Справа № 805/7056/14
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/7056/14

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 р. Справа № 805/7056/14

час прийняття постанови: 10 година 37 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до державного підприємства “Шахтарськантрацит” про стягнення коштів з рахунків у банку, який обслуговує платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1 311 341 гривень,

В С Т А Н О В И В:

Шахтарська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі – позивач, Шахтарська ОДПІ) звернулась до суду з позовною заявою до державного підприємства «Шахтарськантрацит» (далі – відповідач, ДП «Шахтарськантрацит») про стягнення коштів з рахунків у банку, який обслуговує платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1 311 341 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що підприємством згідно поданої декларації за 12 місяців 2013 року з податку на прибуток від 28.02.2014 року було самостійно нараховано основного платежу з податку на прибуток у розмірі 15 736 087 гривень, зі сплатою авансових внесків у розмірі 1 311 341,00 гривень щомісячно. Авансовий внесок з податку на прибуток, термін сплати якого сплинув 30.03.2014 року ДП «Шахтарськантрацит» не сплатило. Не сплата авансового внеску у встановлений законодавством строк призвело до виникнення податкового боргу з податок на прибуток. Станом на 12 травня 2014 року відповідач має загальний несплачений податковий борг у розмірі 54 875 212,74 гривень, в тому числі з податку на прибуток – 18 714 564,96 гривень. Позивачем приймались заходи щодо погашення податкового боргу, а саме відповідачу було направлено першу та другу податкову вимоги, які були отримані посадовими особами підприємства. З 29 листопада 2001 року податковий борг ДП «Шахтарськантрацит» у повному обсязі не погашався. 19 січня 2011 року позивачем винесено рішення про опис майна відповідача у податкову заставу. У зв’язку з несплатою податкового боргу у добровільному порядку, позивач просив суд стягнути податковий борг з податку на прибуток у судовому порядку.

1 липня 2014 року, через відділ діловодства та документообігу Донецького окружного адміністративного суду, представник позивача надав клопотання про розгляд справи без участі представників Шахтарської ОДПІ в порядку письмового провадження, в якому він зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

25 червня 2014 року, через відділ діловодства та документообігу Донецького окружного адміністративного суду, представник відповідача надала клопотання про розгляд справи без її участі представників, в якому зазначено, що ДП «Шахтарськантрацит» не заперечує проти вимог Шахтарської ОДПІ.

Відповідно до частини 1 статті 136 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), позивач може відмовитися від адміністративного позову, а відповідач – визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

Частиною 3 статті 136 КАС України, передбачено, що судове рішення у зв’язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими статті 112 КАС України.

Згідно з частинами 3, 4 статті 112 КАС України, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Виходячи з вищевикладеного, суд приймає визнання адміністративного позову, оскільки ці дії представника відповідача не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, та приймає постанову про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Частиною 4 статті 122 КАС України визначено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оскільки всі сторони у справі заявили клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі – ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.

Відповідач – державне підприємство «Шахтарськантрацит», код ЄДРОПУ 32299510, зареєстроване виконавчим комітетом Шахтарської міської ради Донецької області в якості юридичної особи, що підтверджено копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб–підприємців. Як платник податків ДП «Шахтарськантрацит» перебуває на обліку в Шахтарській ОДПІ, що підтверджується довідкою позивача.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним у пункті 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок та строки сплати податкових зобов’язань з податку на прибуток визначені розділом 3 Податкового кодексу України. Пунктом 152.9 статті 152 ПК України визначено, що для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал або календарний рік для платників податків, визначених у пункті 57.1статті 57 цього Кодексу.

Згідно абзацу 4 пункту 57.1. статті 57 ПК України, платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об’єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов’язань. При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому визначено граничний строк подачі річної податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік, до місяця подання податкової декларації за поточний звітний (податковий) рік. (абзаци 9,10 пункту 57.1 статті 57 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Суми авансових внесків, що підлягають сплаті у наступному за звітним році відображуються в рядку 34 податковій декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2011 року № 1213, за звітний рік.

Пунктом 56.11 статті 56 ПК України передбачено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з абзацом «в» пункту 49.3 статті 49 ПК України, Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Порядок подання податкових документів в електронному вигляді платником податку до органів Державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв’язку здійснюється відповідно до Законів України. «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV від 22.05.2003 року та «Про електронний цифровий підпис» № 852-IV від 22.05.2003 року.

17 грудня 2009 року між Шахтарської ОДПІ та ДП «Шахтарськантрацит» укладено договір № 313/28-013 «Про визнання електронних документів».

Наданою до податкової інспекції декларацією з податку на прибуток позивач визначив податкові зобов’язання на 2014 рік з авансових внесків по 1 311 341,00 гривень щомісячно.

Відповідно до зворотного боку обліком картки, станом 31 травня 2014 року, ДП «Шахтарськантрацит» має заборгованість з авансових внесків з податку на прибуток підприємства і організацій, що перебувають у державній власності у розмірі 3 934 023,00 гривень.

Згідно статті 67 Конституції України та підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, підприємство зобов'язано своєчасно та у повному обсязі сплачувати до бюджетів належні суми податків та зборів (обов'язкових платежів), однак вказані зобов'язання відповідач не виконав.

Пунктом 95.2 статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

6 листопада 2001 року на підставі Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» Шахтарською ОДПІ, правонаступником якої є позивач, сформовано першу податкову вимогу № 1/116, яку направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням. Дана вимога отримана директором 26 листопада 2001 року, про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

27 грудня 2001 року податковим органом сформовано другу податкову вимогу № 2/490, яку направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням. Дана вимога отримана директором 3 січня 2002 року, про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

29 жовтня 2001 року Шахтарською ОДПІ сформовано першу податкову вимогу № 1/103, яку направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням. Дана вимога отримана бухгалтером 26 листопада 2001 року, про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

27 грудня 2001 року податковим органом сформовано другу податкову вимогу № 2/567, яку направлено на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням. Дана вимога отримана бухгалтером 2 січня 2002 року, про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Перелік підстав, наявність яких надає можливість визначати податкові вимоги відкликаними передбачався підпунктом 6.4.1 пункту 6.4 статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Аналогічні підстави визнання податкових вимог відкликаними передбачені статтею 60 Податкового кодексу України.

При цьому, зазначеною статтею Кодексу визначено, що якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається.

Отже, законодавчими нормами (як Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що діяв до 1 січня 2011 року, так і Податковим кодексом України, чинного з 1 січня 2011 року) прямо встановлені підстави визнання податкових вимог відкликаними, тобто такими, що не підлягають виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи, ДП «Шахтарськантрацит» починаючи з 27 грудня 2001 року (дата формування другої податкової вимоги) по 30 травня 2014 року безперервно мало податковий борг, у зв’язку з чим вищезазначені податкові вимоги є чинними.

Представником відповідача зазначене не спростовано, документальних обґрунтувань в підтвердження того, що наведені податкові вимоги вважаються відкликаними, не надано.

В матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про наявність підстав вважати зазначені вимоги такими, що втратили чинність або відкликаними.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначеної позивачем суми податкового боргу відповідача з податку на прибуток та наявність підстав для стягнення зазначеної суми боргу в судовому порядку.

Пунктом 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено наявність у відповідача відкритих банківських рахунків, з яких податкова інспекція може стягнути кошти в рахунок погашення наявного податкового боргу.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до державного підприємства “Шахтарськантрацит” про стягнення коштів з рахунків у банку, який обслуговує платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1 311 341 гривень є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 14, 16, 20, 49, 54, 56-57, 60, 95, 152 Податкового кодексу України, статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 183-3, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Шахтарської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до державного підприємства “Шахтарськантрацит” про стягнення коштів з рахунків у банку, який обслуговує платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 1 311 341 гривень - задовольнити повністю.

Постанова прийнята, складена і підписана в нарадчій кімнаті 1 липня 2014 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частин постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Бабіч С.І.