Справа № 435/12951/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/800/7908/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Стрелець Т.Г., Конюшка
К.В., розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська на
постанову Жовтневого районного суду м.
Луганська від 19 грудня 2013 року та
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29 січня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4
до Управління Пенсійного фонду України
в Жовтневому районі м. Луганська про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2013 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Луганська (далі - УПФУ в Жовтневому
районі м. Луганська) про визнання
протиправними дії УПФУ в Жовтневому
районі м. Луганська щодо відмови у
перерахунку пенсії, зобов'язання УПФУ в
Жовтневому районі м. Луганська
здійснити перерахунок та виплачувати з
23 жовтня 2013 року пенсію в розмірі 90% від
суми заробітної плати з урахуванням
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
щомісячної індексації (допомога на
оздоровлення в сумі 4326,82 грн.,
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань в сумі 2202,00
грн., індексація в сумі 6467,58 грн.),
відображених в довідці.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 19 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправними дії УПФУ в
Жовтневому районі м. Луганська щодо
відмови ОСОБА_4 у перерахунку пенсії з
урахуванням нарахованих та виплачених
інших виплат, зобов'язано УПФУ в
Жовтневому районі м. Луганська
здійснити ОСОБА_4 перерахунок та
виплату пенсії з 01 листопада 2013 року у
розмірі 80 відсотків від суми
заробітної плати з врахуванням інших
виплат, відповідно до довідки № 13-56/80
від 21 жовтня 2013 року. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29 січня
2014 року апеляційну скаргу УПФУ в
Жовтневому районі м. Луганська
залишено без задоволення, апеляційну
скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Луганська від 19 грудня 2013 року змінено,
в абзаці третьому резолютивної частини
постанови Жовтневого районного суду м.
Луганська від 19 грудня 2013 року замість
слів « 80 відсотків» вказано «90
відсотків». В іншій частині постанову
суду залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі УПФУ в Жовтневому
районі м. Луганська, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком,
перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневому
районі м. Луганська та отримує пенсію
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з 29 червня 2011 року,
стаж державної служби складає 21 рік 06
місяців 09 днів.

Відповідно до довідки Головного
Управління державної казначейської
служби України у Луганській області №
13-56/80 від 21.10.2013 року про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», виданої позивачу,
надбавки, премії та інші виплати за
період з 01 червня 2009 року до 31 травня 2011
року становили 33484,45 грн. На всі виплати,
включені в довідку, нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з 01
січня 2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

23 жовтня 2013 року позивач звернувся із
заявою до відповідача про перерахунок
пенсії з урахуванням сум «інші
виплати», зазначених в довідці
Головного Управління державної
казначейської служби України у
Луганській області № 13-56/80 від 21 жовтня
2013 року.

Листом від 04 листопада 2013 року № 270/К-7
УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська
відмовило позивачу у перерахунку
пенсії, оскільки матеріальна допомога,
грошова винагорода та індексація
грошових доходів населення не належать
до складових заробітної плати
державного службовця, підстав до
зарахування зазначених виплат при
нарахуванні пенсії державного
службовця не має.

Пославшись на положення Законів
України «Про державну службу», «Про
оплату праці», «Про пенсійне
забезпечення» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд першої інстанції
прийшов до висновку, що матеріальна
допомога на оздоровлення та на
соціально-побутові потреби входить до
системи оплати праці державного
службовця.

Суд першої інстанції зазначив, що на
суми виплаченої матеріальної допомоги
на оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань і
індексації нараховуються страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а тому
матеріальна допомога, на яку
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
включається до складу заробітної плати
державного службовця, враховується при
обчисленні розміру пенсії.

Суд апеляційної інстанції із
висновками суду першої інстанції
погодився, разом з цим зазначив, що суд
першої інстанції керувався статтею 37
Закону України «Про державну службу» в
редакції зі змінами, внесеними Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року

Оскільки Закон України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»
набрав чинності 01 жовтня 2011 року, а
пенсію позивачу було призначено в
червні 2011 року, тобто до набрання
чинності цим Законом, суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
стаття 37 Закону України «Про державну
службу» застосовується в редакції до
зазначених змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
правовою позицією судів першої та
апеляційної інстанції погоджується із
огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частинами 2-5 статті 37 Закону України
«Про державну службу» (в редакції, на
час призначення позивачу пенсії)
передбачено, що на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Пенсія державним службовцям у частині,
що не перевищує розміру пенсії із
солідарної системи, що призначається
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виплачується за рахунок
коштів Пенсійного фонду України.
Частина пенсії, що перевищує цей
розмір, виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Пенсія державному службовцю
виплачується незалежно від його
заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію. Максимальний
розмір пенсії (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною та інших доплат
до пенсій, встановлених
законодавством) не може перевищувати
дванадцяти мінімальних розмірів
пенсії за віком, встановленої абзацом
першим частини першої статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

За кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року, стаття 37 Закону України
«Про державну службу» викладена в
новій редакції.

Цей Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011
року, тому колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із висновком суду
апеляційної інстанції, що в даному
випадку до спірних правовідносин
вказані зміни до статті 37 «Про державну
службу» не застосовуються.

Частиною першою статті 1 Закону України
«Про оплату праці» № 108/95-ВР (далі -
Закон № 108/95-ВР) встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу» № 3723-XII
(далі - Закон № 3723-XII) передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Із системного аналізу зазначених норм
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
для вирішення соціально-побутових
питань входили до системи оплати праці
державного службовця.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» № 1788-XII врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону № 1058-IV до
виплат (доходів), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії, належать,
зокрема: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим самим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
та прийшли до вірного висновку, що суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, зокрема матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань і
індексації, включаються до складу
заробітної плати державного службовця
та враховуються при обчисленні розміру
його пенсії.

Аналогічну правову позицію зі спірного
питання Верховний Суд України
висловив, зокрема, у постановах від 14 та
28 травня 2013 року, 04 березня 2014 року
(справи №№ 21-125а13, 21-97а13, 21-3а14
відповідно).

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанції та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська залишити без
задоволення, а постанову Жовтневого
районного суду м. Луганська від 19
грудня 2013 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: