Справа № 822/4710/13-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4710/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Блонський
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
Хмельницької області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась до Хмельницького окружного
адміністративного суду із позовом до
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів Хмельницької
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Хмельницький окружний
адміністративний суд постановою від 10
лютого 2014 року відмовив позивачу у
задоволенні позову.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, у якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов.

В обґрунтування апеляційної скарги
послався на неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права та неповне
з'ясування обставин у справі.

Сторони у судове засідання не
з'явились, від представника
відповідача надійшла заява про розгляд
справи у порядку письмового
провадження.

Представник позивача надав заяву про
відкладення розгляду справи,
посилаючись на зайнятість в іншому
судовому засіданні.

Враховуючи те, що явка сторін у судове
засідання не визнавалась обов'язковою,
та те, що у матеріалах справи достатньо
письмових доказів, керуючись приписами
ч. 4 ст. 196 КАС п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
колегія суддів визнала за можливе
здійснювати розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у матеріалах справи
письмовими доказами, надавши їм оцінку,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач 16.09.2009 року
зареєстрована Летичівською районною
державною адміністрацією Хмельницької
області як фізична особа-підприємець
та відповідно до статей 15, 16
Податкового кодексу України є
платником податків, зборів і
зобов'язаний стати на облік у
контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України,
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки і збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Працівниками податкової інспекції
проведено планову виїзну
документальну перевірку ФОП ОСОБА_2 з
питань своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів) за період з 01.01.2011 року по
31.12.2011 року, за результатами якої
складено акт № 211/17/НОМЕР_1 від 31.08.2012
року. Перевіркою виявлено порушення
п.п. 198.4, 198.5 ст. 198 Податкового кодексу
України, яке полягає у завищенні
податкового кредиту за перевіряємий
період в сумі 9 132 грн., п.п. 139.1.6 п. 139.1 ст.
139, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження суми
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб у періоді, що
перевірявся, в розмірі 7 225 грн., п.п. 3.1.13
п. 3.1 Порядку заповнення та подання
податковими агентами податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку,
затвердженого наказом ДПА України № 1020
від 24.12.2010 року, яке полягає у невірному
заповненні та поданні відомостей за
формою 1-ДФ. На підставі висновків акту
перевірки податковим органом винесено
податкові повідомлення-рішення №
від 17.09.2012 року, № від 17.09.2012
року та № від 18.09.2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачем у повній мірі доведено
правомірність оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Однією із функцій органів державної
податкової служби яку вони виконують
згідно підпункту 19.-1.1.1 пункту 19.-1.1
статті 19 Податкового кодексу України є
здійснення контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів,
установлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право проводити перевірки
платників податків (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Порядок проведення перевірок
встановлений главою 8 Податкового
кодексу України.

Державним податковим органом
проведено документальну планову
виїзну перевірку позивача з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів).

Особливості проведення документальних
планових виїзних перевірок визначені
статтею 77 Податкового кодексу України.

Пунктом 77.9 статті 77 Податкового
кодексу України встановлено, що
порядок оформлення результатів
документальної планової перевірки
встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно пунктів 86.1, 86.3 статті 86 ПК
України результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про
результати перевірки не зараховується
до строку проведення перевірки,
встановленого цим Кодексом (з
урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з
висновками акта такий платник
зобов'язаний підписати такий акт
перевірки із зауваженнями, які він має
право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом.

Акт (довідка) документальної виїзної
перевірки, що визначено статтями 77 і 78
цього Кодексу, складається у двох
примірниках, підписується посадовими
особами органу державної податкової
служби, які проводили перевірку, та
реєструється в органі державної
податкової служби протягом п'яти
робочих днів з дня, що настає за днем
закінчення установленого для
проведення перевірки строку (для
платників податків, які мають філії
та/або перебувають на консолідованій
сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі відмови платника податків або
його законних представників від
підписання акта (довідки) посадовими
особами органу державної податкової
служби складається відповідний акт, що
засвідчує факт такої відмови. Один
примірник акта або довідки про
результати виїзної планової чи
позапланової документальної перевірки
у день його підписання або відмови від
підписання вручається або
надсилається платнику податків чи його
законному представнику.

