Справа № П/811/2017/14
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

07 липня 2014 року
Справа № П/811/2017/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мирошниченка В.С.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Кіровоградграніт» до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Кіровоградській області про
визнання протиправним та скасування
рішення суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

Пэублічне акціонерне товариство
«Кіровоградграніт» (надалі - ПАТ,
позивач) звернулося до суду з позовом
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
головного управління Міністерства
доходів і зборів у Кіровоградській
області (надалі - Кіровоградська ОДПІ,
відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
«Р» № від 13.06.2014 р., яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість
юридичних осіб на 189076,0 грн., з них за
основним платежем- 151261,0 грн., за
штрафними санкціями 378915,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що спірне податкове
повідомлення-рішення, винесене
Кіровоградською ОДПІ на підставі акту
невиїзної позапланової документальної
перевірки № 159/11-08-15/13744297 від 5.06.2014 р. є
необґрунтованими, винесене з
порушенням норм чинного законодавства.
В акті зазначено, що перевіркою
правомірності визначення податкового
кредиту ПАТ «Кіровоградграніт» за
лютий 2014 р. встановлено порушення
п.198.2,п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України,
внаслідок чого підприємством завищено
податковий кредит на загальну суму
907564,76 грн., у тому числі ПДВ 151260,79 грн.

Таких висновків податковий інспектор
дійшов проаналізувавши акт
Кіровоградської ОДПІ «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Укрнафтаком» з питань
правильності формування показників
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
декларації з ПДВ за лютий 2014 р.

У ПАТ «Кіровоградграніт» наявні всі
первинні бухгалтерські документи, які
підтверджують реальність
господарських операцій з придбання
товару у ТОВ «Укрнафтаком» і подальше
використання цього товару

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позові та
спросив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав до суду
письмові заперечення проти позову.
Зазначив, що відомості викладені у
поданій до Кіровоградської ОДПІ ГУ
Міндоходів ТОВ «Укрнафтаком»
податковій декларації з ПДВ за лютий 2014
р. щодо придбання товарів (робіт,
послуг) не відповідають дійсності.
Згідно системи «Автоматизованого
співставлення податкового
зобов'язання та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» ТОВ
«Укрнафтаком» рахуються розбіжності
заниження податкового зобов'язання за
лютий 2014 р. в сумі 2797271,13 грн., в т.ч. з ПАТ
«Кіровоградграніт» розбіжності
становлять 151261,0 грн. Перевіркою
правомірності визначення податкового
кредиту ПАТ «Кіровоградграніт» за
лютий 2014 р. встановлено порушення
п.п.198.2, п.п.198.3, п.п198.6, ст.198 ПК України,
внаслідок чого підприємством завищено
податковий кредит на загальну суму
907564,76 грн., у т.ч. ПДВ 151260,79 грн.(т.1
а.с.147-155).

26.06.2014 р. представником відповідача
подано заяву про проведення подальшого
розгляду справи в порядку письмового
провадження (т.1 а.с.146).

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши заперечення
представника відповідача та матеріали
справи, дослідивши та оцінивши докази,
суд дійшов наступних висновків.

ПАТ "Кіровоградграніт" зареєстроване
як юридична особа в Кіровоградській
районній державній адміністрації
13.03.1992 р., є платником податку на додану
вартість. Відповідно до Статуту та
реєстраційних документів займається
господарською діяльністю, зокрема
добуванням декоративного та
будівельного каменю, вапняку, гіпсу,
крейди та глинистого сланцю, піску,
гравію, глини, каоліну та інш. (т.1
а.с.124-139, 140-141,158,162,163).

Державіною службою геології та надр
України позивачу виданий спеціальний
дозвіл на користування надрами по
Новопавлівському родовищу (т.1 а.с.189-201),
Кирилівському родовищу (т.2 а.с.35-45),
Новгородківському родовищу (т.2 а.с.84-93).

Судом встановлено, що посадовими
особами Кіровоградської ОДПІ на
підставі наказу № 1002 від 04.06.2014 р.
проведено позапланову невиїзну
перевірку ПАТ «Кіровоградграніт» за
результатами якої складено акт №
159/11-08-15/13744297 від 5.06.2014 р. (т.1 а.с. 8-18).

Згідно висновків зазначеного акту
встановлено наступні порушення
позивачем:

-на порушення п. 198.2, п. 198.3 ст.198.6
ст.198,п.200.2, п.209.3, ст.200 ПК України, ПАТ
«Кіровоградграніт» донараховано
позитивне значення у сумі 151261,0 грн.

На підставі висновків, викладених в
акті перевірки Кіровоградською ОДПІ
винесено податкове повідомлення -
рішення:

- № від 13.06.2014 р., яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
юридичних осіб на суму 189076,0 грн. (т.1
а.с.22).

