Справа № 816/2036/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/2036/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Петренко О.В.,

представника позивача - Перог В.І.,

представника відповідача - Куліш Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Заступника начальника
Головного управління статистики у
Полтавській області Вацковської
Оксани Петрівни до Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про скасування постанови та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2014 року Заступник начальника
Головного управління статистики у
Полтавській області Вацковська Оксана
Петрівна звернулась до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції про
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документу) від 28 січня 2014
року ВП № 41691452 та зобов'язання вчинити
дії, а саме - відкрити виконавче
провадження відносно Голови правління
ВАТ БК "Букрос" Валі Мароофа М.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що при зверненні до виконання
постанови по справі про
адміністративне правопорушення від 28
жовтня 2013 року № 8 відповідачем було
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження з підстав відсутності
відомостей про індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника, у
зв'язку з чим вважає таку постанову
протиправною та просить зобов'язати
відповідача відкрити відповідне
провадження для належного та повного
виконання вказаної постанови.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечував,
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог з підстав проведення
дій у межах та на підставі діючого
законодавства.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд виходив з наступного.

28 жовтня 2013 року позивачем, у
відповідності до вимог ст. 283 КУпАП,
винесено постанову по справі про
адміністративне правопорушення від 28
жовтня 2013 року № 8, за порушення ч. 1 ст.
186-3 КУаАП, відповідно до якої накладено
на Голову правління ВАТ БК "Букрос" Валі
Мароофа М. штраф у розмірі 170 грн. Дана
постанова набрала законної сили 08
листопада 2013 року та у зв'язку з
невиконанням, на підставі ст. 308 КУпАП,
була направлена для примусового
виконання до Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції.

10 грудня 2013 року державним виконавцем
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції Карпенко
Т.О. винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документу), оскільки у
заяві про примусове стягнення
заборгованості наявні розбіжності
щодо суми, що підлягає стягненню.

08 січня 2014 року позивачем повторно
подано заяву про примусове стягнення
штрафу з відповідними пояснення по
суті виконавчого документу, що надано
для примусового виконання.

28 січня 2014 року державним виконавцем
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції
Моргуновим К.В. винесено постанову про
відмову у відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документу) з підстав відсутності
відомостей про індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивач оскаржив її до
суду.

Надаючи правову оцінку спірному
рішенню суб'єкта владних повноважень,
суд виходить з критеріїв правомірності
такого рішення, що встановлені
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим перевіряє чи
прийняте дане рішення: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення;
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню, у разі невиконання в
добровільному порядку, визначені
Законом України "Про виконавче
провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV.

Частиною першою статті 25 вказаного
Закону визначено, що державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Водночас, як передбачено пунктом 6
частини першої статті 26 наведеного
Закону, державний виконавець відмовляє
у відкритті виконавчого провадження у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.

За твердженням представника
відповідача, відмовляючи в прийнятті
до провадження виконавчого документа
та у відкритті виконавчого провадження
з примусового виконання постанови по
справі про адміністративне
правопорушення від 28 жовтня 2013 року № 8
державний виконавець виходив з того, що
виконавчий документ та надані
позивачем матеріали не містять повної
інформації стосовно боржника, а саме:
відсутній індивідуальний
ідентифікаційний номер боржника.

Натомість представником позивача
зауважено, що такими відомостями не
володіє та не має змоги їх отримати.

Надаючи оцінку вказаному, суд зауважує
на наступне.

Відповідно до положень частини 1
статті 18 вказаного Закону України у
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначається дата і
місце його складання, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол. Відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення),
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення,
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення, прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є,
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП
постанова повинна містити
найменування органу (посадової особи),
який виніс постанову, дату розгляду
справи; відомості про особу, щодо якої
розглядається справа, опис обставин,
установлених при розгляді справи,
зазначеного нормативного акта, який
передбачає відповідальність за дане
адміністративне правопорушення,
прийняте по справі рішення.

Вказані нормативні вимоги до
протоколу та постанови про
адміністративне правопорушення не
передбачають наявності в цих
документах інформації про
ідентифікаційний номер
правопорушника.

При цьому, частиною 2 статті 32
Конституції України та частиною 1
статті 302 Цивільного кодексу України не
допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року N
2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя, таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону
надає право державному виконавцю при
здійсненні виконавчого провадження з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі й
конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому
листі ідентифікаційного номера
боржника не є підставою для відмови
державним виконавцем у відкритті
виконавчого провадження.

Дана позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
25.06.2014 № 6-62цс14 у справі "Про скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження", яка є
обов'язковою для врахування відповідно
до статті 2442 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до частини другої
статті 161 Кодексу адміністративного
судочинства України при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене в своїй
сукупності, суд дійшов висновку про те,
що спірну постанову державним
виконавцем винесено передчасно, без
врахування фактичних обставин справи.

В силу частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідачем таких доказів не
надано. Натомість, в ході судового
розгляду справи спростовано доводи
відповідача про те, що відсутність у
виконавчому документі
ідентифікаційного номер боржника є
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

За таких обставин, суд вважає
доведеним належними та допустимими
доказами той факт, що при прийнятті
оскарженої постанови суб'єкт владних
повноважень діяв всупереч
встановленому законом порядку,
необґрунтовано, упереджено, без
з'ясування необхідних обставин, що мали
значення для прийняття рішення, без
дотримання необхідного балансу між
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів позивача і цілями,
на досягнення яких спрямовано це
рішення, чим порушено законні інтереси
позивача.

А відтак, позовні вимоги в частині
скасування постанови Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документу) від 28 січня 2014 року ВП № 41691452
- підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що спірна постанова є
правовим актом індивідуальної дії, та
згідно частини другої статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі його неправомірності,
визнається судом протиправним і
скасовується, суд приходить до
висновку, визнати протиправною і
скасувати постанову Київського
відділу державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документу) від 28 січня 2014 року ВП №
41691452.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача відкрити
виконавче провадження за вказаним вище
виконавчим документом, звертаючи увагу
на те, що хоча прийняття виконавчого
документа до виконання та відкриття
виконавчого провадження Законом
України "Про виконавче провадження"
віднесено до повноважень саме
державної виконавчої служби, однак у
зв'язку з неодноразовим ухиленням
відповідача від виконання своїх
повноважень щодо примусового
виконання постанови по справі про
адміністративне правопорушення від 28
жовтня 2013 року № 8, суд вважає за
необхідне зобов'язати Київський відділ
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції відкрити виконавче
провадження відносно Голови правління
ВАТ БК "Букрос" Валі Марооф Мухамед на
підставі постанови по справі про
адміністративне правопорушення
Головного управління статистики у
Полтавській області № 8 від 28 жовтня 2013
року.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 94, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Заступника
начальника Головного управління
статистики у Полтавській області
Вацковської Оксани Петрівни до
Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції про
скасування постанови та зобов'язання
вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Київського відділу
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документу) від 28 січня 2014 року ВП №
41691452.

Зобов'язати Київський відділ державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції відкрити
виконавче провадження відносно Голови
правління ВАТ БК "Букрос" Валі Марооф
Мухамед на підставі постанови по
справі про адміністративне
правопорушення Головного управління
статистики у Полтавській області № 8
від 28 жовтня 2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Київського відділу державної
виконавчої служби Полтавського
міського управління юстиції на користь
Заступника начальника Головного
управління статистики у Полтавській
області Вацковської Оксани Петрівни
витрати зі сплати судового збору,
сплаченого згідно квитанції від 23
травня 2014 року № 3985.91.1 у розмірі 73,08
грн.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Повний текст постанови
виготовлено 24 червня 2014 року.

Суддя
І.Г. Ясиновський