Справа № 2а-3221/10/1470
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року
м. Київ К/9991/5960/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва

на постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2011

у справі № 2а-3221/10/1470

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
«Амальгама-Люкс»доДержавної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєвапроскасування
податкового
повідомлення-рішенняВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Амальгама-Люкс»
(далі по тексту - позивач, ТОВ
«Амальгама-Люкс») звернулось до
Миколаївського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва (далі
по тексту - відповідач, ДПІ у
Заводському районі м. Миколаєва) про
скасування податкового
повідомлення-рішення № /0 від
14.05.2010.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21.09.2010 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2011
скасовано постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
21.09.2010 та прийнято нове рішення, яким
позов задоволено частково. Скасовано
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 14.05.2010 про визначення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 53671,50 грн., (із них 35781,00 -
основний платіж, 17890,50 грн. - штрафні
санкції). В решті позовних вимог
відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції про часткове задоволення
позову та прийняти нове рішення, яким в
позові відмовити повністю, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ДПІ у Заводському районі м.
Миколаєва було проведено невиїзну
документальну перевірку ТОВ
«Амальгама-Люкс» з питання
правильності нарахування податку
прибуток за 2007 рік, за результатами
якої складений акт від 22.04.2010 №
1595/232-00/32719869, яким встановлено порушення
ст. 3, п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

На підставі акту перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 14.05.2010 про визначення
позивачу податку на прибуток за 2007 рік
в сумі 35781,00 грн., та застосування
штрафних санкції в сумі 17890, 50 грн.

ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва
було направлено на адресу ТОВ
«Амальгама Люкс» лист-запит від 25.03.2010
№ 3539/10/232-16/2 з проханням надати письмове
пояснення із зазначенням періодів, за
які уточнювались показники, а також
надати розрахунки приросту (убутку)
балансової вартості запасів (ряд. 01.2, 04.2
декларації з податку на прибуток
підприємства) в розрізі бухгалтерських
рахунків за періоди, які уточнювались.

Підприємством обґрунтованих пояснень
та розрахунків приросту (убутку)
балансової вартості запасів
відповідачу надано не було.

В декларації з податку на прибуток 2006
рік, яка була надана до податкового
органу 09.02.2007 по р. 01.02 «приріст
балансової вартості запасів»
відображено суму 897221,00 грн. Балансова
вартість запасів станом на кінець 2006
року відповідно на початок 2007 року
згідно поданої декларації становить
2198682,00 грн.

В уточнюючому розрахунку податкових
зобов'язань у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок за 2006 рік,
наданому позивачем до ДПІ, відображено
суму 570815,00 грн., що призводить до зміни
задекларованої суми балансової
вартості запасів на кінець звітного
періоду, тобто станом на 31.12.2006 та
відповідно на початок наступного
звітного періоду.

Станом 01.01.2007 балансова вартість
запасів з урахуванням уточнюючого
розрахунку податкових зобов'язань від
07.05.2008 становить 1872216,00 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що при складанні
декларації з податку на прибуток за 2007
рік позивачем була допущена помилка,
яка полягала у неврахуванні даних
уточнюючого розрахунку та призвела до
заниження суми цього податку. Також,
суд вважав, що перевірка підприємства
проводилась на підставі Закону і в
межах повноважень відповідача, у
зв'язку з чим, у задоволенні позовних
вимог належить відмовити.

Колегія суддів погоджується з судом
апеляційної інстанції, який частково
не погоджується з цими висновками суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що в
червні 2008 року відповідачем була
проведена виїзна планова перевірка
підприємства з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2006 по 31.12.2007, в ході якої
враховувалась інформація щодо наданих
позивачем уточнюючих розрахунків з
податку на прибуток за 2006 рік (№1680 від
07.05.2008) та за 2007 рік (№16917 від 07.05.2008).

Цей факт зафіксовано в акті перевірки
за 2007 рік в розділі 3.1.1 сторінка 19,
таблиця 13, за порядковими номерами 3 та
7, та в розділі 3.1.2 в таблиці 15, за
порядковими номерами 3 та 7.

До того ж, в таблиці 10 акту перевірки за
2007 рік на сторінці 14 відповідачем
наведено аналіз залишку запасів за
даними бухгалтерського позивача та
підтверджено, що залишок запасів: на
01.01.2007 становить 2198622,00 грн. (1357806,00 + 6737,00 +
11113,00 + 821176,00 + 1790,00); на 01.01.2008 становить
2550199,00 грн. (1677568,00 + 11108,00 + 4576,00 + 856947,00).

Аналогічна інформація щодо залишку
запасів на 01.01.2008 в сумі 2550199,00 грн. була
відображена позивачем в Додатку К1/1,
Таблиця 1 «Розрахунок приросту (убутку)
балансової вартості запасів»
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2007 рік.

Крім того, залишок запасів 01.01.2008 в сумі
2550199,00 грн. підтверджено актом про
результати планової виїзної перевірки
за період з 01.01.2008 по 30.09.2009 від 01.03.2010
№562/232-00/32719869, в додатку 3 до якого
наведені дані бухгалтерського обліку
позивача по залишкам запасів, зокрема,
станом на 01.01.2008 вони також становлять
2550199,00 грн.

Таким чином, інформація щодо залишків
запасів станом на кінець 2007 року,
початок 2008 року відображена в
податковій звітності позивача у
відповідності до даних
бухгалтерського обліку та в повній
мірі підтверджена відповідачем в актах
перевірки за 2007 рік та за 2008 рік в сумі
2550199,00 грн.

Наведені обставини залишилися поза
увагою суду першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції
зазначив, що підприємство не надало
обґрунтованих пояснень на запит
відповідача від 25.03.2010, при цьому, не
з'ясувавши, правомірність самого
запиту, зокрема, не встановивши: чи
відповідає запит повноваженням
податкового органу, передбаченим ч. 1
ст. 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні»; та чому у
відповідача виникли питання стосовно
уточнюючих розрахунків позивача
(досліджених попередніми перевірками)
майже через 2 роки після їх подання.

Вказаному висновку суду суперечить
відповідь позивача від 29.03.2010, яка є
цілком обґрунтованою.

Так, дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 11
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні», податковий орган має
право на отримання у платника податків
письмових пояснень на питання, які
виникають при проведенні перевірки,
однак, у даному випадку, перевірка не
проводилась, відповідно, зазначений
запит є безпідставним.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що оскаржене податкове
повідомлення-рішення, не відповідає
критеріям правомірності, переліченим у
ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, внаслідок його
необґрунтованості, і, тому, підлягає
скасуванню, що помилково не було
встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судом апеляційної
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та дано їм відповідну
правову оцінку. Порушень норм
матеріального та процесуального права,
які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05.04.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І.
СтепашкоСудді(підпис)С.Е.Острович
(підпис)М.О. Федоров