Справа № 2а-15810/11/1916
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 р.
Справа № 9104/140865/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.

суддів:
Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації
Тернопільської області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 01.11.2011 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації,
Чортківської міської ради про
зобов'язання перерахувати та виплатити
доплату,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2011 року ОСОБА_1 звернулася до
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації,
Чортківської міської ради про
зобов'язання перерахувати та виплатити
компенсацію і доплату за шкоду,
заподіяну здоров'ю громадянам за
проживання на території
радіоактивного забруднення у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю: 30% компенсації від
мінімальної заробітної плати у зв'язку
з обмеженням продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства з 03.01.2001 року; 1
мінімальну заробітну плату як доплату
громадянам,які працюють на територіях
радіоактивного забруднення у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.03.1993
року.

Зобов'язати відповідачів відповідно до
п.6 абз.4 Постанови КМУ №936 від 20.09.2005 р.
«Про затвердження Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» до 25 числа
кожного місяця проводити нарахування
для відшкодування мені як особі, яка
працює в зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 01.11.2011
року позов задоволено частково.

Зобов'язано Чортківську міську раду
здійснити нарахування ОСОБА_1 доплати
у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати, як особі, що працює на
території радіоактивного забруднення
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 16.03.2011 року та подати
розрахункові документи щодо такого
нарахування до управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
перевірити, провести реєстрацію та
облік розрахунку Чортківської МР та
подати органу Державного казначейства
платіжні документи для здійснення
видатків для виплати ОСОБА_1 доплати
згідно ст. 39 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати щомісяця
як особі, що працює на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
у урахуванням виплачених сум,
починаючи з 16.03.2011 року.

Спірну доплату зобов'язано проводити
до виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.03.1993
року по 15.03.2011 року залишено без
розгляду.

В решті позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Не погодившись із постановою її
оскаржило управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області,
яке вважає, що судом при винесенні
такого рішення невірно застосовано
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.
Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та винести нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів згідно ч. 1 ст. 197 КАС України, що
є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 є особою, яка постійно працює та
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, а тому має
право на доплату, встановлену ст.39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно із ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення - у зоні посиленого
радіоекологічного контролю
провадиться доплата в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати.

Всупереч ст.39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
вказана доплата виплачувалася
частково у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України №836 від 26.07.1996р., а не
в кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати, як того вимагає
вказаний Закон.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру пенсій позивачу
застосуванню підлягають положення ст.39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не вказана постанова
Кабінету Міністрів України, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Отже, чинним на час виникнення спірних
правовідносин законодавством
гарантовано позивачу право на
отримання доплати у розмірах,
встановлених статтею 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
організації, де працює позивач.

Дія норм ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у 2010 році
не була зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами.

Пунктом 7 частини першої Закону України
від 14 червня 2011 року № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
пенсійного фонду України на 2011 рік. З
наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", якою
регламентовано лише щодо порядку
виплати підвищення пенсій непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, передбачене статтею 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відтак, дія норм абзацу 1 ст.39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щодо порядку нарахування та виплати
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення у 2011 році
не була змінена, зупинена чи обмежена
іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За таких обставин апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про підставність позовних
вимог позивача щодо нарахування та
виплати доплати як особі, яка працює на
території радіоактивного забруднення
у зоні посиленого радіоекологічного
відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 16.03.2011
року.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.09.2005р. №936 затверджений «Порядок
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Порядок), який визначає механізм
використання, обліку, звітності і
контролю за використанням коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
головним розпорядником яких є
Мінпраці.

Відповідно до пп.5 п.4 зазначеного
Порядку доплата особам за роботу
(службу) на території зон
радіоактивного забруднення відповідно
до статей 39, 40 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», п.2
постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996р. №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
проводиться управліннями праці та
соціального захисту населення
районних (міських) держадміністрацій,
виконкомів міських, районних у містах
рад за місцем реєстрації громадян
працюючим.

Відповідно до п.5 Порядку соціальні
доплати передбачені ст.39, 40 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
проводяться за місцем основної роботи
(служби) громадян підприємствами,
установами, організаціями відповідно
до розрахункових даних, поданих до
уповноваженого органу за формою,
затвердженою Мінпраці.

Положеннями п.6 Порядку передбачено, що
підприємства реєструються
уповноваженим органом, для чого
подають не пізніше ніж за два місяці до
початку кожного бюджетного року
відомості про підприємство з
визначенням кількості постраждалих
осіб за категоріями отримувачів
компенсацій та допомоги певних видів
за формою, затвердженою Мінпраці, і
списки громадян із зазначенням
прізвища, імені та по батькові,
категорії, серії та номера посвідчення,
місця реєстрації, ідентифікаційного
номера. До 25 числа місяця, за який
здійснюється нарахування,
підприємства подають до
уповноваженого органу документи щодо
розрахункових витрат, пов'язаних з
виплатою компенсацій та допомоги
певних видів, за затвердженою Мінпраці
формою та реєстр отримувачів
компенсаційних виплат і допомоги
певних видів, де зазначаються прізвище,
ім'я та по батькові, категорія, номер
посвідчення, ідентифікаційний номер,
відомості про нараховані виплати, суму
компенсацій та вид допомоги. Керівники
підприємств несуть персональну
відповідальність за своєчасність
подання розрахункових документів до
уповноваженого органу та правильність
призначення і нарахування
компенсаційних виплат та допомоги
певних видів. Уповноважений орган
перевіряє, реєструє, обліковує
розрахунки та подає органам Державного
казначейства платіжні документи для
здійснення відповідних видатків, що
провадяться в установленому
законодавством порядку.

Таким чином, управління праці та
соціального захисту населення
відшкодовує підприємствам, установам
та організаціям, які зареєстровані та
заходяться в нього на обліку, доплати,
які вони проводять своїм працівникам
за роботу на території радіоактивного
забруднення, а не особисто позивачці,
яка не перебуває на обліку в управління
праці та соціального захисту населення
та жодних доплат за роботу на території
радіоактивного забруднення особисто
від управління праці та соціального
захисту населення не отримує.

Встановивши обставини справи,
апеляційний суд приходить до
переконання, що управління праці та
соціального захисту населення не може
відповідати за заявленими вимогами
позивача щодо стягнення сум доплати як
громадянину, який працює на території
радіоактивного забруднення відповідно
до ч.1 ст.39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки фактично
зазначена сума повинна сплачуватись
підприємством, де працює позивач.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Що стосується позовної вимоги щодо
нарахування 30% компенсації від
мінімальної заробітної плати в зв'язку
з обмеженням продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, то такі суд
першої інстанції підставно не
задовольнив, виходячи з того, що м.
Чортків не входить в перелік населених
пунктів, жителям яких виплачується
наведена вище компенсація.

З врахуванням вищенаведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 206, 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
залишити без задоволення, а постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 01.11.2011 року
у справі № 2а-15810/11 - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі, та може бути
оскаржена до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий:
В.П. Сапіга

Судді :
Р.Б. Хобор

Н.Г. Левицька