Справа № 2а-10333/12/2670
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року м. Київ
К/9991/68015/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України»

на постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.08.2012 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.10.2012 року

у справі № 2а-10333/12/2670

за позовом Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (далі - позивач, ДП
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України»)

до Окружної державної податкової
служби - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
(далі - відповідач, ОДПС - ЦО з ОВПП ДПС)

про визнання дій протиправними та
скасування акту опису майна у
податкову заставу, -

ВСТАНОВИЛА:

ДП «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» звернулось у липні 2012 року до
суду з адміністративним позовом до
ОДПС - ЦО з ОВПП ДПС про визнання
протиправними дії відповідача та
скасування акту опису майна у
податкову заставу від 20.07.2012 року № 10.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.08.2012 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.10.2012 року,
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі. Вважає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
були прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до ст. 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що на підставі
рішення заступника голови податкового
органу від 10.04.2012 року № 8634/10/19-053 про
опис майна у податкову заставу
платника податків ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» податковим керуючим ОДПС - ЦО
з ОВПП ДПС Власенко О.С. 20.07.2012 року
проведено опис майна, а саме: комплект
реконструкції установки змішування
бензинів ШВПГКН, у складі: система
керування та оперативного реагування
УЗОР, шафа пробопідготовки, вузел
змішування LEWA Split Plus, монтажний
комплект УЗД; горизонтальний
одноступеневий комплектний насосний
агрегат згідно АРІ 610 потужністю 160 кВт
для перекачки нестабільного газового
конденсату, скраплений газ, на загальну
суму 143 101 704,00 гривні.

За результатами опису майна складено
акт № 10 від 20.07.2012 року та повідомлено
позивача про те, що станом на 20.07.2012 року
його податковий борг становить 143 101 523,17
гривні та направлено для ознайомлення
зазначений акт опису майна.

Суди попередніх інстанцій вирішуючи
спір по суті та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками яких погоджується колегія
суддів касаційної інстанції, виходили
з наступних мотивів.

Відповідно до п. 88.1 та 88.2 ст. 88
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), з метою забезпечення
виконання платником податків своїх
обов'язків, визначених цим Кодексом,
майно платника податків, який має
податковий борг, передається у
податкову заставу. Право податкової
застави виникає згідно з цим Кодексом
та не потребує письмового оформлення.

Приписами п. 89.2 ст. 89 ПК України
передбачено, що право податкової
застави поширюється на будь-яке майно
платника податків, яке перебуває в його
власності (господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

У разі збільшення суми податкового
боргу складається акт опису до суми,
відповідної сумі податкового боргу
платника податків, у порядку,
передбаченому цією статтею.

Згідно з п. 89.5 ст. 89 ПК України, якщо на
момент складення акта опису майно
відсутнє або його балансова вартість
менша від суми податкового боргу, право
податкової застави поширюється на інше
майно, на яке платник податків набуде
право власності у майбутньому до
погашення податкового боргу в повному
обсязі.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, опис майна,
відповідно до акту опису майна від
20.07.2012 року № 10, здійснено податковим
керуючим на підставі рішення
заступника голови податкового органу
від 14.05.2012 року № 19.

При цьому, факт наявності податкового
боргу станом на 20.07.2012 року в розмірі 143
101 523,17 гривні позивачем при розгляді
справи судами попередніх інстанцій не
заперечувався.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що до реєстраційного
запису Державного реєстру обтяжень
рухомого майна було внесено записи про
зміну об'єкта, а саме, 13.07.2012 року
вилучено об'єкт - майно платника
податків згідно акту опису майна (щодо
заміни предмета податкової застави)
від 25.05.2012 року № 7 та додано об'єкт -
майно платника податків згідно акту
опису майна від 05.07.2012 року № 9, та 24.07.2012
року вилучено об'єкт майно платника
податків згідно акту опису майна від
05.07.2012 року № 9, та 24.07.2012 року додано
об'єкт - майно платника податків згідно
акту опису майна від 20.07.2012 року № 10.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з позицією судів
попередніх інстанцій, що посилання
позивача на те, що податковий борг
позивача вже був забезпечений
податковою заставою відповідно до акту
опису майна у податкову заставу від
25.05.2012 року № 7 не відповідає дійсності,
оскільки шляхом внесення відповідних
змін в Державному реєстрі обтяжень
рухомого майна об'єкт податкової
застави визначений в акті від 25.05.2012
року № 7 було змінено на майно згідно
акту опису майна від 05.07.2012 року № 9, а в
подальшому згідно акту від 20.07.2012 року
№ 10.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції вважає, що суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку, що у
податковій заставі перебуває тільки
майно позивача зазначене в акті від
10.07.2012 року № 10.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з позицією судів
попередніх інстанцій, що посилання
позивача на те, що право власності на
майно, яке було описано у податкову
заставу перейде до нього у майбутньому,
як на підставу відсутності у
податкового органу права на опис
такого мана у податкову заставу є
необґрунтованими, оскільки у разі якщо
на момент складення акта опису у
платника податків майно відсутнє або
його балансова вартість менша від суми
податкового боргу податковий орган має
право описати у податкову заставу
майно, на яке платник податків набуде
прав власності у майбутньому. При
цьому, факт придбання позивачем майна,
яке було включено до акту опису від
20.07.2012 року № 10, підтверджується
наявними в матеріалах справи
договорами про закупівлю товарів за
державні кошти від 15.06.2012 року № 303/8, від
15.06.2012 року № 304/22 та специфікаціями до
них.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій, що у
податкового органу були наявні правові
підстави для опису в податкову заставу
майна позивача, право власності на яке
він набуде у майбутньому на загальну
суму 143 101 523,17 гривні та складання акту
від 20.07.2012 року № 10.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для відмови в
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів прийшла до
висновку, що в межах касаційної скарги
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права при вирішенні цієї справи не
допущено. Правова оцінка обставин у
справі дана вірно, а тому касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» - відхилити.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 29.08.2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.10.2012 року
у справі № 2а-10333/12/2670 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І.О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М.І. Костенко підпис
(підпис) І.В. Приходько