Справа № 520/199/14-а
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

01 липня 2014 р.м.ОдесаСправа № 520/199/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Літвінова І.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,судді
-Лук’янчук О.В.,судді -Градовського
Ю.М.при секретарі -Дубині Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
постанову Київського районного суду м.
Одеси від 31 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_5 до управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2014 року ОСОБА_5 (надалі - позивач)
звернулася до суду з адміністративним
позовом (враховуючи уточнення від
18.02.2014 року) до управління Пенсійного
фонду України у Київському районні м.
Одеси (надалі - відповідач, УПФ) в якому
просила:

- зупинити дію рішення УПФ від 11.12.2013
року про утримання сум пенсій, надміру
виплачених позивачу;

- визнати протиправними дії посадових
осіб УПФ щодо прийняття рішення про
утримання сум пенсій, надміру
виплачених позивачу;

- скасувати рішення УПФ від 11.12.2013 року
про утримання сум пенсій, надміру
виплачених позивачу;

- зобов'язати посадових осіб УПФ
повернути позивачу суми пенсії
незаконно стягнуті на підставі рішення
УПФ від 11.12.2013 року про утримання сум
пенсій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуване рішення є неправомірним,
оскільки згідно з постановою Одеського
окружного адміністративного суду від
25.10.2010 року по справі №2а-9191/10/1570, яка
набрала законної сили 05.11.2010 року,
підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_5
(ІН НОМЕР_1) припинена. Позивачка
стверджує, що у період з 20.10.2011 року по
31.12.2013 року ніде не працювала. Крім того,
на протязі останніх трьох років тяжко
хворіла та перебувала на стаціонарному
лікуванні, що підтверджує її
неспроможність особисто вести
підприємницьку діяльність.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 31.03.2014 року в задоволені
позовних вимог відмовлено повністю.
Дію рішення УПФ №737 від 11.12.2013 року -
відновлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, що будучі пенсіонером та
отримуючи пенсію за віком позивач,
27.10.2006 року була зареєстрована
виконавчим комітетом Одеської міської
ради як фізична особа-підприємець.

11.12.2013 року за результатами розгляду
пенсійної справи позивача управлінням
Пенсійного фонду було прийняте рішення
№737 про утримання з пенсії позивача
переплати в сумі 2046,76 грн. за період з
20.10.2011 року по 31.12.2013 року в розмірі 20%
пенсії щомісячно до повного погашення,
у зв'язку з працевлаштуванням.

УПФ стверджує, що вказана переплата
виникла в результаті проведення на
підставі ч.3 ст.42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» перерахунку пенсії
позивача внаслідок збільшення
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а позивач не
має право на проведення такого
перерахунку, оскільки є приватним
підприємцем.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції погодився з
висновками УПФ, зазначивши, що позивач
не повідомила УПФ про факт реєстрації
її як приватного підприємця, в
результаті чого виникла вказана
переплата. Також суд першої інстанції
обґрунтовано відхилив посилання
позивача на факт винесення Одеським
окружним адміністративним судом
постанови від 25.10.2010 року по справі
№2а-9191/10/1570, якою припинено
підприємницьку діяльність позивача,
зазначивши, що відповідно до витягу з
ЄДРПОУ (а.с.21) станом на 14.02.2014 року
фізична особа-підприємець ОСОБА_5
перебуває в стані припинення, а згідно
частини 3 ст.46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиною
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, обчислений
відповідно до статті 28 цього Закону
(крім пенсіонерів, які працюють
(провадять діяльність, пов'язану з
отриманням доходу, що є базою
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування). Перерахунок
пенсії проводиться з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.
Пенсіонерам, які працюють (провадять
діяльність, пов'язану з отриманням
доходу, що є базою нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування), після
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності пенсія
перераховується з урахуванням
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, який встановлений на дату
звільнення з роботи або припинення
такої діяльності.

За вказаною нормою перерахунок пенсії
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність не проводиться
пенсіонерам, які працюють або
провадять діяльність, пов'язану з
отриманням доходу, що є базою
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позивач зареєстрована в УПФ як
приватний підприємець - платник
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

На момент прийняття УПФ спірного
рішення підприємницька діяльність
позивача перебувала в стадії
припинення, що підтверджено витягом з
ЄДРПОУ (а.с.21) станом на 14.02.2014 року.

Отже, враховуючи приписи частини 3 ст.46
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» підприємницька
діяльність позивача не була припинена
у встановленому законодавством
порядку, а тому УПФ обґрунтовано
стверджує, що позивач не має право на
проведення перерахунку пенсії,
передбаченого ч.3 ст.42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Приймаючи рішення про утримання такої
переплати, відповідач посилається на
ч.1 ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера можуть
бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно п.3 ч.2 ст.16 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застрахована особа
зобов'язана повідомляти територіальні
органи Пенсійного фонду про зміну
даних, що вносяться до її персональної
облікової картки в системі
персоніфікованого обліку та
Державному реєстрі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, виїзд за межі
держави та про обставини, що
спричиняють зміну статусу
застрахованої особи, протягом десяти
днів з моменту їх виникнення.

Оскільки позивач не виконала вимоги
закону щодо повідомлення УПФ про
набуття нею статусу підприємця,
колегія суддів вважає, що відповідачем
правомірно прийнято рішення про
утримання з позивача переплати на
підставі ч.1 ст.50 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Посилання позивача на те, що
підприємницька діяльність нею не
здійснювалась, а постановою Одеського
окружного адміністративного суду від
25.10.2010 року по справі №2а-9191/10/1570
припинено її підприємницька
діяльність, обґрунтовано були
відхилені судом першої інстанції,
оскільки, по-перше, не здійснення
фактичної діяльності з отримання
прибутку не змінює набутого у
встановленому законодавством порядку
статусу позивача, як фізичної
особи-підприємця, а по-друге, прийняття
судом рішення про припинення її
підприємницької діяльності є лише
підставою для проведення визначеної
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» процедури
припинення, яка завершується внесенням
до Єдиною державного реєстру запису
про державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, порушень
матеріального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1
ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м. Одеси від 31 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 04 липня 2014 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко Суддя:
Суддя: О.В. Лук’янчук Ю.М. Градовський