Справа № 624/490/14-а
Суддя: Куст Н. М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кегичівський районний суд Харківської
Справа № 624/490/14-а
№ провадження 2-а/624/7/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

смт. Кегичівка
03 липня 2014 року

Суддя Кегичівського районного суду
Харківської області Куст Н.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративний позов
ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до
відділу державної виконавчої служби
Кегичівського районного управління
юстиції Харківської області (далі -
ВДВС) про визнання постанов про
закінчення виконавчих проваджень
незаконними та стягнення моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2
звернувся до суду із адміністративним
позовом до ВДВС Кегичівського РУЮ
Харківської області про визнання
постанов про закінчення виконавчих
проваджень №31875027 та №31874642 від
30.12.2013року незаконними та стягнути на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду 32886 грн. з
Державного бюджету України, в якій
зазначає, що відповідач порушив права
позивача як людини, які передбачені
Протоколом №1 Конвенції про захист
прав і основоположних свобод людини.
Позивач вважає несправедливим
закінчення виконавчих проваджень без
належного виконання постанов
Кегичівського районного суду
Харківської області, які набули
законної сили., тобто ухвалення
державним виконавцем ВДВС постанов
від 30.12.2013 року про закінчення
виконавчих проваджень №31874642 та №31875027.

Згідно даних Єдиного державного
реєстру виконавчих проваджень
державний виконавець ВДВС Свірідова
С.В. винесла 30.12.2013 року постанову про
закінчення виконавчого провадження
№31875027, в якій вказала, що встановлено:
здійснено перерахування пенсії,
виплата буде проведена у встановлений
період. Ураховуючи викладене,
керуючись п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону
України «Про виконавче провадження»
постановила припинити чинність арешту
майна боржника та скасувати інші
заходи примусового виконання рішення.

Також, державний виконавець ВДВС
Свірідова С.В. винесла 30.12.2013 року
постанову про закінчення виконавчого
провадження №31874642, в якій вказала, що
встановлено: здійснено перерахування
пенсії, виплата буде проведена у
встановлений період. Ураховуючи
викладене, керуючись п.8 ч.1 ст.49, ст..50
Закону України «Про виконавче
провадження» постановила припинити
чинність арешту майна боржника та
скасувати інші заходи примусового
виконання рішення.

Позивач вказує, що за виконавчим листом
№2017/2а-201/11 рішення суду виконано
частково: пенсія перерахована, але не
виплачена; рішення суду за виконавчим
листом №2017/2а-507/11 взагалі не виконано.

Таким чином позивач вважає, що судові
рішення по справах №2017/2а-201/11 та
№2017/2а-507/11 фактично не виконані, а
постанови ВДВС Кегичівського РУЮ від
30.12.2013 року про закінчення виконавчих
проваджень №31875027 та №31874642 є
незаконними.

Крім того, позивач вбачає, що
ухваленням постанов від 30.12.2013 року
йому заподіяно моральну шкоду.
Порушення прав завдали позивачу
моральних страждань та нервових
переживань. Судова тяганина викликає у
позивача душевні переживання, порушує
звичний ритм його життя, позивач
змушений докладати значних зусиль для
захисту своїх прав, витрачати кошти на
правову допомогу, що спричиняє йому
нервові переживання.

Позивач оцінює заподіяну йому моральну
шкоду в сумі 32886 грн.

Таким чином, позивач просить визнати
постанови ВДВС Кегичівського РУЮ
Харківської області від 30.12.2013 року про
закінчення виконавчих проваджень
№31875027 та №31874642 незаконними та такими,
що порушують права ОСОБА_1 як людини,
які передбачені ч.1 ст.6, 13 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, а також ст.1 Протоколу №1 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод та стягнути на
користь ОСОБА_1 спричинену моральну
шкоду 32886 грн. з Державного бюджету
України.

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явилися, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлені
належним чином. Надано до суду заяву
про розгляд справи без їх участі.

Представник ВДВС теж в судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлений
належним чином. Ним надано до суду
клопотання про розгляд справи без
участі їх представника.

Судом розглянуто справу у письмовому
провадженні у відповідності до ч.6 ст.
128 КАС України, оскільки немає перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею,
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду та відсутня потреба
заслухати свідка чи експерта.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
згідно до вимог ст.41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення частково виходячи з
наступного:

- статтею 19 Конституції України
визначено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством, а органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України;

- відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу" (далі -
державні виконавці);

- відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення);

- згідно з ч. 1 ст. 181 КАС України учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутись до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

На підставі п.1 ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про
виконавче провадження» державною
виконавчою службою підлягають
виконанню, зокрема, такі виконавчі
документи, як виконавчі листи, що
видаються судами.

