Справа № 2а-0770/120/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
Справа №
45780/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу районного відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
районного відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа без самостійних вимог -
відділення ДАІ та АТІ з обслуговування
Ужгородського району про визнання
неправомірними дій, скасування
постанов та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року позивач - ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
районного відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа без самостійних вимог -
відділення ДАІ та АТІ з обслуговування
Ужгородського району, в якому просить:
скасувати постанову державного
виконавця Баран В.В. від 27.07.2010 року про
відкриття виконавчого провадження про
стягнення з нього коштів, а виконавчий
документ повернути стягувану;
скасувати постанову державного
виконавця Барана В.В. від 29.12.2010 року про
арешт його майна та оголошення
заборони на його відчуження;
зобов'язати відповідача зняти
оголошення про накладення арешту на
його майно; визнати незаконними дії
посадових осіб районного відділу ДВС
Ужгородського міжрайонного управління
юстиції, що виразились у не розгляді
його заяви від 26.05.2010 року та незаконні
дії щодо не скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження від
27.07.2010 року та винесення постанови про
арешт його майна та оголошення
заборони на його відчуження від 29.12.2011
року, знаючи, що ним сплачено
адмінштраф, накладений на постановою
ДАІ серії АО № 064523 від 24.04.2010 року,
оскільки ним два рази відповідачу
направлялись копії квитанції про
сплату штрафу разом із скаргами.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року позов задоволено. Визнано
протиправною бездіяльність районного
відділу Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції щодо ненадання
відповіді на звернення ОСОБА_1 від
26.08.2010 року. Визнано протиправними дії
РВ ДВС Ужгородського МРЮ щодо
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 20463295 від 27.07.2010 року та накладення
арешту на майно боржника ОСОБА_1 та
оголошення заборони на його відчуження
ВП № 20463295 від 29.12.2010 року. Визнано
протиправним дії ДАІ та АТІ з
обслуговування Ужгородського району,
що виразилось у невчасному внесенні
даних щодо сплати штрафу за постановою
№ 064523 від 24.04.2010 року ОСОБА_1 у
відповідності до квитанції № 190710044 від
07.05.2010 року, видану АТ «Комінвестбанк».

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач 26 серпня 2010
року надіслав скаргу рекомендованим
листом на адресу начальника відділу РВ
ДВС Ужгородського МРУЮ, що
стверджується, фіскальним чеком від
28.08.2010 року №3194. Однак відповіді на дану
скаргу він не отримав, чим відповідач
порушив вимоги, встановлені статтею 85
Закону України «Про виконавче
провадження».

Суд першої інстанції вказує на те, що
відповідачем порушено ст.50 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки ним не проводилися заходи
щодо звернення стягнення спочатку на
кошти боржника, а відразу було
постановлено рішення про накладення
арешту на майно позивача. Крім того ,
невиправданим є нездійснення ніяких
заходів та запитів під час виконавчого
провадження, так як з моменту відкриття
провадження та винесення постанови про
накладення арешту на майно позивача
пройшло п'ять місяців.

Крім того, у листі № 8/К-1 від 01.02.2011 року
адресованого ОСОБА_1 начальник відділу
Державтоінспекції УМВС України в
Закарпатській області Бойчук М.М.
зазначив, що квитанція № 190710044 від
07.05.2010 р. АТ «Комінвестбанк» в розмірі 55
грн. в базі АІПС «Адмінпрактика»
зареєстрована, на підставі чого штраф є
сплаченим вчасно, а виконавчий
документ відкликається. Таким чином,
районним відділом Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
було допущено факт неналежного
виконання своїх обов'язків посадовими
особами відділення ДАІ та АТІ з
обслуговування Ужгородського району,
що виразилось у невчасному внесенні
даних щодо сплати штрафу позивачем, що
призвело до порушення його прав.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, винесеною з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, районний відділ Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
оскаржив її, подавши апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року в частинах: визнати протиправною
бездіяльність районного відділу
Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції щодо ненадання
відповіді на звернення ОСОБА_1 від
26.08.2010 р.; визнати протиправними дії РВ
ДВС Ужгородського МРУЮ щодо відкриття
виконавчого провадження ВП № 20463295 від
27.07.2010 р., та накладення арешту на майно
боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони
на його відчуження ВП № 20463295 від 29.12.2010
р.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що повторна
скарга ОСОБА_1 від 26.08.2010 року на адресу
РВ ДВС Ужгородського МРУЮ не надходила,
а тому, визнавати протиправною
бездіяльність районного відділу
Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції щодо ненадання
відповіді на звернення (скаргу) ОСОБА_1
немає законних підстав, що не було
враховано судом першої інстанції при
винесенні постанови.

