу після закінчення
навчання, і відповідно жодних
відомостей про останнє місце роботи не
може бути. Позивач вважає, що під час
перевірки не було враховано
особливості формування персональних
карток осіб, які перебуваючи на обліку
втрачають та набувають інвалідність,
пошук роботи для яких здійснюється
виключно через електронну систему
документообігу, яка комплексно
впроваджена у центрах зайнятості.
Позивач, її представник вказали, що
дисциплінарне стягнення накладено з
порушенням вимог ст.147-149 КЗпП. Також
вважають, що перевірка відбувалась без
участі позивача, без жодних пояснень, а
тому подання Калуського міжрайонного
прокуратура, на підставі якого
ухвалене оскаржуване рішення, внесене
без врахування всіх обставин справи,
оскільки перевірка проводилась за її
відсутності, внаслідок чого посадовими
особами прокуратури зроблені
передчасні і безпідставні висновки.
Позов просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав письмового заперечення, та
надав аналогічні за їх змістом
пояснення (а.с. 20-25). У задоволенні
позову просив відмовити повністю.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення позивача, представника
позивача та представника відповідача,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_1 є державним службовцем та
прийняла присягу державного службовця.

З 06.03.1991 року позивач працює у
Калуському міськрайонному центрі
зайнятості на різних посадах. З 19.12.2011
року призначена за переведенням
провідним спеціалістом відділу
організації працевлаштування
населення Калуського міськрайонного
центру зайнятості де і працює по даний
час, що підтверджується відповідними
записами в трудовій книжці позивача,
копія якої наявна в матеріалах справи
та копією витягу з наказу (а.с. 9-13, 90).

Згідно характеристики від 12.10.2010 року,
яка підписана директором Калуського
міськрайонного центру зайнятості та
підписана позивачкою за час роботи
ОСОБА_1 є здібним спеціалістом.
Посадові обов`язки, завдання і
доручення виконує вчасно. Вільно
володіє державною мовою. Ефективно
співпрацює з відповідальними
працівниками відділів кадрів
підприємств, установ, організацій, дбає
про позитивний імідж служби
зайнятості. При спілкуванні з
клієнтами вміє аналізувати ситуацію,
виявляти їхні мотиви, наміри, побажання
щодо працевлаштування (а.с. 86).

Калуською міжрайонною прокуратурою в
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів України «Про
зайнятість населення», «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» проведено перевірку
Калуського міськрайонного центру
зайнятості.

За результатами перевірки до
Калуського міськрайонного центру
зайнятості внесено подання за № 78-706
від 17.02.2014 року (а.с. 32-34), відповідно до
якого посадовими особами даного центру
при реалізації державної політики у
сфері зайнятості були допущені
порушення вимог чинного законодавства.
Зокрема, як порушення вказано, що
ОСОБА_1 в персональній картці
безробітного ОСОБА_5 не вказала чи уже
працював він раніше до надання статусу
безробітного. При цьому неповнолітній
ОСОБА_5 на день реєстрації в Калуському
міськрайонному центрі зайнятості
належав до молоді, яка звернулася
протягом шести місяців після
закінчення навчання у
професійно-технічному навчальному
закладі і яка вперше приймається на
роботу. Дана особа відповідно до статті
14 Закону України „Про зайнятість
населення" належить до категорій
громадян, що мають додаткові гарантії у
сприянні працевлаштуванню, які не
здатні на рівних умовах конкурувати на
ринку праці. Однак ОСОБА_1 вищевказані
вимоги чинного законодавства
дотримані не були.

При веденні особової справи ОСОБА_6, яка
являється інвалідом виявлено
порушення чинного законодавства.
Зокрема, в обліковій картці ОСОБА_6
відсутні відомості, що вона являється
інвалідом, не зазначено групу
інвалідності, з якого часу встановлена
інвалідність, які професії доступні за
станом здоров`я. Особова справа ОСОБА_6
містить індивідуальну програму
реабілітації та довідку до акта МСЕК з
висновком про умови та характер праці,
проте вказані відомості посадовими
особами Калуського міськрайонного
центру зайнятості до уваги не взяті, в
результаті чого особи позбавлені
додаткових гарантій на
працевлаштування.

Вказані порушення допущені з вини
провідного спеціаліста відділу
організації працевлаштування
населення Калуського міськрайонного
центру зайнятості ОСОБА_1,
внаслідок неналежного виконання
службових обов`язків згідно посадової
інструкції.

