Справа № К/9991/35888/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/35888/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Черкаській області про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на службі та стягнення
середнього грошового утримання за час
вимушеного прогулу та допомоги по
тимчасовій непрацездатності за
касаційною скаргою управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Черкаській області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 9 серпня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 квітня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що наказом начальника ГУ МВС України в
Черкаській області від 14 травня 2010 року
«Про грубе порушення дисципліни
старшим дільничним інспектором
міліції СДІМ Корсунь-Шевченківського
РВ ГУ МВС старшим лейтенантом міліції
ОСОБА_1 та притягнення винних до
дисциплінарної відповідальності»
позивача звільнено з органів
внутрішніх справ на підставі пункту 64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України. Наказом
начальника ГУ МВС України в Черкаській
області від 18 травня 2010 року №116 о/с
ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх
справ в запас Збройних Сил України.
Вважає вказані накази протиправними та
незаконними. Підставою для видання
наказів про звільнення стала подія, яка
мала місце 8 квітня 2010 року близько 20
год 30 хв у с. Ситники
Корсунь-Шевченківського району,
внаслідок якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3
отримали тілесні ушкодження. В наказі
від 14 травня 2010 року №399 зазначено, що
старшому дільничному інспектору
міліції СДІМ Корсунь-Шевченківського
РВ ГУ МВС ОСОБА_1 стало відомо про
вказану подію в цей же день, проте в
порушення вимог 2.4 та 3.3 Інструкції про
порядок приймання, реєстрації та
розгляду в органах і підрозділах
внутрішніх справ України заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються ОСОБА_1 заяву не відібрав та
факт події у ЖРЗПЗ районного відділу не
зареєстрував. Зазначене твердження не
відповідає дійсності, оскільки навіть
у тексті наказу від 14 травня 2010 року №399
не встановлено, з яких джерел позивачу
повинно бути відомо про подію, яка
сталась 8 квітня 2010 року. Крім цього, у
ході службового розслідування був
встановлений факт невиходу позивача на
службу без поважних причин 11 травня 2010
року. Згідно наказу начальника
Корсунь-Шевченківського РВ ГУМВС від 1
травня 2010 року № 7 о/с позивачу було
надано короткострокову відпустку з 5 по
10 травня 2010 року у зв'язку із сімейними
обставинами. Проте позивач на роботу 11
травня 2010 року не вийшов, про своє місце
перебування керівнику райвідділу не
доповів. Позивач вказує, що написав
рапорт на ім'я начальника
Корсунь-Шевченківського РВ ГУ МВС
України в Черкаській області про
надання відпустки з 5 травня 2010 року по
14 травня 2010 року, який було погоджено
резолюцією «до наказу».

Просив визнати протиправним та
скасувати наказ начальника ГУ МВС
України в Черкаській області «Про
грубе порушення дисципліни старшим
дільничним інспектором міліції СДІМ
Корсунь-Шевченківського РВ ГУ МВС
старшим лейтенантом міліції ОСОБА_1 та
притягнення винних до дисциплінарної
відповідальності» від 14 травня 2010 року
№399 та наказ начальника ГУ МВС України
в Черкаській області від 18 травня 2010
року №116 о/с по особовому складу про
звільнення старшого лейтенанта
міліції, старшого дільничного
інспектора міліції СДІМ
Корсунь-Шевченківського РВ ГУМВС
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ в
запас Збройних Сил України; поновити
позивача на службі в органах
внутрішніх справ на посаді старшого
дільничного інспектора міліції
сектору ДІМ Корсунь-Шевченківського РВ
ГУМВС з 18 травня 2010 року; стягнути з ГУ
МВС України в Черкаській області на
користь позивача середнє грошове
утримання за час вимушеного прогулу з 18
травня 2010 року по день поновлення на
службі; стягнути з ГУ МВС України в
Черкаській області на користь позивача
допомогу по тимчасовій
непрацездатності.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 9 серпня 2010
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
наказ ГУ МВС України в Черкаській
області від 14 травня 2010 року №399 про
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ на підставі пункту 64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України. Визнано
протиправним та скасовано наказ ГУ МВС
України в Черкаській області від 18
травня 2010 року №116 о/с про звільнення
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ в
запас Збройних Сил України за п. 64 «є»
(за порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України. Поновлено
ОСОБА_1 па посаді старшого дільничного
інспектора міліції СДІМ
Корсунь-Шевченківського РВ ГУ МВС з 29
травня 2010 року. Стягнуто з ГУ МВС
України в Черкаській області на
користь ОСОБА_1 середнє грошове
утримання за час вимушеного прогулу за
період з 29 травня 2010 року по 9 серпня 2010
року в сумі 5376,45 грн. В решті позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 квітня 2011
року апеляційну скаргу ГУ МВС України в
Черкаській області залишено без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 9
серпня 2010 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку УМВС в
Черкаській області, судами порушення
норм чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень,
відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 23 квітня 2008 року
ОСОБА_1 був призначений на посаду
дільничного інспектора міліції СДІМ
Корсунь-Шевченківського РВ ГУМВС в
Черкаській області. Наказом начальника
УМВС України в Черкаській області від 13
травня 2009 року №134 о/с позивач був
переведений на посаду старшого
дільничного інспектора міліції.

Наказом начальника ГУ МВС України в
Черкаській області від 14 травня 2010 року
№399 за грубе порушення дисципліни, що
виразилося у недотриманні
обліково-реєстраційної дисципліни,
невиході на службу без поважних причин,
свідоме ігнорування вимог п.п 2.4 та 3.3
Інструкції про порядок приймання,
реєстрації та розгляду в органах і
підрозділах внутрішніх справ України
заяв і повідомлень про злочини, що
вчинені або готуються, Законів України
«Про міліцію», «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України», Присяги працівника органів
внутрішніх справ, інших наказів,
вказівок і розпоряджень МВС України з
питань дотримання дисципліни і
законності ОСОБА_1 звільнено з органів
внутрішніх справ за пункту 64 «є»
(порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС України.

Наказом начальника ГУ МВС України в
Черкаській області від 18 травня 2010 року
№116 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1
було звільнено з органів внутрішніх
справ в запас Збройних Сил України на
підставі пункту 64 «є» (порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
ОВС України.

Підставою прийняття наказів про
звільнення позивача зі служби в
органах внутрішніх справ стали
матеріали службового розслідування

Згідно з висновком за результатами
службового розслідування за фактом
грубого порушення дисципліни старшим
дільничним інспектором міліції СДІМ
Корсунь-Шевченківського РВ ГУМВС
України в Черкаській області старшим
лейтенантом міліції ОСОБА_1,
затвердженого начальником ГУМВС
України в Черкаській області 14 травня
2010 року, в ході службового
розслідування був встановлений факт
приховування ОСОБА_1 злочину. Подія
сталася 8 квітня 2010 року близько 20 год 30
хв у домоволодінні громадянина ОСОБА_2
та його дружини ОСОБА_3 у с. Ситники
Корсунь-Шевченківського району, яким
їх колишній зять ОСОБА_4 наніс тілесні
ушкодження. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
правоохоронних органів та за медичною
допомогою до лікарні не звертались.
Після вказаної події ОСОБА_2
зателефонував своєму синові, а той, в
свою чергу, зателефонував ОСОБА_1
Позивач 9 квітня 2010 року вранці прибув
до домоволодіння ОСОБА_2, взяв із собою
онука ОСОБА_5, який знав
місцезнаходження батька ОСОБА_6 При
цьому жодної заяви позивач не відбирав.
Службовим розслідуванням було
встановлено, що розгляд повідомлення
про тілесні ушкодження ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 здійснював саме ОСОБА_1 Згідно
довідки Корсунь-Шевченківського РВ
ГУМВС України в Черкаській області від
6 травня 2010 року №4009 у період з 1 квітня
2010 року по 6 травня 2010 року повідомлення
чи заяви від ОСОБА_6, ОСОБА_2 або ОСОБА_3 в
журналі реєстрації обліку заяв та
повідомлень про злочини районного
відділу не реєструвались. Під час
здійснення прослуховування записів
мовного архіватора телефонних розмов
«Марс-18», які надходили 8 квітня 2010 року
по телефонній лінії « 102» та « 2-08-52», що
розміщені у черговій частині районного
відділу, було встановлено, що жодних
повідомлень з приводу отримання
тілесних ушкоджень ОСОБА_2 або ОСОБА_3
до чергової частини
Корсунь-Шевченківського РВ ГУМВС
України в Черкаській області не
надходило. Висновком службового
розслідування стало те, що ОСОБА_1 було
відомо про отримання ОСОБА_2 або ОСОБА_3
тілесних ушкоджень, проте в порушення
вимог пункту 2.4 та 3.3 Інструкції про
порядок приймання, реєстрації та
розгляду в органах і підрозділах
внутрішніх справ України заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються, затвердженої наказом МВС
України від 14 квітня 2004 року №400,
позивач заяви від постраждалих не
відібрав, вказану подію в журналі РЗПЗ
районного відділу не зареєстрував.
Крім цього, в ході службового
розслідування було встановлено, що
відповідно до наказу від 4 травня 2010
року №7 о/с ОСОБА_1 було надано
короткострокову відпустку з 5 травня 2010
року по 10 травня 2010 року, про на роботу 11
травня 2010 року позивач не приступив,
своє місцезнаходження керівництву
районного відділу не доповів. Згідно
довідки Корсунь-Шевченківської ЦРЛ від
13 травня 2010 року № 577 позивач 12 травня
2010 року звертався за медичною
допомогою до лікаря-травматолога
поліклініки.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України» від
22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Статут)
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 2 Статуту
дисциплінарним проступком є
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Відповідно до положень статті 14
Статуту з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування. При
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Пунктом 2.3 Інструкції про порядок
приймання, реєстрації та розгляду в
органах і підрозділах внутрішніх справ
України заяв і повідомлень про злочини,
що вчинені або готуються, затвердженої
наказом МВС України від 14 квітня 2004
року №400, встановлено, що за межами
дислокації органу внутрішніх справ
працівник міліції на території України
незалежно від посади, яку він займає,
місцезнаходження і часу в разі
звернення до нього громадян або
службових осіб з заявою чи
повідомленням про злочин, або у разі
безпосереднього виявлення такого,
зобов'язаний вжити заходів щодо його
припинення, подання допомоги особам,
які її потребують, встановлення і
затримання осіб, які вчинили злочин,
охорони місця події і повідомити про це
в найближчий підрозділ міліції.

Пунктом 2.4 Інструкції № 400 передбачено,
що заяви або повідомлення
представників органів, державної влади
та органів місцевого самоврядування,
громадськості чи окремих громадян про
злочини можуть бути усними або
письмовими. Усні заяви заносяться до
протоколу усної заяви (повідомлення)
про злочин, який підписують заявник та
посадова особа, що прийняла заяву.

Пунктом 3.3 Інструкції № 400 встановлено,
що у ЖРЗПЗ реєструються рапорти
працівників органів внутрішніх справ
про безпосереднє виявлення ними
правопорушення, що містить ознаки
злочину.

Пунктом 11.5 Положення про службу
дільничних інспекторів міліції в
системі Міністерства внутрішніх справ
України, затвердженого наказом МВС
України від 20 жовтня 2003 року №1212, на
дільничного інспектора покладено
обов'язок негайно доповідати в чергову
частину міськ, рай органу про одержані
під час роботи на дільниці заяви і
повідомлення громадян про вчинені
правопорушення або злочини, що
готуються.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що докази повідомлення
ОСОБА_1 про отримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3
тілесних ушкоджень відсутні. Під час
зустрічі 9 квітня 2010 року ОСОБА_1 з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останні до нього із
заявою про нанесення їм ОСОБА_6
тілесних ушкоджень не звертались.
Відсутня реєстрація відповідної заяви
від потерпілих у
Корсунь-Шевченківському РВ ГМВС
України в Черкаській області за період
з 1 квітня 2010 року по 6 травня 2010 року. Зі
змісту наданих ОСОБА_2 письмових
пояснень під час проведення службового
розслідування 6 травня 2010 року також не
вбачається, що він звертався до ОСОБА_1
із заявою про нанесення йому та його
дружині тілесних ушкоджень ОСОБА_6

Відсутність в діях ОСОБА_1 порушень
пунктів 2.4, 3.3 Інструкції №440
підтверджується також постановою
дільничного інспектора міліції
Корсунь-Шевченківського РВ ГУ МВС
України Черкаській області від 11 липня
2010 року, якою відмовлено в порушенні
кримінальної справи по факту
заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на підставі пункту 1 статті 6
Кримінально-процесуального кодексу
України за відсутністю самої події
злочину.

Судом першої інстанції в своєму
рішенні зазначено, що нанесення
тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_3
при проведенні службового
розслідування не встановлено. Довідкою
Корсунь-Шевченківської ЦРЛ від 8 червня
2010 року №765 підтверджено, що ОСОБА_2 та
його дружина ОСОБА_3 до медичного
закладу за допомогою лікарів з приводу
отримання ними тілесних ушкоджень не
зверталися.

Судами першої та апеляційної інстанції
під час розгляду справи по суті
встановлено, що 4 травня 2010 року ОСОБА_1
звернувся із рапортом про надання йому
відпустки з 5 травня 2010 року по 14 травня
2010 року. Рапорт про надання позивачу
відпустки у зазначений термін був
погоджений візами начальника СДІМ
Корсунь-Шевченківського РВ ГУМВС
України в Черкаській області та
заступника начальника
Корсунь-Шевченківського РВ ГУМВС
України в Черкаській області. Доказів
доведення ОСОБА_1 під підпис наказу від
4 травня 2010 року №7 о/с про надання йому
відпустки з 5 травня 2010 року по 10 травня
2010 року немає. Таким чином, суди прийшли
до обґрунтованого висновку про те, що
позивач не був належним чином
попереджений про дату зміни закінчення
відпустки та необхідність приступити
до роботи 11 травня 2010 року.

У доводах касаційної скарги відповідач
зазначає, що зі сторони позивача також
мало місце вимагання хабара від
громадянина ОСОБА_6 6 травня 2010 року при
огляді автомобіля ОСОБА_1 виявлено 1,3
гр. наркотичної речовини рослинного
походження - макової соломки.

Постановою слідчого прокуратури
Крсунь-Шевченківського району від 27
травня 2010 року щодо зазначених
обставин у порушенні кримінальної
справи відмовлено за відсутністю у
діях ОСОБА_1 складу злочину.

Крім цього, у наказах про звільнення
позивача зі служби в органах
внутрішніх справ зазначені обставини
не зазначені у якості підстав
звільнення, а тому суд не вправі
визнати звільнення правильним,
виходячи з обставин, з якими управління
Міністерства внутрішніх справ у
Черкаській області це звільнення не
пов'язувало.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Черкаській області залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 9
серпня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 квітня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.