Cудом встановлено, що 26.03.2012 року
державним виконавцем -Свірідовою С.В.
відкрито виконавче провадження за
виконавчими листами Кегичівського
районного суду Харківської області
№2017/2а-201/11 від 23.03.2012 року та №2017/2а-507/11
від 23.03.2012 року.

Відповідно ст. 25 Закону України № 606-XIV,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Згідно ч.1 ст. 11 Закону України № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно досліджених в судовому
засіданні документів 31.08.2012 року
начальник ВДВС Пісковська З.С. винесла
постанову «Про закінчення виконавчого
провадження» по виконавчому листу
№2017/2а-201/11 від 23.03.2012 року, в якій
вказала, що встановлено: в ході
примусового виконання відповідно до
відповіді УПФУ в Кегичівському районі
було здійснено нарахування згідно
виконавчого документу в сумі 68544,33 грн.,
згідно відмітки в протоколі
нарахування виплата буде проведена
після візування основним способом в
плановий період. Ураховуючи викладене,
керуючись п.11 ч.1 ст.49, ст.50 ЗУ «Про
виконавче провадження» постановила:
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2017/2а-201/11
від 23.03.2012 року закінчити; припинити
чинність арешту майна боржника та
скасувати інші заходи примусового
виконання рішення.

Також, в суді досліджено, що 31.08.2012 року
начальник ВДВС Пісковська З.С. винесла
постанову «Про закінчення виконавчого
провадження» по виконавчому листу
№2017/2а-507/11 від 23.03.2012 року , в якій
вказала, що встановлено: в ході
примусового виконання здійснено
нарахування відповідно до виконавчого
документа згідно листа УПСЗН від
17.04.2012 року, що кошти невиплачено, так як
видатки на забезпечення виконання
судових рішень по бюджетній програмі
соціального захисту 2501200 «Соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у Державному бюджеті на 2012 рік на цей
час не передбачено, що унеможливлює
виконання судових рішень у
добровільному порядку, а також
списання зазначених коштів державного
бюджету відповідно до п.8 ст.9 р.УІ
Бюджетного кодексу України. Виконати
вимоги, вказані у виконавчому листі,
УПСЗН Кегичівської
райдержадміністрації не має
повноважень у зв'язку з тим, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» здійснюється за рахунок
бюджету. Витрати можуть бути
профінансовані тільки Міністерством
фінансів України через розпорядника
коштів вищого рівня - Міністерство
праці та соціальної політики України.
УПСЗН Кегичівської
райдержадміністрації повідомило, що
очікувана сума перерахунку буде
становити 4680 грн. Ураховуючи
викладене, керуючись п.11 ч.1 ст.49, ст.50 ЗУ
«Про виконавче провадження»
постановила: виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2017/2а-507/11 від 23.03.2012 року
закінчити; припинити чинність арешту
майна боржника та скасувати інші
заходи примусового виконання рішення.

Постановою Кегичівського районного
суду Харківської області від 12.02.2013
року постанови про закінчення
виконавчого провадження № 31875027 від
31.08.2012 року та виконавчого провадження
№ 31874642 від 31.08.2012 року, постановлені та
затверджені начальником відділу
державної виконавчої служби
Кегичівського районного управління
юстиції Харківської області при
примусовому виконанні, визнані
незаконними.

Крім того, постановою Кегичівського
районного суду Харківської області від
12.09.2013 року визнано протиправною
бездіяльність ВДВС, щодо відновлення
виконавчих проваджень № 31875027 та №
31874642.

11.12.2013 року заступником начальника ВДВС
Парамоновою В.В. винесено постанови про
відновлення виконавчого провадження №
31875027 та виконавчого провадження №
31874642.

30.12.2013 року державним виконавцем ВДВС
Свірідовою С.В. прийнято постанови про
закінчення відновлення виконавчого
провадження № 31875027 та виконавчого
провадження № 31874642, які затверджені
начальником ВДВС Пісковською З.С.

При винесенні постанови по виконавчому
провадженні № 31875027 державним
виконавцем встановлено, що по
виконавчому листу№2017/2а-201/11 здійснено
перерахунок пенсії, виплата буде
проведена у встановлений період.

При винесенні постанови по
виконавчому провадженні №31874642
державним виконавцем також
встановлено, що здійснено перерахунок
пенсії, виплата буде проведена у
встановлений період. Слід зауважити, що
по даному виконавчому провадженні на
виконання надійшов виконавчий лист
№2017/2а-507/11, а не №2017/2а-607/11, як вказано в
постанові, та в даному виконавчому
листі зобов'язано УПСЗН Кегичівської
РДА здійснити перерахунок та виплату
позивачу недоплачену суму
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, а не про виплату
пенсії.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України
«Про виконавче провадження»№ 606-ХІУ
від 21.04.1999 (в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин) виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Як на підставу закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
посилається на пункт 8 частини 1 статті
49 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме, що виконавче
провадження підлягає закінченню у
випадку фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

Разом з тим в суді встановлено, що
10.12.2013 року заступником начальника
Парамоновою В.В. винесено постанови
про відкриття виконавчого провадження:
ВП №41149230 про виконання виконавчого
листа №2017/2а-201/11, виданого 23.03.2012 року та
виконавчого провадження: ВП №41149676 про
виконання виконавчого листа №2017/2а-507/11,
виданого 23.03.2012 року. Тобто дані
виконавчі листи і зараз перебувають на
виконанні і фактичного не виконані в
повному обсязі.