Дане подання було направлено
Калуському міськрайонного центру
зайнятості з вимогою усунення
виявлених правопорушень та
притягнення до дисциплінарної
відповідальності посадових осіб
відповідача, серед яких і провідний
спеціаліст відділу організації
працевлаштування Калуського
міськрайонного центру зайнятості
ОСОБА_1

19.02.2014 року за № 387-01/11-14 вищевказане
подання направлене
Івано-Франківському обласному центру
зайнятості для вирішення по суті.

Наказом директора Івано-Франківського
обласного центру зайнятості Горбаля
Г.М. від 19.03.2014 року за № 69 за неналежне
виконання своїх посадових обов'язків,
зазначених у поданні Калуського
міжрайонного прокурора від 17.02.2014 року
ОСОБА_1 оголошено догану (а.с. 6-8).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги та
перевіряючи, чи оскаржуване рішення
суб'єкта владних повноважень про
притягнення державного службовця до
дисциплінарної відповідальності
прийняте обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для його прийняття, суд
виходить з того, що дисциплінарна
відповідальність працівників є одним
із видів юридичної відповідальності,
що встановлена законодавством за
протиправну поведінку працівника. Вона
є обов'язком працівника понести
покарання, передбачене нормами
законодавства про працю, за
протиправне невиконання чи неналежне
виконання своїх трудових, а в даному
випадку службових, обов'язків.

Підставою для притягнення до
дисциплінарної відповідальності є
дисциплінарний проступок.

Дисциплінарний проступок визначається
як винне протиправне невиконання чи
неналежне виконання працівником своїх
трудових, службових чи посадових
обов'язків.

Дисциплінарний проступок, за допущення
якого притягнуто позивача до
дисциплінарної відповідальності,
характеризується спеціальним
суб'єктом, що випливає із відносин
державної служби, в яких перебувають
сторони та спеціальним об'єктом, яким є
обов'язки позивача, що визначені її
посадовою інструкцією та
нормативно-правовими актами, а також
суб'єктивною та об'єктивною стороною,
що є загальними.

Спірні правовідносини перебувають в
субсидіарному правовому регулюванні
загальних норм Кодексу законів про
працю України та спеціальних норм
Закону України "Про державну службу", як
такі, що виникли з приводу проходження
державної служби позивача.

Відповідно до Закону України "Про
державну службу" питання
дисциплінарної відповідальності
державного службовця можуть бути
врегульовані загальними нормами, тобто
Кодексом законів про працю України та
спеціальними, які наведені у Законі
України "Про державну службу". Таким
чином до правовідносин між сторонами
слід застосовувати Кодекс законів про
працю України в частині, яка не
суперечить вищевказаному спеціальному
Закону.

Статтею 14 Закону України "Про державну
службу" визначено, що дисциплінарні
стягнення застосовуються до
державного службовця за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює.

Стаття 147 Кодексу законів про працю
України передбачає, що за порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: догана; звільнення
(частина 1). Законодавством, статутами і
положеннями про дисципліну можуть бути
передбачені для окремих категорій
працівників й інші дисциплінарні
стягнення (частина 2).

Судом встановлено, що підставою для
видачі оскаржуваного наказу було
подання прокурора за № 78-706 від 17.02.2014
року про усунення порушень вимог
чинного законодавства.

За наслідками судового розгляду суд не
погоджується з достовірністю обставин,
викладених у даному поданні, яке було
підставою для притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності, з
огляду на наступне.

Правові, економічні та організаційні
засади реалізації державної політики у
сфері зайнятості населення, гарантії
держави щодо захисту прав громадян на
працю та реалізації їхніх прав на
соціальний захист від безробіття
визначає Закон України "Про зайнятість
населення".

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про
зайнятість населення" до категорій
громадян, що мають додаткові гарантії у
сприянні працевлаштуванню, належать:
молодь, яка закінчила або припинила
навчання у загальноосвітніх,
професійно-технічних і вищих
навчальних закладах, звільнилася із
строкової військової або
альтернативної (невійськової) служби
(протягом шести місяців після
закінчення або припинення навчання чи
служби) і яка вперше приймається на
роботу; особи, яким виповнилося 15 років
та які за згодою одного з батьків або
особи, яка їх замінює, можуть, як
виняток, прийматися на роботу.

