Справа № 2а/0570/8046/2012
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2012-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2012 р.
Справа № 2а/0570/8046/2012

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волгіної Н.П.

розглянувши в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду у
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Донецька, Управління Державної
казначейської служби України в
Кіровському районі м. Донецька
Донецькій області про стягнення
сплаченого збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у зв'язку з придбанням
легкового автомобіля у розмірі 8443,50
грн, -

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1 (далі - позивач),
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька (далі -
відповідач -1), Головне управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області (далі -
відповідач - 2) про стягнення примусово
сплаченого збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у зв'язку з придбанням
легкового автомобіля у розмірі 8443,50
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він придбав
легковий автомобіль «KIA Sorento 2.2D EX 4WD», що
підтверджується договором
купівлі-продажу № 352293 Y01150 від 31.05.2012
року. Згідно договору загальна
вартість транспортного засобу склала
337740,00 грн. При реєстрації даного
автомобіля в органах ДАІ його було
зобов'язано сплатити збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування до пенсійного фонду в сумі
8443,50 грн., що підтверджується
квитанцією від 01 червня 2012 року. Без
сплати вказаного платежу, органи ДАІ
відмовились здійснювати реєстрацію
автомобіля. Позивач вважає, що збір
сплачений ним безпідставно, виходячи з
наступного.

Позивач зазначив, що відповідно до п. 7
ст. 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року №
400/97-Вр визначено виключний перелік
осіб - платників збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, яким,
зокрема, передбачено, що платниками
збору є юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.

Зазначає, що відповідно до
вищезазначеного Закону обов'язок
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування покладається на
осіб лише у випадку відчуження, а не при
купівлі автомобілів. Оскільки він не є
платником збору з операцій з
відчуження автомобіля, тому, сплачені
ним кошти підлягають поверненню.

З огляду на вказані обставини позивач
просив суд стягнути з Державного
бюджету України на його користь
безпідставно сплачений збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 8443,50 грн.

Ухвалою суду від 24.07.2012 року було
задоволено клопотання Головного
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області про
заміну його як неналежного відповідача
на належного - управління Державної
казначейської служби України в
Кіровському районі м. Донецька
Донецькій області.

Представник позивача до судового
засідання не з'явилась, через
канцелярію Донецького окружного
адміністративного суду надала
клопотання про розгляд справи без її
участі. Просила задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник Відповідача - 1 через
канцелярію суду надав заперечення
проти задоволення позовних вимог, в
яких зазначив, що відповідно до п. 12
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінет
Міністрів України від 03 листопада 1998
року № 1740, платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом купівлі легкових
автомобілів у торгівельній
організації. Просив у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Представник Управління Державної
казначейської служби України в
Кіровському районі м. Донецька у
Донецькій області в судове засідання
не з'явився, про дату, час і місце
судового розгляду справи повідомлявся
належним чином.

Оскільки визначене ч. 1 ст. 2 КАС України
завдання адміністративного
судочинства залишається незмінним при
розгляді будь-якої адміністративної
справи і дотримання вказаного завдання
є обов'язковим в силу приписів ч. 2 ст. 19
Конституції України, то з огляду на
приписи ст. 41, ч. 6 ст. 128 КАС України суд,
зібравши докази, що в своїй сукупності
повно та всебічно висвітлюють
обставини спірних правовідносин,
приходить до висновку, що справа може
бути розглянута та вирішена на
підставі наявних в ній доказів в
порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши зібрані
по справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав та мотивів.

31 травня 2012 року ОСОБА_1 за договором
купівлі -продажу придбав у Товариства
з обмеженою відповідальністю "Алекс
Схід" в особі начальника відділу
продажу Денисова Дениса Юрійовича
автомобіль марки KIA Sorento 2.2D EX 4WD 5dr 7 seats 6F/T
номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_1 за
337740,00 грн.