Апелянт вказує на те, що судом першої
інстанції не враховано п. 5 ч. З ст. 5
Закону України «Про виконавче
провадження»: державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право накладати арешт на майно
боржника, також, не враховано ч. 2 ст. 55
ЗУ «Про виконавче провадження»:
державним виконавцем за постановою про
відкриття виконавчого провадження або
за постановою про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження може бути накладений арешт
у межах суми стягнення за виконавчим
документом з урахуванням витрат,
пов'язаних з проведенням виконавчих
дій на виконання на все майно боржника
або на окремо визначене майно боржника.
Необхідно зазначити, що постанова про
арешт майна боржника винесена з метою
забезпечення виконання виконавчого
документа (мотивувальна частина
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження) та збереження майна
боржника на суму необхідну для
виконання за виконавчим документом,
тобто, п. 1 резолютивної частини
постанови зазначено про накладення
арешту на все майно, що належить
боржнику у межах суми звернення
стягнення 122,20 грн. (копія постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження додається).

З наведеного випливає, що судом першої
інстанції неправильно застосовано
норми Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: визнаючи дії
протиправними стосовно накладення
арешту на майно боржника ОСОБА_1, суд
застосовує ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», якою визначено
черговість звернення стягнення на
майно боржника, а не порядок накладення
арешту.

Крім того, апелянт зазначає, що у
чинному на момент накладення арешту на
майно боржника та оголошення, заборони
на його відчуження Законі України «Про
виконавче провадження» відсутнє
поняття: «... що сума стягнення
зазначена у виконавчому є незначною».

Таким чином, апелянт вважає, що
відсутня протиправна бездіяльності
районного відділу ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
щодо ненадання відповіді звернення
ОСОБА_1 від 26.08.2010 року та відсутні
протиправні дії РВ ДВС Ужгородського
МРУЮ щодо відкриття виконавчого
провадження ВП № 20463295 від 27.07.2010 року та
накладення арешту на майно боржника
ОСОБА_1 та оголошення заборони на його
відчуження ВП № 20463295 від 29.12.2010 року у
зв'язку з тим, що вони узгоджуються з
вимогами чинного законодавства
України.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що постановою ІДПС
відділення ДАІ та АТІ з обслуговування
Ужгородського району Ільницького
серії АО № 064523 від 24.04.2010 року по справі
про адміністративне правопорушення за
ст. 121 ч.4 КпАП України за порушення п. 2.3.7
Правил дорожнього руху на ОСОБА_1
накладено стягнення у вигляді штрафу в
розмірі 51 грн., а в разі несплати штрафу
протягом 15 днів з метою примусового
виконання постанови - постановлено
стягнути подвійну суму, тобто 102 грн.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку, регулюється Законом України
«Про виконавче провадження» від 21.04.1999
року № 606-ХІV (з наступними змінами та
доповненнями).

Положеннями статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 11 Закону «Про
виконавче провадження» встановлений
обов'язок державного виконавця вживати
передбачені цим Законом заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 4 частини 1 статті 21 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено строки пред'явлення
виконавчих документів до виконання,
зокрема: постанови органів (посадових
осіб), уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців.

Статтею 24 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Як слідує із матеріалів справи, 7 травня
2010 року ОСОБА_1 було сплачено суму
штрафу в розмірі 51 грн., накладеного на
нього постановою ІДПС відділення ДАІ
та АТІ з обслуговування Ужгородського
району серії АО № 064523 від 24.04.2010 року по
справі про адміністративне
правопорушення. Вказане стверджується
копією квитанції № 190710044 від 07.05.2010 р.,
яка видана АТ «Комінвестбанк»,
отримувач: Холмківська сільська рада -
21081300, банк отримувача ГУДКУ в
Закарпатській області м.Ужгорода.
Призначення платежу: адмінштраф,
постанова № 064523 від 24.04.2010 року.

Однак, згідно супровідного листа вих. №
3844 від 14.05.2010 року начальник ВДАІ та АТІ
з обслуговування Ужгородського району
підполковник міліції М.М. Кучірка
надіслав начальнику відділу державної
виконавчої служби Ужгородського
району Закарпатської області Когутич
Є.Д. постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності у
відповідності до ст. 308 КпАП України АО
№ 064523 відносно ОСОБА_1 (вхідний № 3734 від
22.07.2010 року).