Згідно до ст. 46 вищевказаного Закону
підходящою для безробітного
вважається робота, що відповідає
освіті, професії (спеціальності),
кваліфікації особи з урахуванням
доступності транспортного
обслуговування, встановленої рішенням
місцевої державної адміністрації,
виконавчого органу відповідної ради.
Заробітна плата повинна бути не нижче
розміру заробітної плати такої особи
за останнім місцем роботи з
урахуванням середнього рівня
заробітної плати, що склався у регіоні
за минулий місяць, де особа
зареєстрована як безробітний.

Відповідно до аналізу наведених норм,
стаття 46 Закону України "Про зайнятість
населення" може поширюватись виключно
на осіб, яким надано статус
безробітного, що зареєстрований у
встановленому порядку.

Однак в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС
України відповідачем не доведено суду
факту позбавлення додаткових гарантій
безробітного ОСОБА_5

З урахуванням наведеного зазначені у
поданні обставини порушення позивачем
прав ОСОБА_5, не відповідають вимогам
чинного законодавства, оскільки
останній не був спеціальним суб'єктом,
визначеним диспозицією ст. 46 Закону
України "Про зайнятість населення",
тому дана стаття застосовуватись до
нього не може.

Щодо ведення та пошуку роботи
безробітному інваліду ОСОБА_6 в
судовому засіданні встановлено, що усі
необхідні дані в особовій справі
містяться. Зокрема, в обліковій картці
ОСОБА_6 містяться відомості, що
зазначена особа являється інвалідом,
зазначено групу інвалідності та з
якого по яке число встановлена
інвалідність, а також, які професії
доступні зазначеній особі за станом
здоров`я. А також встановлено, що ОСОБА_6
на виконання вимоги п. 2 ст. 6 ПМКУ № 198
від 20.03.2013 року "Про затвердження
порядку реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу" були роз`яснені права
та обов`язки, заповнено та підписано
заяву затвердженої форми (а.с.50-67).

Досліджуючи дотримання відповідачем
порядку притягнення до дисциплінарної
відповідальності позивача судом
встановлено порушення цього порядку,
внаслідок не дотримання норм статтей 148
та 149 Кодексу законів про працю України.

Стаття 149 Кодексу законів про працю
України встановлює порядок
застосування дисциплінарних стягнень
та передбачає, що до застосування
дисциплінарного стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
зажадати від порушника трудової
дисципліни письмові пояснення.

Як встановлено судом, в порушення
статті 149 Кодексу законів про працю
України до застосування
дисциплінарного стягнення відповідач
від позивача пояснення не отримував та
не вимагав їх надати.

Стаття 148 Кодексу законів про працю
України передбачає, що дисциплінарне
стягнення застосовується власником
або уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці(частина 1).
Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку (частина 2).

Враховуючи, що відповідач вважав, що
позивачем допущено вчинення
дисциплінарного проступку при
здійсненні реєстрації безробітних
ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які мали місце 02.07.2013
року та 15.07.2013 року, то накладення ним
дисциплінарного стягнення за
допущення цих порушень здійснено за
межами шестимісячного строку,
встановленого частиною 2 статті 148
Кодексу законів про працю України і
виключає притягнення до
дисциплінарної відповідальності,
внаслідок пропущення строку для
застосування дисциплінарного
стягнення.

Також, оцінивши оскаржуваний наказ про
притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності на
відповідність вимогам частини 3 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України суд вважає вказане
рішення суб'єкта владних повноважень
необґрунтованим, оскільки в наказі
відображені відомості зазначені
Калуським міжрайонним прокурором у
внесеному поданні за № 78-706 від 17.02.2014
року, будь-якої самостійної оцінки
виявлених фактів та порушень
відповідачем не здійснено, не
визначено ступінь тяжкості вчинених
проступків і заподіяну ними шкоду, не
зазначено обставини, за яких вчинено
проступок, не надано оцінки попередній
роботі працівника, що притягнута до
дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
до висновку, що пункт 1 наказу від 19.03.2014
року за № 69 слід визнати незаконним та
скасувати, так як факти, згадані в
поданні та вказані як підстава для
прийняття оскаржуваного рішення,
повністю не відповідають встановленим
на підставі достовірних доказів
фактичним обставинам, які мають
значення для вирішення справи, та при
притягненні ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності відповідачем
допущені значні порушення чинного
законодавства.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
пункт 1 наказу директора
Івано-Франківського обласного центру
зайнятості Горбаль Г.М. за № 69 від 19.03.2014
року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
провідного спеціаліста відділу
організації працевлаштування
населення Калуського міськрайонного
центру зайнятості Івано-Франківської
області ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:

Скільський І.І.

Постанова складена в повному
обсязі 18.06.2014 року.