При реєстрації автомобіля в відділі
Державної автомобільної інспекції
позивачем був сплачений збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування збір в розмірі 8443,50 грн. (3 %
вартості автомобіля), що підтверджено
квитанцією «дублікат» 9 від 01.06.2012 року.

П. 7 ст. 1 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР (далі Закон № 400/97-ВР), в редакції
станом на час спірних правовідносин,
визначено виключний перелік осіб -
платників збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, серед
яких юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.

Отже, відповідно до цього Закону
обов'язок зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на фізичну
особу лише у випадку відчуження, а не
при купівлі автомобілів.

Проте, відповідно до п. 12 Порядку сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 листопада 1998 року № 1740 (далі -
Порядок) платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій.

Таким чином, пункт 12 Порядку суперечить
вимогам пункту 7 статті 1 Закону №
400/97-ВР.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від 1
листопада 1996 року № 9 (пункт 5)
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Враховуючи зазначену суперечність
між Законом України № 400/97 і
підзаконним актом - Порядком, які
по-різному врегульовують одне й те саме
питання, виходячи з вимог частини 4
статті 9 КАС України та постанови
Пленуму Верховного Суду України від 1
листопада 1996 року N 9, суд вважає, що у
спірних правовідносинах застосуванню
підлягає пункт 7 статті 1 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування".

Дана правова позиція також викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 23.03.2010 року у справі №
К-22354/07.

Крім того, суд зазначає, що Порядок
регулює питання сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій згідно із
Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" (п. 1 Порядку).

Таким чином, дія вказаного Порядку
розповсюджується на правовідносини,
які виникають при здійсненні окремих
видів господарських операцій.

Поняття господарської операцій
визначено ч .1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Так, під
господарською операцією слід розуміти
дію або подію, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства. В свою
чергу, відповідно до зазначеної вище
норми активи - ресурси, контрольовані
підприємством у результаті минулих
подій, використання яких, як
очікується, приведе до отримання
економічних вигод у майбутньому;
зобов'язання - заборгованість
підприємства, що виникла внаслідок
минулих подій і погашення якої в
майбутньому, як очікується, приведе до
зменшення ресурсів підприємства, що
втілюють у собі економічні вигоди;
економічна вигода - потенційна
можливість отримання підприємством
грошових коштів від використання
активів;

Виходячи з системного аналізу норм
Закону України Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та Господарського кодексу України суд
приходить до висновку, що обов'язковою
ознакою господарської операції є
здійснення її саме суб'єктом
господарювання при здійсненні ним
своєї господарської діяльності.

В свою чергу, придбання позивачем за
договором купівлі - продажу від 31
травня 2012 року у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алекс Схід" в особі
начальника відділу продажу Денисова
Дениса Юрійовича легкового автомобіля
не є господарською операцією, оскільки
вказаний договір є цивільно-правовою
угодою між двома фізичними особами, та
не підпадає під предмет регулювання
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 листопада 1998
року № 1740.

Враховуючи, що згідно пункту 16 Порядку
сума збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування сплачена
позивачем за квитанцією «дублікат» 9
від 01.06.2012 року була зарахована в
установленому порядку до спеціального
фонду Державного бюджету, суд вважає,
що позовні вимоги стягнення сплаченого
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі-продажу
автомобіля в розмірі 8443,50 грн з
Державного бюджету України підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, судові витрати, понесені
позивачем, підлягають стягненню з
Державного бюджету України на його
користь.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 17-20, 51, 69-71, 86, 94, 159-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька, Головне
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області про
стягнення сплаченого збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у зв'язку з придбанням
легкового автомобіля у розмірі 8443 грн 50
коп - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 суму примусово
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, у
зв'язку із придбанням автомобіля, у
розмірі 8443,50 (вісім тисяч чотириста
сорок три) грн 50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені ним судові
витрати у вигляді сплати судового
збору в розмірі
107 (сто сім) грн 30 коп.

Повний текст постанови складений та
підписаний 01 серпня 2012 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. В порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою ст. 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Волгіна Н.П.