Справа № 258/14870/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Жолтий Д.В.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року справа №258/14870/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Донецька на постанову Кіровського
районного суду м. Донецька від 22.05.2014 р.
в справі № 258/14870/13-а за позовом ОСОБА_2
до управління Пенсійного фонду України
в Кіровському районі м. Донецька про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Кіровського
районного суду м. Донецька з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії, в
обґрунтування якого зазначив, що в
період з 16 по 30 травня 1986 р. позивач
приймав участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. З 27.08.1992 р.
позивачу призначена пенсія по
інвалідності на підставі ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
нарахування якої проведено із
розрахунку середньої заробітної плати
за період фактичного виконання робіт з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС на підставі
довідки Донецького
торгівельно-виробничого об'єднання
«Донецьквугілляторгобслуговування»,
яке є одним з правонаступником
Управління робітничого постачання
вугільної промисловості по Донецькій
області. Рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 17.11.2004 р в
справі № 2-492/2004 Головне управління
робітничого постачання підприємств
вугільної промисловості (далі -
ГоловУРП) визнане правонаступником
Управління робітничого постачання
вугільної промисловості по Донецькій
області. Також цим рішенням
встановлено неправильне застосування
коефіцієнта кратності 3 замість 4. 03.07.2013
р. позивач ознайомився з матеріалами
пенсійної справи, після чого 20.08.2013 р.
звернувся до відповідача із заявою з
приводу неправильного розрахунку
заробітної плати та розміру пенсії,
оскільки при ознайомленні з
матеріалами пенсійної справи
встановлено, що розпорядженням № 158578
від 25.01.2002 р. здійснений перерахунок
пенсії з 01.02.1997 р. відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 523 від 30.05.1997 р. по фактично виплаченим
сумам, оскільки при перевірці ГоловУРП
встановлено, що архівні документи на
виплату заробітної плати не збереглись
та неможливо здійснити розшифровку
виплачених сум. Відповідачем про
розрахунку середнього заробітку за час
роботи в зоні Чорнобильської АЕС
застосований 4 варіант розрахунку,
вказаний у методичному листі про
порядок застосування постанови
Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 р.
№ 523, який застосовується, коли в
довідці про заробітну плату зарплата
за роботу у зоні відчуження зазначена
загальною сумою, а відомості про суми
доплат за роботу у вихідні та святкові
дні розшифрувати неможливо у зв'язку з
відсутністю підтверджуючих
документів.

Позивач вважає, що відповідачем
повинен бути застосований 3 варіант
розрахунку, вказаний у методичному
листі (коли особа працювала у зоні
відчуження у робочі, вихідні та
святкові дні), оскільки під час роботи у
зоні відчуження він працював у вихідні
дні. Також позивач вказує, що в
матеріалах пенсійної справи наявні
копії первинних документів, які
підтверджують розмір його заробітної
плати за роботу у зоні відчуження, яка
повинна складати 8606 карб., проте
відповідачем заробітна плата
обчислена в розмірі 4115 карб.

З 01.01.2012 р. відповідачем пенсія
обчислюється на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р.
№ 1210 із розрахунку неправильно
обчисленої заробітної плати та
неправильного переведення карбованців
у гривні.

Листом відповідача від 03.09.2013 р. та
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області від 21.11.2013
р. позивачу відмовлено у задоволенні
заяви про перерахунок пенсії.

Позивач просив визнати
неправомірними дії відповідача з
відмови у перерахунку пенсії
відповідно до діючого законодавства;
зобов'язати відповідача провести
перерахунок заробітної плати за час
його роботи з ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС за третім
варіантом методичного листа до
постанови Кабінету Міністрів України
від 30.05.1997 р. № 523, провести перерахунок
державної пенсії, виходячи з вказаного
перерахунку заробітної плати;
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок середньомісячної
заробітної плати за час роботи з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 р. № 1210, виходячи з посадового
окладу в травні 1986 р. в розмірі 130 карб.
та на підставі даних первинних
документів, які підтверджують роботи у
зоні відчуження з 16 по 30 травня 1986 р.
(табеля обліку робочого часу, довідки №
13/172); стягнути з відповідача на його
користь недоотриману пенсію за період
з 01.02.1997 р. по теперішній час.

Постановою Кіровського районного
суду м. Донецька від 22.05.2014 р. позов
задоволено частково, визнані
неправомірними дії відповідача з
відмови у перерахунку пенсії позивача
відповідно до чинного законодавства;
зобов'язано УПФУ в Кіровському районі
м. Донецька призвести позивачу як
інваліду 2 групи, особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, перерахунок
середньомісячної заробітної плати за
його роботу з ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС по
третьому варіанту методичного листа
до постанови Кабінету Міністрів
України від 30.05.1997 р. № 523, а також
провести перерахунок його державної
пенсії, виходячи з вищевказаного
перерахунку заробітної плати;
зобов'язано відповідача провести
позивачу перерахунок середньомісячної
заробітної плати за його роботу з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 р. № 1210, виходячи з його
посадового окладу в травні 1986 р. в
розмірі 130 карб. і на підставі первинних
документів, що підтверджують його
роботу в м. Чорнобилі з 16 по 30 травня 1986
р. - з 20.08.2013 р.; стягнуто на користь
позивача з відповідача недоотриману
пенсію за період з 20.08.2013 р. по
теперішній час. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що позивач 20.08.2013 р.
звернувся до відповідача із зверненням
відповідно до Закону України «Про
звернення громадян» щодо проведення
перерахунку пенсії по заробітній
платі за період ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 20.05.1997 р. № 523, але
провести розрахунок заробітної плати
за 3 варіантом постанови неможливо у
зв'язку з тим, що дана постанова
втратила чинність з 01.01.2012 р. З 01.01.2012 р.
заробітна плата позивача розрахована
відповідно до ч. 4 п. 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р.
№ 1210, при розрахунку врахована довідка
про заробіток від 28.08.1992 р. та довідка
Міністерства вугільної промисловості
УРСР від 29.05.1986 р. № 13/172. Також зазначає,
що позивачем пропущений строк
звернення до суду, встановлений ст. 99
КАС України.

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 з 16 по 30 травня
1986 р. приймав участь у роботах з
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у складі зведеного
загону Міністерства вугільної
промисловості України, роботу проводив
у зоні № 2, відпрацював 15 змін загальною
тривалістю 178 годин, з них у вихідні дні
(17, 18, 24, 25 травня). Позивач визнаний
інвалідом та втратив працездатність,
внаслідок чого у 1992 році позивачу
призначена пенсія на підставі ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», розмір якого обчислений з
розрахунку заробітної плати позивача
за період фактичного виконання цих
робіт та на підставі довідки від 28.08.1992
р., яка видана Донецьким
торгівельно-виробничим об'єднанням
«Донецьквугілляторгобслуговування» -
одним з правонаступників Управління
робітничого постачання. У довідці
відображена заробітна плата із
застосуванням коефіцієнта кратності 3.

Рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 17.11.2004 р.
в справі № 2-293/2004 встановлено, що
позивачу не нарахована та не виплачена
заробітна плата в сумі 804 карб. 84 коп. за
час виконання робіт з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
через неправильне застосування
коефіцієнта кратності.

Оскільки пенсія позивачу
нарахована буз урахування третього
варіанту листа Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи,
Міністерства праці України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 17.06.1997 р. №
01-3/1027-013-6 та постанови Кабінету
Міністрів України від 30.05.1997 р. № 523 «Про
затвердження Порядку обчислення
пенсій по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
суд першої інстанції вважав
обґрунтованими позовні вимоги.
Оскільки позивач до відповідача
звернувся із заявою про перерахунок
пенсії 20.08.2013 р., суд вважав
необґрунтованими позовні вимоги щодо
здійснення перерахунку пенсії з 01.02.1997
р.

Колегія суддів вважає такий
висновок необґрунтованим, з огляду на
наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 у 1986 р. перебував
у трудових правовідносинах з
Управлінням робітничого постачання
вугільної промисловості по Донецькій
області. З 16 по 30 травня 1986 р. позивач
приймав участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у складі
зведеного загону Міністерства
вугільної промисловості України,
роботу проводив у зоні № 2, відпрацював
15 змін загальною тривалістю 178 годин, з
них у вихідні дні (17, 18, 24, 25 травня).
Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, інвалідом 2 групи за
захворюванням, пов'язаним з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, отримує пенсію
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 27.08.1992 р.

20.08.2013 р. позивач звернувся до
відповідача із письмовим зверненням
відповідно до Закону України «Про
звернення громадян» щодо проведення
перерахунку пенсії по заробітній
платі за період ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 20.05.1997 р. № 523 та 3
варіанту методичного листа до
постанови Кабінету Міністрів України
від 30.05.1997 р. № 523.

Листом від 14.10.2013 р. УПФУ в
Кіровському районі м. Донецька
позивачу надано роз'яснення порядку
обчислення пенсії, в якому зазначено,
що з 01.01.2012 р. розмір заробітної плати
для обчислення пенсії розрахований
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210.

08.11.2013 р. позивач звернувся до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області із заявою в
порядку Закону України «Про звернення
громадян» про проведення перевірки
факту порушення відносно нього
пенсійного законодавства щодо
обчислення розміру заробітної плати
для призначення пенсії.

Листом від 21.11.2013 р. Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
Донецькій області повідомлено
позивача, що пенсія по інвалідності
обчислена та виплачується згідно з
вимогами чинного законодавства.

Спірним питанням є обчислення
розміру заробітної плати позивача за
час перебування в зоні відчуження для
розрахунку пенсії.

Також судом апеляційної
інстанції встановлено, що позивачу з
01.02.1997 р. заробіток для обчислення
пенсії по інвалідності визначено на
підставі довідки про заробіток, яка
видана 28.08.1992 р. ТВО
«Донвугілляторгобслуговування» та ч. 8
п. 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 30.05.1997 р. № 523, в якій
зазначено про застосування денної
(годинної) тарифної ставки 6,86 та
коефіцієнту кратності 3 (а.с. 80).

15.08.2001 р. позивач звернувся до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку пенсії (а.с. 67) на підставі
довідки Державного підприємства
«Головне управління робітничого
постачання підприємств вугільної
промисловості» від 10.08.2001 р. про розмір
заробітної плати (а.с. 69) за період
виконання робіт з ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, в якій
зазначено про застосування
коефіцієнту кратності 4. Як вбачається
з рішення ради фахівців УПФУ в
Кіровському районі м. Донецька (а.с. 59),
позивачу відмовлено у здійсненні
перерахунку пенсії у зв'язку з
відсутністю первинних документів на
виплату заробітної плати позивача в
ГоловУРП та неможливістю
розшифрування виплачених сум. Крім
того, орган Пенсійного фонду вважав, що
Державне підприємство «Головне
управління робітничого постачання
підприємств вугільної промисловості»
не є правонаступником Управління
робітничого постачання вугільної
промисловості.

Рішенням Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 17.11.2004 р.
в справі № 2-492/2004, яке набрало законної
сили встановлено, що Державне
підприємство «Головне управління
робітничого постачання підприємств
вугільної промисловості» є
правонаступником Управління
робітничого постачання вугільної
промисловості по Донецькій області.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_2 не
виплачена заробітна плата внаслідок
неправильного застосування
коефіцієнту кратності.

З 01.01.2012 р. у зв'язку із набуттям
чинності постанови Кабінету Міністрів
України від 23.11.2011 р. № 1210 відповідачем
за матеріалами пенсійної справи
здійснений перерахунок пенсії
позивача відповідно до вимог пп. 4 п. 3
постанови.

Згідно зі ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

До 01.01.2012 р. такий порядок
визначався Порядком обчислення пенсій
по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 30 травня 1997 р. N
523. Разом з тим, даний Порядок втратив
чинність на підставі постанови
Кабінету Міністрів України № 1210 від
23.11.2011 р., яка набрала чинності 01.01.2012 р.
та якою затверджено Порядок
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відтак, з урахуванням принципу
дії у часі законів та
нормативно-правових актів доводи
позивача про необхідність здійснення
відповідачем перерахунку заробітної
плати за час його роботи з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
за третім варіантом методичного листа
до постанови Кабінету Міністрів
України від 30.05.1997 р. № 523 та проведення
перерахунку державної пенсії, виходячи
з вказаного перерахунку заробітної
плати, а також висновки суду першої
інстанції щодо задоволення цієї
частини позовних вимог є
необґрунтованими, оскільки не можуть
застосовуватися нормативно-правові
акти, які втратили чинність.

Що стосується позовних вимог про
визнання протиправними дій
відповідача в частині відмови у
перерахунку пенсії, колегія суддів
зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій
визначаються Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно зі ст. 44 цього Закону заява про
призначення (перерахунок) пенсії та
необхідні документи подаються до
територіального органу Пенсійного
фонду або до уповноваженого ним органу
чи уповноваженій особі в порядку,
визначеному правлінням Пенсійного
фонду за погодженням із центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення,
особисто або через представника, який
діє на підставі виданої йому
довіреності, посвідченої нотаріально.

Як встановлено ч. 4 ст. 45 вказаного
Закону перерахунок призначеної пенсії,
крім випадків, передбачених частиною
першою статті 35, частиною другою статті
38, частиною третьою статті 42 і частиною
п'ятою статті 48 цього Закону,
провадиться в такі строки: у разі
виникнення права на підвищення пенсії -
з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа.

Порядок подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 р. N 22-1, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 27 грудня
2005 р. за N 1566/11846. Пунктом 37 цього Порядку
передбачено, що орган, що призначає
пенсію, розглядає питання про
призначення пенсії, відстрочку часу її
призначення, перерахунок та
відновлення виплати раніше
призначеної пенсії, а також про
переведення з одного виду пенсії на
інший при зверненні особи з
відповідною заявою (додаток 4).

Заяви про переведення з одного виду
пенсії на інший, про перерахунок пенсії
й поновлення виплати раніше
призначеної пенсії приймаються
органом, що призначає пенсію, при
наявності в особи всіх необхідних
документів, встановлених цим Порядком.

З обставин справи вбачається, що
позивачем при зверненні до УПФУ з
питання визначення розміру пенсії не
надавалась заява встановленої форми,
не надавались інші документи, які
необхідні для перерахунку пенсії,
звернення позивача подавались у межах
Закону України «Про звернення
громадян».

Оскільки в заяві від 20.08.2013 р. позивачем
фактично ставилось питання про
проведення перевірки розміру
пенсійних виплат, перерахунку розміру
заробітної плати для обчислення пенсії
за третім варіантом методичного листа,
яке надавало роз'яснення застосування
постанови Кабінету Міністрів України
№ 523 від 30.05.1997 р., який не
застосовувався при обчислення розміру
пенсії, позивач повинен був надати до
органу Пенсійного фонду заяву
встановленого Порядком № 22-1 зразку.

Враховуючи, що позивачем не дотриманий
порядок подання документів для
проведення перерахунку пенсії,
відповідачем не приймалось рішення про
відому у перерахунку пенсії.

Відповідно до приписів Кодексу
адміністративного судочинства України
захисту підлягають саме порушені
права. В даному випадку позивач не
звертався до відповідача з питання
перерахунку раніше призначеної пенсії
у встановленому законодавством
порядку, відповідачем не приймалось
рішення про відмову у такому
перерахунку, тобто, відсутні підстави
вважати про порушення відповідачем
прав позивача з цього питання, тому
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність протиправності в діях
відповідача, що, в свою чергу, обумовлює
відсутність правових підстав для
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок пенсії на підставі Порядку
№ 1210.

З урахуванням викладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
202, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м. Донецька на постанову
Кіровського районного суду м. Донецька
від 22.05.2014 р. в справі № 258/14870/13-а
задовольнити.

Постанову Кіровського районного
суду м. Донецька від 22.05.2014 р. в справі
№ 258/14870/13-а за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії
скасувати.

Постановити у справі № 258/14870/13-а
нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Чебанов О.О.