Постановою державного виконавця
районного відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Баран В.В. ВП № 20463295 від 27.07.2010 року
відкрито виконавче провадження щодо
виконання постанови № 064523, виданої
24.04.2010 року ВДАІ та АТІ з обслуговування
Ужгородського району щодо стягнення з
ОСОБА_1 на користь держави штрафу в
розмірі 102 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що постанова про відкриття
провадження ВП № 20463295 від 27.07.2010 року
постановлена державним виконавцем
районного відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Баран В.В. з порушенням строку
відкриття виконавчого провадження,
встановленого ст.24 Закону України «Про
виконавче провадження».

Встановлено, що 4 серпня 2010 року ОСОБА_1
оскаржив вищевказану постанову про
відкриття виконавчого провадження до
начальника РВ ДВС Ужгородського МРУЮ,
подавши скаргу, в якій просив її
скасувати як безпідставну, а
виконавчий документ повернути
стягувачу.

23 серпня 2010 року т.в.о.начальника
відділу РВ ДВС Ужгородського МРУЮ
Лукеча О.В. надав відповідь на
вищевказану скаргу.

ОСОБА_1, непогоджуючись із вказаною
відповіддю Т.в.о.начальника відділу РВ
ДВС Ужгородського МРУЮ Лукеча О.В., 26
серпня 2010 року надіслав скаргу
рекомендованим листом на адресу
начальника відділу РВ ДВС
Ужгородського МРУЮ, що стверджується,
фіскальним чеком від 28.08.2010 року №3194.

Відповідно до вимог ст.85 Закону України
«Про виконавче провадження» скарга,
подана у виконавчому провадженні до
начальника органу державної
виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
розглядається у 10-денний строк. За
наслідками розгляду скарги начальник
органу державної виконавчої служби
виносить постанову про задоволення чи
відмову в задоволенні скарги, яка у
10-денний строк може бути оскаржена до
вищестоящого органу державної
виконавчої служби або до суду. Скарги,
подані без додержання вимог,
викладених у частині третій цієї
статті, розглядаються начальником
органу державної виконавчої служби у
порядку, встановленому Законом України
«Про звернення громадян».

Як слідує із матеріалів справи ОСОБА_1
відповіді на подану ним 26.08.2010 року
скаргу на не отримав.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції дійшов до
висновку, що відповідач порушив вимоги,
встановлені статтею 85 Закону України
«Про виконавче провадження».

Встановлено, що 29.12.2010 року у даному
виконавчому провадженні державним
виконавцем Баран В.В. винесена
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчудження, якою накладено арешт на
все майно, що належить ОСОБА_1 в межах
суми звернення стягнення 122,20 грн. та
заборонено здійснювати відчудження
будь-якого майна, яке належить боржнику
в межах суми боргу.

Згідно ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення за
виконавчими документами в першу чергу
звертається на кошти боржника в
гривнях та іноземній валюті, інші
цінності, в тому числі кошти на
рахунках та вкладах боржника в
установах банків та інших кредитних
організаціях, на рахунки в цінних
паперах у депозитаріях цінних паперів.

Однак, відповідачем порушено ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки ним не
проводилися заходи щодо звернення
стягнення спочатку на кошти боржника, а
відразу було постановлено рішення про
накладення арешту на майно позивача.

Разом з тим суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що не
здійснювалися ніякі заходи та запити
під час виконавчого провадження, так як
з моменту відкриття провадження та
винесення постанови про накладення
арешту на майно позивача пройшло п'ять
місяців.

Крім того встановлено, що листом № 8/К-1
від 01.02.2011 року, який адресований
ОСОБА_1, начальник відділу
Державтоінспекції УМВС України в
Закарпатській області Бойчук М.М.
повідомив, що квитанція № 190710044 від
07.05.2010 р. АТ «Комінвестбанк» в розмірі 55
грн. в базі АІПС «Адмінпрактика»
зареєстрована, на підставі чого штраф є
сплаченим вчасно, а виконавчий
документ відкликається.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи апеляційний
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідачем - районним
відділом Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції порушено
вищевказані положень Закону України
«Про виконавче провадження», а також
допущено неналежне виконання своїх
обов'язків посадовими особами
відділення ДАІ та АТІ з обслуговування
Ужгородського району, що виразилось у
невчасному внесенні даних щодо сплати
штрафу позивачем, що призвело до
порушення його прав.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу районного відділу
Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції залишити без
задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року у справі №2а-0770/120/11 за позовом
ОСОБА_1 до районного відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції,
третя особа без самостійних вимог -
відділення ДАІ та АТІ з обслуговування
Ужгородського району про визнання
неправомірними дій, скасування
постанов та зобов'язання вчинити дії -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник