Справа № 2а/0570/15789/2012
Суддя: Бойко М.І.
Дата ухвалення: 2012-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2012 р.
Справа № 2а/0570/15789/2012

Приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Бойка М.І.

при секретарі Кусти Ю.Ф.

за участі

позивача не з'явилась,

представників відповідачів не
з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання в
м. Донецьку адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фону України в
Будьонівському районі м. Донецька,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Донецькій області, Управління
Державної казначейської служби
України у Будьоннівському та
Пролетарському районах м. Донецька
Донецької області та Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області про стягнення з Державного
бюджету України безпідставно
стягнутого збору у розмірі 2622,50 грн.,

В С Т А Н О В И В :

26 листопада 2012 року ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернулась до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом до Управління Пенсійного фону
України в Будьонівському районі м.
Донецька (далі -відповідач 1), Головного
управління Державної казначейської
служби України в Донецькій області
(далі - відповідач 2), Управління
Державної казначейської служби
України у Будьоннівському та
Пролетарському районах м. Донецька
Донецької області (далі - відповідач 3),
та Управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області (далі - відповідач 4)
про стягнення з Державного бюджету
України безпідставно стягнутого збору
у розмірі 2622,50 грн., мотивуючи свої
вимоги тим, що позивач 17.05.2012 р. придбав
автомобіль марки «Great Wall Voleex C 30». Перед
тим як зареєструвати автомобіль в
органах ДАІ позивачем 23 травня 2012 року
було сплачено збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій з відчуження легкових
автомобілів у розмірі 2622,50 грн., що
дорівнює 3% від вартості автомобіля
87416,67 грн.

Позивач зазначив, співробітники ДАІ
діяли на підставі п. 14 Порядку, за яким
органи Державтоінспекції здійснюють
реєстрацію легкових автомобілів лише
за умови сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, що
підтверджується документом про сплату
цього збору.

Позивач вважає, що порядок оплати збору
врегульований Законом України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування». Відповідно до ст. 1 цього
Закону, в редакції що діяла на час
спірних правовідносин, платниками
збору є особи, які здійснюють
відчуження автомобілів. Оскільки
позивач придбав автомобіль, то він не є
платником збору, проте працівниками
ДАІ при и реєстрації транспортного
засобу неправомірно зобовязано
позивача сплатити зазначений збір.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 13.12.2012 р. у
даній справі за клопотанням Головного
управління Державної казначейської
служби України в Донецькій області
залучено другого відповідача -
Управління Державної казначейської
служби України у Будьоннівському та
Пролетарському районах м. Донецька
Донецькій області.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, надала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутність,
просила задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Відповідач 1 - Управління Пенсійного
фонду України в Будьоннівському районі
м. Донецька надав в судове засідання не
з'явився, надав до суду заяву, в якій
просив справу розглянути у його
відсутність та надав заперечення на
позовну заяву, в якій просив відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Відповідачі у справі - Головне
управління Державної казначейської
служби України в Донецькій області,
Управління Державної казначейської
служби України у Будьоннівському та
Пролетарському районах м. Донецька
Донецької області та Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи, від
зазначених відповідачів до суду не
надходило заяв про розгляд справи у їх
відсутність, причини неявки до суду не
повідомили. За таких обставин суд
визнав можливим розглянути справу за
відсутністю представників зазначених
відповідачів, на підставі доказів, що
перебувають в ній.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 48 КАС України
здатність мати процесуальні права та
обов'язки в адміністративному
судочинстві (адміністративна
процесуальна правоздатність)
визнається за громадянами України,
іноземцями, особами без громадянства,
органами державної влади, іншими
державними органами, органами влади
Автономної Республіки Крим, органами
місцевого самоврядування, їхніми
посадовими і службовими особами,
підприємствами, установами,
організаціями (юридичними особами).

Таким чином, позивач -ОСОБА_1
звертається з даним позовом саме до
відповідачів - Управління Пенсійного
фону України в Будьонівському районі м.
Донецька, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Донецькій області,
Управління Державної казначейської
служби України у Будьоннівському та
Пролетарському районах м. Донецька
Донецької області та Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області, які є суб'єктами владних
повноважень.

Позовними вимогами позивача є
стягнення з Держаного бюджету
примусово сплаченого збору на
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з придбанням
автомобіля у розмірі 2622,50 грн.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86 КАС України).

В позовній заяві позивач пояснила, що
дізналася про порушення свого права
23.05.2012 р. під час реєстрації
транспортного засобу в органах ДАІ, про
що свідчить свідоцтво про реєстрацію
від 23.05.2012 р. За таких обставин суд
прийшов до висновку, що позивачем не
пропущено, встановлений ст. 99 КАС
України, строк звернення до суду.

Згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що платники
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування сплачують збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в порядку та розмірах,
визначених Законом України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування», в редакції що діяла на
час спірниї правовідносин,
передбачено, що платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Отже, відповідно до цього Закону
обов'язок зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на осіб лише
у випадку відчуження, а не при купівлі
автомобілів.

Відповідно до п. 15 Порядку сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998р. №1740 (далі - Порядок), суми
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів сплачується
платниками цього збору на рахунки з
обліку коштів спеціального фонду
державного бюджету, відкритті в
Управліннях державного казначейства в
Автономній республіці Крим, областях,
м. Києві та м. Севастополі, за місцем
реєстрації легкового автомобіля.

Проте, у відповідності до вимог п.12
Порядку платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом: купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством);
міни; дарування (безоплатної передачі);
успадкування (крім випадків
успадкування легкового автомобіля за
законом); з інших підстав, передбачених
законодавством.

Таким чином, вимоги вказаного Порядку
суперечать Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», який є спеціальним
законом щодо визначення порядку
справляння збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
оскільки встановлюють інший ніж
передбачено Законом України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» порядок справляння збору,
а також визначають у якості платника
збору особу, яка придбала автомобіль.

Згідно ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого:1) суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; 2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, суд зазначає, що у
роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від
01 листопада 1996 року № 9 (пункт 5)
визначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Таким чином, особа, яка придбала
автомобіль не є платником збору,
відповідно не повинна надавати
документ, що підтверджує його оплату,
при реєстрації автомобіля.

З огляду на зазначене та враховуючи, що
розпорядником видатків з Державного
бюджету України є Державна
казначейська служба України, яка
здійснює свої повноваження через
утворені в установленому порядку
територіальні органи, позовні вимоги
позивача про стягнення з Державного
бюджету сплаченого позивачем збору у
розмірі 2622,50 грн. на обов`язкове
державне пенсійне страхування,
сплаченого згідно з квітанцією
позивача від 23.05.2012 р. № 12346.716.4,
підлягають стягненню з Державного
бюджету України.

Відповідно до Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011, зі змінами та доповненнями,
основними завданнями Пенсійного фонду
України є: реалізація державної
політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску;
внесення пропозицій Міністру щодо
формування державної політики з питань
пенсійного забезпечення та збору,
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску; керівництво та
управління солідарною системою
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування; призначення
(перерахунок) пенсій, щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці та підготовка документів для
їх виплати; забезпечення своєчасного і
в повному обсязі фінансування та
виплати пенсій, допомоги на поховання,
інших виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України та інших джерел, визначених
законодавством; ефективне та цільове
використання коштів, удосконалення
методів фінансового планування,
звітності та системи контролю за
витрачанням коштів; забезпечення
збору, ведення обліку надходжень від
сплати єдиного внеску, інших коштів
відповідно до законодавства та
здійснення контролю за їх сплатою;
виконання інших завдань, визначених
законами України та покладених на
Пенсійний фонд України Президентом
України.

Таким чином, відповідно до завдань,
функції, прав та обов`язків Пенсійного
фонду відповідач був позбавлений
можливості прийняти рішення, щодо
повернення таких грошових коштів
позивачеві. Натомість, суд зазначає, що
розпорядником видатків з Державного
бюджету України є Державна
казначейська служба України.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа. Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог.

З огляду за зазначене, витрати позивача
по сплаті судового збору у сумі 262,23 грн.
підлягають відшкодуванню за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Законом України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування», ст. ст. 1-3, 7-12, 17,
69-72, 87-98, 122-163 Кодексу адміністративного
судочинства, суд -

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фону України в
Будьонівському районі м. Донецька,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Донецькій області, Управління
Державної казначейської служби
України у Будьоннівському та
Пролетарському районах м. Донецька
Донецької області, Управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області про стягнення з Державного
бюджету України безпідставно
стягнутого збору у розмірі 2622,50 грн. -
задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт
серії НОМЕР_1) безпідставно сплачений
збір на обов`язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 2622 (дві тисячі
шістсот двадцять дві) грн. 50 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт
серії НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 262
(двісті шістдесят дві) грн. 23 коп.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 24 грудня 2012 року. Повний
текст постанови буде складений 29
грудня 2012 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Бойко М.І.