Справа № 824/2263/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/800/7481/14

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

головуючої судді -
Васильченко Н.В.,

суддів
Леонтович К.Г., Калашнікової О.В.,

при секретарі
Романишин О.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача Семенюк
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
р. у справі № 824/2263/13-а за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Чернівецької митниці Міністерства
доходів та зборів України про визнання
дій протиправними та скасування рішень
-

в с т а н о в и л а:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Чернівецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Чернівецької митниці Міністерства
доходів та зборів України про визнання
дій протиправними та скасування
рішень.

З урахуванням наданих доповнень до
позовної заяви ОСОБА_1 просив суд
визнати дії посадових осіб митниці в
частині винесення рішення про
коригування митної вартості
протиправними; визнати протиправним та
скасувати рішення Чернівецької
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів №408000003/2013/000028/2
від 11 жовтня 2013 року; скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №408040000/2013/00033
від 11 жовтня 2013 року; скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №408040000/2013/00038
від 21 жовтня 2013 року; зобов'язати
відповідача оформити товар «м'ясо
морожене куряче механічної обвалки
(фарш)» в кількості 21145 кг, фактурною
вартістю 10149,60 євро, ввезеного згідно
інвойсу №FС4 863 від 18 вересня 2013 року з
митною вартістю, визначеною по першому
методу визначення митної вартості - за
ціною договору. Крім цього, в разі
задоволення позову просив суд в
частині зобов'язання відповідача
оформити товар з митною вартістю,
визначеної по першому методу (за ціною
договору), допустити негайне виконання
постанови суду.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року частково задоволено
адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1. Визнати
протиправними дії Чернівецької
митниці Міндоходів в частині винесення
рішення про коригування митної
вартості товарів №408000003/2013/000028/2 від 11
жовтня 2013 року. Визнано протиправним та
скасовано рішення Чернівецької
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів №408000003/2013/000028/2
від 11 жовтня 2013 року. Скасовано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення Чернівецької
митниці Міндоходів №408040000/2013/00033 від 11
жовтня 2013 року. В задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовити.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
р. рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим по справі
рішенням апеляційного суду, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 подав
касаційну скаргу, в якій просить судове
рішення скасувати, залишивши в силі
рішення суду першої інстанції. Скарга
обґрунтована невірним застосуванням
судом норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вбачає підстави до її задоволення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 30 січня 2013 року між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та
іноземним суб'єктом FRANCE AFS (м.Монлюсон,
Франція) укладено контракт №28/12,
предметом якого є купівля 200000 кг
мороженого курячого м'яса механічної
обвалки (ММО) на загальну суму 104 000 євро.
За домовленістю сторін постачання
товару проводиться партіями до 22000 кг
автотранспортом на умовах EXW - Монлюсон,
Франція.

02 жовтня 2013 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було подано
до митного оформлення митну декларацію
№408040000/2013/014122 на товар «м'ясо морожене
куряче механічної обвалки (фарш)» в
кількості 21145 кг за кодом УКТЗЕД
походженням з Франції та визначено
митну вартість за ціною договору щодо
ідентичних товарів із посиланням на
митну декларацію №480040000/2013/6606 від 16
травня 2013 року.

До митної декларації №408040000/2013/014122 від
02 жовтня 2013 року фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 були додані
наступні документи для здійснення
митного контролю та митного
оформлення: зовнішньоекономічний
контракт №28/12 від 30 січня 2013 року,
доповнення до контракту (специфікація)
№01/1 від 02 вересня 2013 року, рахунок -
фактура (інвойс) FC4863 від 18 вересня 2013
року, міжнародна автомобільна накладна
(CMR) 001986 від 18 вересня 2013 року, документ
(довідка), що підтверджує вартість
перевезення товару б/н від 01 жовтня 2013
року, пакувальний лист б/н 18 вересня 2013
року, розрахунок ціни (калькуляція) б/н
від 02 вересня 2013 року, банківський
платіжний документ (MUR) 1638 від 11 вересня
2013 року, ветеринарні свідоцтва форми
Ф-1, Ф-2 ВРД-00 №373662 від 30 вересня 2013 року,
ліцензія на імпорт товарів від 13 травня
2013 року, сертифікат про походження
товару загальної форми 1659№063012899 від 17
вересня 2013 року та інші документи.