З урахуванням наведених положень
законодавства вбачається, що державний
виконавець ВДВС та начальник відділу
державної виконавчої служби
Кегичівського районного управління
юстиції Харківської області не
дотримала процедури по закінченню
виконавчих проваджень.

Враховуючи наведене суд вважає, що
винесені відповідачем постанови по
виконавчих провадженнях №31875027 та
№31874642 про закінчення виконавчого
провадження від 30.12.2013 року є
неправомірними, тобто незаконними.

Вирішуючи питання про стягнення 32886
грн. моральної шкоди з держави на
користь позивача суд виходить з
наступного.

Згідно статті 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до статті 1174 ЦК України
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Також відповідно до п.3 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди від 31.03.1995 року під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України
моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Як вбачається з матеріалів справи
представник позивача вказує про
перенесені його довірителем моральні
страждання та душевні переживання,
викликані бездіяльністю ВДВС, що
спричинило порушення звичного ритму
його життя, а саме докладання зусиль
для захисту його прав зі зверненнями
до суду. Крім того слідує, що
відповідно до довіреності від 15.05.2012
року представник позивача
уповноважений на ведення справ в судах
усіх інстанцій, наділений правами, що
надаються позивачу, вести справи в
державних громадських, господарських
та інших підприємствах, установах,
організаціях, незалежно від їх
підпорядкування, форм власності та
галузевої належності, БТІ, ДАІ,
страхових компаніях, банківських,
органах ЗАГС, нотаріальних конторах,
державних архівах, перед фізичними чи
юридичними особами з питань подачі
заяв та отримання довідок, витягів
дублікатів, запитів та інших
документів, у відповідному відділі
державної виконавчої служби з питань,
пов'язаних з виконанням судових та
інших рішень.

Також зазначеною довіреністю на
представника позивача покладено право
на дії щодо ведення переговорів,
подання та підпису всіх документів,
позовів чи скарг, одержання документів,
ознайомлення з документами та
матеріалами справ, участі у судових
засіданнях та прийняття рішень,
здійснення платежів, виконання інших
дій.

З огляду на викладене, суд не вбачає
необхідним задовольняти клопотання
про призначення судово-психологічної
експертизи по справі.

Як вбачається з матеріалів справи
представник позивача складав позовну
заяву, заяви та скарги до ВДВС та діяв в
інтересах позивача по справі.

Суду не було надано доказів, що дії
направлені на представництво
інтересів позивача, які виконувалися
його представником, порушили звичний
ритм життя позивача. Також суд
враховує, що дії, направлені на
представництво інтересів позивача
входять до покладених обов'язків
представника позивача, відповідно до
складеної довіреності від 15.05.2012 року, а
тому відсутні підстави вважати, що такі
дії заподіяли душевні страждання та
моральну шкоду позивачу.

Так як заявник є потерпілим від
наслідків аварії на ЧАЄС, він
звільняється від сплати судового
збору.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку ст. ст. 87, 94 КАС України.

Питання про розподіл судових витрат
підлягає вирішенню у порядку ст. 94 КАС
України, позивачем вони не
здійснювались, відповідачем не
понесені.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 19 Конституції України, ст. ст. 1,2,11, 17,
25, 49, 51, 75 Закону України «Про виконавче
провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року ( зі
змінами та доповненнями), ст. ст. 6-14, 60,
69, 71, 87, 94, 128, 158-163, 167, 185, 186 КАС України,
суд

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 до відділу
державної виконавчої служби
Кегичівського районного управління
юстиції Харківської області про
визнання постанов про закінчення
виконавчих проваджень незаконними та
стягнення моральної шкоди,
задовольнити частково.

Визнати постанови про закінчення
виконавчого провадження № 31875027 від
30.12.2013 року та виконавчого провадження
№ 31874642 від 30.12.2013 року постановлені
державним виконавцем Свірідовою С.В. та
затверджені начальником відділу
державної виконавчої служби
Кегичівського районного управління
юстиції Харківської області
Пісковською З.С. при примусовому
виконанні незаконноми.

ОСОБА_1 в задоволенні позову в іншій
частині відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване судове рішення і
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Н.М. Куст