Тобто, акт перевірки - це службовий
документ, носій інформації, у якому
відображається суб'єкт, об'єкт та
результати перевірки. Сам по собі акт
перевірки не породжує для платника
податків юридичних наслідків, лише
відображає встановлені в ході
перевірки порушення податкового
законодавства. Наявність недоліків у
змісті акта перевірки та порушення при
його складанні не можуть слугувати
причиною для скасування податкових
повідомлень-рішень у випадку
доведеності порушення податкового
законодавства.

Колегія суддів при вирішенні скарги не
бере до уваги посилання апелянта на
помилковість висновків відповідача по
висновках, викладених в акті
перевірки, виходячи із такого.

Обставини протиправності податкових
повідомлень-рішень на які посилається
представник позивача були предметом
дослідження суду 1-ї інстанції, про що
свідчить постанова Хмельницького
окружного адміністративного суду від 30
жовтня 2012 року, та суду апеляційної
інстанції, про що свідчить ухвала
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21 лютого 2013
року.

Крім того суд вважає, що зазначені
обставини ніяким чином не можуть
слугувати підставою для визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відповідача, оскільки факти порушення
позивачем податкового законодавства,
які зафіксовані у акті перевірки, не
заперечуються дослідженими у судовому
засіданні доказами.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Згідно пунктів 58.1, 58.2 статті 58
Податкового кодексу України визначено,
що у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення
додається розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій.

Форма та порядок надіслання
податкового повідомлення-рішення і
розрахунку грошового зобов'язання
визначається центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Податкове повідомлення-рішення
надсилається (вручається) за кожним
окремим податком, збором та/або разом
із штрафними санкціями, передбаченими
цим Кодексом, а також за кожною
штрафною (фінансовою) санкцією за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на такий контролюючий орган,
та/або пенею за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

На підставі акту перевірки відповідач
прийняв податкові
повідомлення-рішення:

-№ від 17.09.2012 року, яким збільшив
позивачу суму грошового зобов'язання
за платежем з податку на додану
вартість в розмірі 11320,25 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 9132
грн., та застосував штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) у розмірі 2188,25 грн.,

-№ 000205701 від 17.09.2012 року, яким збільшив
позивачу суму грошового зобов'язання
за платежем з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 9031,25 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 7225
грн., та застосував штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) у розмірі 4806,25 грн.,

-№ від 18.09.2012 року, яким збільшив
позивачу суму грошового зобов'язання
за платежем з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 1 грн., в тому
числі застосував штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) у розмірі 1 грн.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції про
те, що вказані податкові
повідомлення-рішення є такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства, враховуючи наступне.

Податкове повідомлення-рішення №
від 17.09.2012 року, яким збільшив
позивачу суму грошового зобов'язання
за платежем з податку на додану
вартість в розмірі 11320,25 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 9132
грн., та застосував штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) у розмірі 2188,25 грн., є
правомірним виходячи із такого.

Позивач є платником податку на додану
вартість: свідоцтво платника податку
на додану вартість № 100259435 від 17.12.2009
року.

За період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року
позивач задекларувала податковий
кредит в сумі 24215 грн.

Відповідно до пункту 198.4, підпункту б)
пункту 198.5 статті 198 Податкового
кодексу України якщо платник податку
придбає (виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Платник податку зобов'язаний
нарахувати податкові зобов'язання
виходячи з бази оподаткування,
визначеної відповідно до пункту 189.1
статті 189 цього Кодексу, за
товарами/послугами, необоротними
активами, під час придбання або
виготовлення яких суми податку були
включені до складу податкового
кредиту, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися в
операціях, звільнених від
оподаткування відповідно до статті 197,
підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу,
міжнародних договорів (угод) (крім
випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 197.1.28 пункту
197.1 статті 197 цього Кодексу).

Згідно пункту 23 підрозділу 2
(Особливості справляння податку на
додану вартість) розділу XX Податкового
кодексу України тимчасово до 1 січня 2015
року від оподаткування податком на
додану вартість звільняються операції
з постачання, у тому числі операції з
імпорту відходів та брухту чорних і
кольорових металів та деревини
товарних позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ
ЗЕД (крім брикетів та гранул товарної
підкатегорії УКТ ЗЕД 4401 30 90 00), а також
паперу та картону для утилізації
(макулатури та відходів) товарної
позиції 4707 згідно з УКТ ЗЕД. Переліки
таких відходів та брухту чорних і
кольорових металів затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Операції з вивезення в митному режимі
експорту товарів, зазначених у цьому
пункті, звільняються від оподаткування
податком на додану вартість.

Актом перевірки встановлено, що
позивач відповідно до укладених
зовнішньоекономічних контрактів
постачала в режимі експорту деревину
дров'яну для технологічних потреб,
твердолистяних порід (граб).

В період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року
позивачем за контрактом № 12-1/11-1В від
30.12.2010 року відвантажено товар
загальною вартістю в розмірі 454106,63 грн.,
відповідно до вантажно-митних
декларацій № 508040002/2011/1799 від 11.04.2011 року,
№ 508040002/2011/1818 від 12.04.2011 року, №
508040002/2011/3394 від 27.07.2011 року, № 508040002/2011/4473
від 26.10.2011 року.

В зв'язку з тим, що операції з вивезення
в митному режимі експорту товарів,
зазначених у пункті 23 підрозділу 2
(Особливості справляння податку на
додану вартість) розділу XX Податкового
кодексу України, (деревини товарних
позицій 4401, 4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД),
звільняються від оподаткування
податком на додану вартість, позивач не
мала права відносити до податкового
кредиту суми податку на додану
вартість сплачені нею при оплаті
товару (деревини товарних позицій 4401,
4403, 4404 згідно з УКТ ЗЕД), який
використаний позивачем в операціях
звільнених від оподаткування.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апелянта не знайшли свого
підтвердження під час апеляційного
розгляду, а відповідач цілком
правомірно прийняв податкове
повідомлення-рішення № від 17.09.2012
року, яким збільшив позивачу суму
грошового зобов'язання за платежем з
податку на додану вартість в розмірі
11320,25 грн., в тому числі за основним
платежем в розмірі 9132 грн., та
застосував штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) у розмірі 2188,25 грн.

Податкове повідомлення-рішення № 000205701
від 17.09.2012 року, яким відповідач
збільшив позивачу суму грошового
зобов'язання за платежем з податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 9031,25
грн., в тому числі за основним платежем
в розмірі 7225 грн., та застосував штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у розмірі
4806,25 грн., колегія суддів також вважає
таким, що повністю відповідає нормам
Податкового кодексу України,
враховуючи наступне.

Перевіркою встановлено, що в книзі
обліку доходів і витрат Ф 10 не в повному
обсязі вказані суми отриманих доходів
від здійснення експортних операцій,
тому позивач за перевіряємий період
занизила валові доходи на суму 92481 грн.

Відповідно до пунктів 177.1, 177.2, 177.4
статті 177 Податкового кодексу України
доходи фізичних осіб - підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу (податок на
прибуток підприємств).

Згідно частини 3 пункту 139.1.6 статті 139
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податку, зареєстрований
як платник податку на додану вартість,
одночасно проводить операції з продажу
товарів (виконання робіт, надання
послуг), що оподатковуються податком на
додану вартість та звільнені від
оподаткування або не є об'єктом
оподаткування таким податком, податок
на додану вартість, сплачений у складі
витрат на придбання товарів, робіт,
послуг, які входять до складу витрат, та
основних засобів і нематеріальних
активів, що підлягають амортизації,
включається відповідно до витрат або
вартість відповідного об'єкта основних
засобів чи нематеріального активу
збільшується на суму, що не включена до
податкового кредиту такого платника
податку згідно з розділом V цього
Кодексу.