Під час митного оформлення та контролю
товарів програмним комплексом АСАУР
«Інспектор-2006» на митну декларацію
№408040000/2013/014122 від 02 жовтня 2013 року
згенеровано форму контролю « 105-2», якою
встановлено можливе заниження митної
вартості товару, рекомендовано
здійснити перевірку правильності
визначення митної вартості, звернувши
увагу на вартість ідентичних або
подібних товарів, а також сформовано
повідомлення про те, що це перше митне
оформлення імпортером цього товару з
даною країною походження за останні 90
днів.

При опрацюванні митної декларації
№408040000/2013/014122 від 02 жовтня 2013 року та
поданих до неї документів, митним
органом виявлені розбіжності числових
значень складових митної вартості
товарів в калькуляції собівартості
товару та експортній митній декларації
країни відправлення.

Також, під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару, який перемішувався
через кордон Чернівецькою митницею
Міндоходів, посадовими особами митниці
встановлено, що вартість товару, яка
вказана у експортній декларації країни
відправлення не відповідає сумі
товару, яка зазначена в інвойсі.

На підтвердження суми митної вартості
товару Чернівецька митниця Міндоходів
запропонувала позивачу надати
додаткові документи: каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару,
висновки про вартісні характеристики
товарів, підготовлені спеціальними
експертними організаціями. Роз'яснено,
що відповідно до частини 6 статті 53
Митного кодексу України декларант за
власним бажанням може надати інші
документи, що підтверджують митну
вартість товару.

11 жовтня 2013 року на підтвердження
митної вартості товару уповноваженою
особою позивача ОСОБА_1 подані наступні
додаткові документи: прайс-лист б/н від
07 жовтня 2013 року, експертний висновок
№1-1859 від 03 лютого 2013 року та експертний
висновок №570п/01 від 07 жовтня 2013 року,
переклад сертифікату якості, переклад
листа-підтвердження Confirmation №2013/248/01 від
05 вересня 2013 року, заява до
Чернівецької торгово-промислової
палати щодо визначення вартості фаршу
та акту про надані послуги, твердий
примірник електронної пошти
(переписки) із представниками
фірми-виробника, митна декларації від 16
травня 2013 року №408040000/2013/6606 та
рахунок-фактура від 03 травня 2013 року
FC4765.

Вважаючи, що подані позивачем
документи не є достатніми для
підтвердження заявленої позивачем
митної вартості, 11 жовтня 2013 року
посадовою особою Чернівецької митниці
Міндоходів Гуцу В.М. прийнято рішення
про коригування митної вартості
№408000003/2013/000028/2 з розрахунку 1,4706 євро/кг
за ввезений товар. Чернівецькою
митницею Міндоходів застосовано
резервний метод. За основу для
визначення митної вартості взято товар
«м'ясо свійської птиці, куряче, сире,
заморожене, без теплової кулінарної
обробки, без консервування, без
харчових добавок та приправ», країна
походження - Франція, митне оформлення
якого здійснено за митною декларацією
№408040000/2013/013706 від 24 вересня 2013 року за
рівнем митної вартості - 1,99 дол./кг.

На підставі рішення про коригування
митної вартості інспектором
Чернівецької митниці Міндоходів
Чумаком А.М. відмовлено у митному
оформлені товару, про що видано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №408040000/2013/00033
від 11 жовтня 2013 року, в якій причиною
відмови вказано ненадання декларантом
передбачених частиною 3 статті 53
Митного кодексу України додаткових
документів для підтвердження митної
вартості. Також роз'яснено вимоги,
виконання яких забезпечує можливість
прийняття митної декларації, митного
оформлення, випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, а саме:
подання нової декларації із
зазначенням рівня митної вартості
товарів відповідно до рішення про
корегування митної вартості
№408000003/2013/000028/2 від 11 жовтня 2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем було подано усі необхідні та
належні документи, які дозволяли
визначити митну вартість товару за
методом, визначеним позивачем, а
відповідачем не було доведено
правомірність прийняття оскаржуваного
рішення про визначення митної вартості
товарів за методом 2ґ.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що у зв'язку з наявністю
сумнівів у митного органу щодо
зазначеної позивачем митної вартості
товару у відповідача були наявні
правові підстави для прийняття спірних
рішень.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком апеляційного суду, з
урахуванням наступних підстав.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості: зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Кодексу у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України
визначено, що у разі якщо митний орган
має обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно із частиною 1 статті 54 Кодексу
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до резервного) визначення
митної вартості.

Водночас, декларант не зобов'язаний
надавати повний перелік документів,
визначених частинами третьою та
четвертою ст. 53 МК України. При цьому
витребування таких документів може
мати місце тільки у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постановах Верховного Суду
України від 29.05.2012 року та 11.09.2012 року,
зокрема в останніх було зазначено: «за
умови не наведення митним органом
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, а
витребування цим органом переліку
документів, передбачених пунктом 11
Порядку №1766, без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
суд дійшов правильного висновку про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості».

Крім того, підпунктами 16, 17 п. 3
Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур
встановлено стандартне правило, що на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства. У випадках, коли окремі
підтверджуючі документи не можуть бути
представлені разом з декларацією на
товари з причин, які визнані митною
службою обґрунтованими, вона дозволяє
подачу таких документів протягом
визначеного періоду часу.

Так, витребувавши додаткові документи,
митним органом не зазначено обставин,
які ці документи повинні підтвердити.

Також, матеріалами справи
підтверджено, що позивачем, при ввезені
на митну територію України товару було
надано для митного оформлення весь
пакет документів, визначений нормами
Митного кодексу України, і крім того
надано всі документи, витребувані
митним органом для підтвердження
митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої та апеляційної
інстанції, що митним органом, всупереч
ст.. 71 КАС України не доведено, що
визначити митну вартість товару за 2-5
методом було неможливим.

Як правомірно зазначено судом першої
інстанції, необґрунтованими також є
посилання відповідача на нижчий
ціновий рівень імпортованого
позивачем товару, порівняно з іншим
митним оформленням, інформація про яке
міститься в базі даних ЄАІС ДМСУ, та
наявність у митного органу сумнівів у
правильності визначення позивачем
митної вартості товарів.

Згідно з наведеними вище нормативними
положеннями митний орган здійснює
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів та, в разі
наявності обґрунтованих сумнівів в
правильності її визначення, може
перевірити достовірність показників,
зокрема шляхом запитування додаткових
документів, проведення консультацій.
Таким чином, сама по собі різниця між
вартістю подібних (аналогічних)
товарів не призводить до автоматичного
збільшення митної вартості товарів,
оскільки законодавство таких підстав
прямо не встановлює.

Відповідач не надав доказів того, що
документи, подані позивачем для
митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
надані для митного оформлення
документи не містять розбіжності, а їх
данні піддаються обчисленню та
підтверджують ціну товару.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками місцевого
суду про те, що рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів
№408000003/2013/000028/2 від 11 жовтня 2013 року та
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№408040000/2013/00033 від 11 жовтня 2013 року., -
прийняті всупереч вимогам Митного
кодексу України та є протиправними.

Колегія суддів дійшла думки, що судом
першої інстанції повно та всебічно
досліджені обставини справи, вірно
встановлений характер спірних
правовідносин та обґрунтовано
застосовані норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б призвели
до ухвалення незаконного рішення, не
встановлено.

Рішення суду першої інстанції,
ухвалено відповідно до закону і
помилково скасоване апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 226, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
р. у справі № 824/2263/13-а скасувати,
залишивши в силі постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
судом України з підстав, в порядку та у
строки, визначені ст.ст. 236 - 239-1 КАС
України.

Судді: