Справа № 815/4549/13-а
Суддя: Глуханчук О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4549/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Глуханчука
О.В.,

судді - Іванова Е.А.

судді - Андрухіва В.В

секретар судового засідання -
Гур`єва К.І.

за участю сторін: позивача -
ОСОБА_1 (за паспортом)

представника
позивача - ОСОБА_2 (за довіреністю)

представника
відповідача та третьої особи - Семенова
Є.В. (за довіреністю)

представника
відповідача та третьої особи - Осадчого
А.В. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки
України, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
Управління Служби безпеки України в
Одеській області про скасування
наказів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Служби
безпеки України, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - Управління Служби безпеки
України в Одеській області про
скасування наказів №28-ОС від 04 січня 2013
року в частині оголошення суворої
догани полковнику ОСОБА_1; №27-ОС від 04
січня 2013 року в частині зниження
розміру преміювання до 1 % полковнику
ОСОБА_1, який знаходиться у
розпорядженні начальника управління.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що у травні 2013 року
під час бесіди з начальником
управління СБУ в Одеській області йому
стало відомо про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності та
зниження розміру преміювання.

Позивач оскаржує наказ т.в.о. голови
Служби безпеки України №28-ОС від 04
січня 2013 року, за яким відповідно до п.
«в» ст. 68 Дисциплінарного статуту
Збройних сил України йому оголошено
сувору догану. Позивач вважає, що під
час накладення на нього
дисциплінарного стягнення порушено
вимоги Дисциплінарного статуту
Збройних сил України, дисциплінарне
стягнення накладено безпідставно та
незаконно.

Також позивач оскаржує наказ т.в.о.
голови Служби безпеки України №27-ОС
від 04 січня 2013 року в частині зниження
розміру преміювання до 1 % полковнику
ОСОБА_1, оскільки вважає, що зниження
йому розміру преміювання на підставі
Інструкції від 23 січня 2008 року №35/ДСК є
неправомірним, у зв'язку із тим, що він
знаходиться у розпорядженні
начальника управління.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача та третьої
особи у судовому засіданні позов не
визнав, надав заперечення відповідно
до яких зазначив, що наказ №28-ОС від 04
січня 2013 року про накладення на
позивача дисциплінарного стягнення
був виданий за результатами службового
розслідування, обґрунтовано та з
урахуванням усіх обставин, які мали
значення для прийняття вказаного
наказу, що свідчить про його
правомірність та відсутність підстав
для скасування.

Щодо наказу №27-ОС від 04 січня 2013 року в
частині зниження розміру преміювання
до 1 % полковнику ОСОБА_1, який
знаходиться у розпорядженні
начальника управління, представник
відповідача зазначив, що чинним
законодавством встановлено перелік
видів грошового забезпечення, які
мають постійний характер, тоді як
премія до них не відноситься та
виплачується з урахуванням вимог
Інструкції №35/ДСК, яка встановлює
випадки зниження її розміру або її
скасування за неналежне виконання
службових обов'язків; порушення вимог
військових статутів і внутрішнього
розпорядку; порушення військової
дисципліни. З огляду на зазначене,
відповідач вважає, що зниження розміру
преміювання до 1 % полковнику ОСОБА_1
відбулося із дотриманням встановленої
процедури та за наявності на те підстав
.

За таких обставин, на думку
представника відповідача та третьої
особи, підстави для задоволення позову
відсутні.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 проходив службу в органах
Служби безпеки України та з 24 серпня 2011
року перебував у розпорядженні
начальника управління СБ України в
Одеській області на посаді заступника
начальника СБ України в Одеській
області.

Наказом т.в.о. голови Служби безпеки
України №28-ОС від 04 січня 2013 року по
особовому складу за порушення
військової дисципліни, що виразилось у
неналежному виконанні вимог статей 4, 5
Дисциплінарного статуту Збройних сил
України, статей 11, 16 Статуту
внутрішньої служби Збройних сил
України, статей 31, 43, 47, 48 Житлового
кодексу Української РСР, пунктів 2, 15, 53
Правил обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов та надання їм
житлових приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
Міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року №470,
постанови Виконкому Одеської обласної
Ради народних депутатів та президії
обласної Ради профспілок від 16 січня 1985
року №52 «Про порядок надання житлових
приміщень», пунктів 2.2, 2.5-2.8, 3.5, 3.12, 4.4, 4.5,
5.1 Інструкції про організацію
забезпечення і надання
військовослужбовцям Служби безпеки
України та членам їх сімей житлових
приміщень, затвердженої наказом СБ
України від 06 листопада 2007 року №792,
відповідно до п. «в» ст. 68
Дисциплінарн6ого статуту Збройних сил
України оголошено сувору догану
полковнику ОСОБА_1, який перебуває в
розпорядженні начальника управління
СБ України в Одеській області на посаді
заступника начальника управління (а. с.
42, том 1).

Підставою для винесення оскарженого
наказу №28-ОС від 04 січня 2013 року
слугувало службове розслідування,
призначене наказом Центрального
управління Служби безпеки України від
22 жовтня №474/ДСК з метою з'ясування
причин та обставин можливих
неправомірних дій окремих службових
осіб Управління СБ України в Одеській
області, пов'язаних з порушенням вимог
нормативно-правових актів, якими
визначено порядок ведення обліку
співробітників, які потребують
поліпшення житлових умов та розподілу
житла.

Відповідно до висновку, складеного за
результатами службового
розслідування, в ході службового
розслідування встановлено ряд
порушень при постановці на квартирний
облік та під час розподілу житла
окремим співробітникам УСБУ в Одеській
області, допущені, у чому числі
полковником ОСОБА_1 (а.с. 109-116, том 1).

Позивач із висновком за результатами
службового розслідування був
ознайомлений 30 листопада 2012 року, про
що свідчить лист ознайомлення
посадових осіб СБ України з висновками
службового розслідування,
призначеного наказом ЦУ СБ України від
22 жовтня 2012 року №474/ДСК (а.с. 128, том 1).

Не погодившись з висновком службового
розслідування, 30 листопада 2012 року
позивачем було подано Рапорт із
запереченнями на висновок (а.с. 117-121, том
1). Щодо заперечень полковника
ОСОБА_1,складено доповідну записку від
21 грудня 2012 року про те, що твердження
полковника ОСОБА_1, викладені у
запереченнях є безпідставними та
спростовуються матеріалами
розслідування (а.с. 122- 123, том 1).

Відповідно до частини першої ст. 20
Закону України «Про Службу безпеки
України» від 25 березня 1992 року №2229-XII,
на військовослужбовців Служби безпеки
України поширюється порядок
проходження військової служби у
Збройних Силах України, визначений
законодавством.

Законом України від 24 березня 1999 року
№551-XIV затверджено Дисциплінарний
статут Збройних Сил України, дія якого
поширюється в тому числі і на Службу
безпеки України.

Дисциплінарний статут Збройних Сил
України визначає сутність військової
дисципліни, обов'язки
військовослужбовців щодо її
додержання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, права
командирів щодо їх застосування, а
також порядок подання і розгляду заяв,
пропозицій та скарг.

При цьому, порядок накладення
дисциплінарних стягнень регулюється
наступними нормами Дисциплінарного
статуту Збройних Сил України.

Так, відповідно до ст. 83
Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України, на військовослужбовця, який
порушує військову дисципліну або
громадський порядок, можуть бути
накладені лише ті дисциплінарні
стягнення, які визначені цим Статутом і
відповідають військовому званню
військовослужбовця та дисциплінарній
владі командира, що вирішив накласти на
винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі ст. 68 Дисциплінарного статуту
Збройних Сил України, на офіцерів
можуть бути накладені такі
дисциплінарні стягнення: а) зауваження;
б) догана; в) сувора догана; г)
попередження про неповну службову
відповідність; д) пониження в посаді; е)
пониження військового звання на один
ступінь; є) звільнення з військової
служби за службовою невідповідністю; ж)
позбавлення військового звання.

У відповідності з вимогами ст.ст. 84, 85
Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України, прийняттю рішення командиром
про накладення на підлеглого
дисциплінарного стягнення може
передувати службове розслідування, яке
призначається письмовим наказом
командира, який вирішив притягти
військовослужбовця до дисциплінарної
відповідальності. Воно проводиться з
метою уточнення причин і умов, що
сприяли вчиненню правопорушення, та
ступеня вини.

Після розгляду письмової доповіді про
проведення службового розслідування
командир проводить бесіду з
військовослужбовцем, який вчинив
правопорушення. Якщо вину
військовослужбовця повністю доведено,
командир приймає рішення про
накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного
стягнення та обрання його виду
враховується: характер та обставини
вчинення правопорушення, його
наслідки, попередня поведінка
військовослужбовця, а також тривалість
військової служби та рівень знань про
порядок служби (ст. 86 Дисциплінарного
статуту Збройних Сил України).

Згідно зі ст. 87 Дисциплінарного статуту
Збройних Сил України, дисциплінарне
стягнення має бути накладене не
пізніше ніж за 10 діб від дня, коли
командирові (начальникові) стало
відомо про правопорушення, а у разі
провадження службового розслідування -
протягом місяця від дня його
закінчення.

Враховуючи, що висновок за
результатами службового розслідування
затверджено першим заступником голови
СБ України 07 грудня 2012 року, а наказ,
яким позивачу оголошено сувору догану
датується 04 січня 2013 року, накладення
на позивача дисциплінарного стягнення
відбулось в межах строку вставного
законом.

Також суд при вирішенні спору вважає за
необхідне зазначити наступне.

Наказом т.в.о. голови Служби безпеки
України №1116-ос від 24 вересня 2013 року,
звільнено з військової служби по
Управлінню Служби безпеки України в
Одеській області за підпунктом «б»
пункту 61 та підпунктом «е» пункту 63
(через службову невідповідність) у
запас Збройних Сил України полковника
ОСОБА_1 (а.с. 104, том 1).

Відповідно до витягу з наказу
Управління Служби безпеки України в
Одеській області №282-ОС від 25 вересня
2013 року виключено зі списків особового
складу полковника ОСОБА_1 (а.с. 105, том 1).

Разом із тим, відповідно до ст. 45
Дисциплінарного статуту Збройних Сил
України, усі дисциплінарні стягнення,
крім позбавлення військового звання,
накладені на військовослужбовців і не
скасовані до дня звільнення їх у запас
чи відставку, втрачають чинність з дня
звільнення.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 105 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги про скасування або
визнання нечинним рішення відповідача
- суб'єкта владних повноважень повністю
чи окремих його положень. Тобто судовій
перевірці підлягає лише чинне рішення
суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, враховуючи звільнення
позивача з військової служби на
підставі наказу Служби безпеки України
№1116-ос від 24 вересня 2013 року,
оскаржений наказ т.в.о. голови Служби
безпеки України №28-ОС від 04 січня 2012
року про накладення на позивача
дисциплінарного стягнення, втратив
чинність, відповідно підстави для
визнання протиправним та скасування
зазначеного наказу відсутні.

Щодо позовної вимоги про скасування
наказу №27-ОС від 04 січня 2013 року в
частині зниження полковнику ОСОБА_1
розміру преміювання до 1 % посадового
окладу з урахуванням окладу за
військовим званням та надбавки за
вислугу років, суд зазначає наступне.

Наказом т.в.о. голови Служби безпеки
України №27-ОС від 04 січня 2013 року по
особовому складу, на підставі рапорту
виконуючого обов'язки начальника
Управління роботи з особовим складом
від 04 січня 2013 року, знижено розмір
преміювання полковнику ОСОБА_1, який
перебуває у розпорядженні начальника
управління на посаді заступника
начальника управління до 1 % посадового
окладу з урахуванням окладу за
військовим званням та надбавки за
вислугу років (а.с. 41, том 1).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, держава
гарантує військовослужбовцям достатнє
матеріальне, грошове та інші види
забезпечення в обсязі, що відповідає
умовам військової служби, стимулює
закріплення кваліфікованих військових
кадрів.

До складу грошового забезпечення
входять: посадовий оклад, оклад за
військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення.

Грошове забезпечення визначається
залежно від посади, військового звання,
тривалості, інтенсивності та умов
військової служби, кваліфікації,
наукового ступеня і вченого звання
військовослужбовця.

Порядок та умови виплати грошового
забезпечення та виплат
компенсаційного характеру
військовослужбовців Служби безпеки
України визначає Інструкція про
грошове забезпечення та виплат
компенсаційного характеру
військовослужбовців Служби безпеки
України, затверджена наказом Служби
безпеки України від 23 січня 2008 року
№35/ДСК.

Аналогічно ст. 9 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» положення п. 1.2 вищевказаної
Інструкції визначають, що грошове
забезпечення військовослужбовців СБ
України визначається залежно від
посади, військового звання, тривалості,
інтенсивності та умов військової
служби, кваліфікації, наукового
ступеня і вченого звання. Воно
складається з посадового окладу,
окладу за військовим званням,
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (підвищень посадового
окладу, надбавок, доплат, винагород, які
мають постійний характер, премії) та
одноразових видів грошового
забезпечення.

Таким чином, щомісячно
військовослужбовцям СБ України
обов'язковими до нарахування та
виплати належать щомісячні додаткові
види грошового забезпечення:
підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, так як
вони мають постійних характер.
Натомість, премія, не носить постійного
характеру і є засобом заохочення
працівника за належно виконану роботу,
визначається у відповідному
відсотковому відношенні. Преміювання -
це право, а не обов'язок, керівника
відповідного органу (підрозділу,
закладу), надане йому законом, з метою
фінансового мотивування працівників
до більш ефективного і якісного
виконання покладених на них обов'язків
та внесення особистого вкладу у
загальний результат роботи установи.

З оскарженого наказу №27-ОС від 04 січня
2013 року, вбачається, що позивачу
зменшено розмір преміювання згідно з п.
2.3.24 вищезазначеної Інструкції на
підставі рапорту виконуючого обов'язки
начальника Управління роботи з
особовим складом від 04 січня 2013 року за
неналежне виконання позивачем вимог
нормативно-правових актів.

Зі змісту п. 2.3.24 Інструкції про грошове
забезпечення та виплат
компенсаційного характеру
військовослужбовців Служби безпеки
України судом встановлено, що
начальники органів, підрозділів,
закладів та установ СБ України мають
право щомісяця в межах фонду
преміювання преміювати
військовослужбовців за їх особистий
вклад у загальний результат служби у
межах фонду преміювання, утвореного в
розмірі не менш як 10 відсотків
посадових окладів, та економії фонду
грошового забезпечення

Виплата премії військовослужбовцям,
зменшення її розміру або позбавлення у
повному обсязі здійснюється за
наказами Голови СБ України, його
заступників, начальників органів,
підрозділів, закладів та установ СБ
України.

У мотивованих рапортах про зменшення
розмірів премії чи її позбавлення
зазначаються конкретні причини, які
стали підставою для цього.

Розмір премії знижується або вона
взагалі скасовується за: неналежне
виконання службових обов'язків;
порушення вимог військових статутів і
внутрішнього розпорядку; порушення
військової дисципліни.

З аналізу вищезазначених нормативних
положень, суд дійшов висновку, що
основною підставою для виплати премії
є відповідний наказ керівника органу
(підрозділу, закладу, установи СБ
України), у якому визначається розмір
премії для кожного працівника, який
виконував певну роботу у зазначеному
місяці, тобто привніс певний вклад у
загальний результат роботи установи, у
відповідному відсотковому відношенні.
Щодо працівників, які виконували свої
посадові обов'язки на протязі місяця,
однак виконали їх не якісно чи не
належним чином, або з інших вагомих
підстав, керівник установи готує
рапорт про позбавлення їх премії чи
зменшення її розмірів.

Враховуючи вищезазначене, суд не
вбачає підстав для скасування наказу
т.в.о. голови Служби безпеки України
№27-ОС від 04 січня 2013 року в частині
зниження розміру преміювання до 1 %
полковнику ОСОБА_1, який знаходиться у
розпорядженні начальника управління, у
зв'язку із відсутністю на те
відповідних підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтується її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у
задоволенні адміністративного позову
належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6-8, 24, 69, 71, 72, 86, 94, 158-163
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Служби безпеки
України, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, -
Управління Служби безпеки України в
Одеській області про скасування
наказів - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано
у строк, встановлений статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до
Одеського окружного адміністративного
суду, та одночасно її копія до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови підписано
суддями 02 липня 2014 року.

Головуючий суддя
О.В. Глуханчук

Суддя
Е.А. Іванов

Суддя
В.В. Андрухів

02 липня 2014 року.