Як зазначено вище, позивач проводила
експортні операції, які були звільнені
від оподаткування податком на додану
вартість.

Позивач не включила до витрат суми
податку на додану вартість, що входять
до ціни придбаних або проданих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Перевіркою донараховано до вартості
придбаних товарно-матеріальних
цінностей, що реалізовані, суми податку
на додану вартість згідно податкових
накладних.

Загальна сума донарахованого податку
на додану вартість становить 44314 грн.,
внаслідок чого позивач занизила суму
чистого (оподатковуваного) доходу в
розмірі 48314 грн.

Оскільки позивач занизила суму чистого
(оподатковуваного) доходу в розмірі 48314
грн., відповідно зменшилась сума
податкового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за результатами
річного декларування в 2011 році на в
розмірі 7225 грн., (92480 грн.,-44314 грн.,=48166
грн., х 15 %=7225 грн.).

Стосовно податкового
повідомлення-рішення № від 18.09.2012
року, яким відповідач застосував до
позивача штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) у розмірі 1 грн., за платежем з
податку на доходи фізичних осіб,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 177.7 статті 177
Податкового кодексу України фізична
особа - підприємець вважається
податковим агентом працівника -
фізичної особи, яка перебуває з нею у
трудових, цивільно-правових
відносинах, або будь-якої іншої
фізичної особи щодо будь-яких
оподатковуваних доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) на користь такої
особи.

Згідно підпунктів 14.1.180, 14.1.226 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Самозайнята особа - платник податку,
який є фізичною особою - підприємцем
або провадить незалежну професійну
діяльність за умови, що така особа не є
працівником в межах такої
підприємницької чи незалежної
професійної діяльності.

Підпунктом б) пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України
встановлено, що особи, які відповідно
до цього Кодексу мають статус
податкових агентів, зобов'язані
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Державна податкова адміністрація
України своїм наказом № 1020 від 24.12.2010
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 січня 2011 року за N
46/18784 затвердила форму Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
(форма N 1ДФ) та Порядок заповнення та
подання податковими агентами
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку.

Відповідно до пункту 3.1.13 «Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку» У графі 2
«Податковий номер або серія та номер
паспорта» відображається
реєстраційний номер облікової картки
платника податків або серія та номер
паспорта фізичної особи (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовились від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті), про яку надається інформація
в податковому розрахунку.

Перевіркою встановлено, що позивач в
розрахунку форми N 1ДФ за 2-й квартал 2011
року невірно відобразила
реєстраційний номер фізичної особи.

Згідно статей 109, 110 Податкового кодексу
України податковими правопорушеннями
є протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

Платники податків, податкові агенти
та/або їх посадові особи несуть
відповідальність у разі вчинення
порушень, визначених законами з питань
оподаткування та іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 119.3 статті 119
Податкового кодексу України
оформлення документів, які містять
інформацію про об'єкти оподаткування
фізичних осіб або про сплату податків
без зазначення реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
або з використанням недостовірного
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, крім
випадків, визначених пунктом 119.2 цієї
статті, - тягне за собою накладення
штрафу у розмірі 170 гривень.

Разом з тим пунктом 7 підрозділу 10
розділу XX Податкового кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.

В зв'язку з тим, що позивач порушила
«Порядок заповнення та подання
податковими агентами Податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них
податку» за період з 1 січня по 30 червня
2011 року відповідач застосував штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1
грн.

За таких обставин, аналізуючи все в
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку, що доводи апеляційної
скарги не знайшли свого підтвердження
під час її розгляду, а відтак, відсутні
підстави для її задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 10
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді
Курко Олег Петрович

Совгира Дмитро Іванович