Як вбачається з акту перевірки №
159/11-08-15/13744297 від 5.06.2014 р. наведені у
ньому висновки відповідача
ґрунтуються на результатах акта від
3.06.2014 р. документальної позапланової
виїзної перевірки ТОВ «Укрнафтаком» з
питань правильності формування
показників податкових зобов'язань та
податкового кредиту з ПДВ у декларації
з ПДВ за лютий 2014 р. Даним актом не
підтверджено наявність та реальність
здійснення господарських операцій,
відображених у декларації з ПДВ за
лютий 2014р. по взаємовідносинах з ПАТ
«Кіровоградграніт», розбіжність
становить 151261,0грн. (а.с.16,148-153).

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на прибуток
підприємств, зокрема, є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі ст. 135-137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі ст.138-143 цього
Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених ст. 152 цього Кодексу.

Зі змісту п.135.1 ст. 135 ПК України
випливає, що доходи, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до ст.137, на підставі
документів, зазначених у п. 135.2 цієї
статті, та складаються з: доходу від
операційної діяльності, який
визначається відповідно до п.135.4 цієї
статті; інших доходів, які визначаються
відповідно до п.135.5 цієї статті, за
винятком доходів, визначених у п.135.3
цієї статті та у ст. 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п. 135.2 ст.135 ПК України).

Згідно з п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з п.138.4, 138.6-138.9,
п.п.138.10.2-138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 цієї статті:
інших витрат, визначених згідно з п.138.5,
п.п.138.10.5, 138.10.6 п.138.10, п.138.11, 138.12 цієї
статті, п. 140.1 ст.140 і ст. 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у п.138.3 цієї
статті та у ст. 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1. п. 138.1 ст. 138 ПК України
визначено, що витрати операційної
діяльності включають, в тому числі,
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
п.138.2, 138.11 цієї статті, п. 140.2-140.5 ст. 140, ст.
142 і 143 та інших статей цього Кодексу,
які прямо визначають особливості
формування витрат платника податку.

На підставі п.138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

В силу п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що
формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

При цьому, відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1
ст.139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996- XIV
(далі за текстом - Закон № 996-XIV)
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1, 2 ст.9 Закону № 996-XIV
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно зі ст.14.1.36 ПК України
господарська діяльність - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Відповідно до ст. 14.1.27 ПК України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Вивченням взаємовідносин позивача з
ТОВ «Укрнафтаком» встановлено
наступне.

Між позивачем (покупець) та ТОВ
«Укрнафтаком» (постачальник) 14.01.2013р.
укладено договір поставки №ДГ-0000014,
відповідно до п.1.1 якого постачальник
передає у власність покупця
нафтопродукти (бензин, дизельне пальне)
(т.1 а.с.23-25).

На підтвердження реального виконання
вказаного договору позивачем надано
копії видаткових накладних від ТОВ
«Укрнафтаком» за лютий 2014 р. на
загальну суму 795104,55 грн. (т.1 а.с.26-41).

На зазначену суму ТОВ «Укрнафтаком»
видало позивачу податкові накладні
починаючи з 4.02. по 27.02.2014 р. (т.1 а.с.60-75).

Доказами транспортування ПММ від
контрагента є товарно-транспортні
накладні за лютий 2014 р., відповідно до
яких ПАТ «Кіровоградграніт» власним
автотранспортом здійснював
транспортування ПММ (т.1 а.с.41-56).

На автотранспорт, який перевозив ПММ
підприємством-позивачем отримано
свідоцтво про допущення транспортних
засобів до перевезення визначених
небезпечних вантажів (т.2 а.с.118-120).

Журналом реєстрації прибуття
бензовозів (д/п та бензин)
підтверджується реєстрація прибуття
бензовозів з бензином та дизпаливом та
злиття по кар'єрах підприємства
(Новгородка, Помошна, Н.Павлівка) ( т.1
а.с.57-59).

Паспортами на топливороздатні колонки
та відомостями видання паливних
матеріалів підтверджується наявність
на родовищах заправних ємностей та
реалізація ПММ ( т.1 а.с.202-250, т.2 а.с.1-19,
59-73, 94-107).

Необхідність закупівлі бензину та
дизельного палива для заправлення і
роботи автотранспортної техніки та
іншого устаткування підтверджується
копіями технічних паспортів на
автомобілі та іншу автотранспортну
техніку, яка працює на родовищах ПАТ
«Кіровоградграніт» (т.2 а.с.20-34, 74-83,108-114).

Платіжними дорученнями за лютий 2014 р.
підтверджується факт розрахунків
позивача з ТОВ «Укрнафтаком» ( т.1
а.с.86-96).

Використання ПММ у процесі
повсякденної господарської діяльності
ПАТ «Кіровоградграніт»
підтверджується актами списання ПММ (
т.1 а.с.97-119).

Про рух ПММ, його використання та
залишки позивач звітував до Держстату
України (т.1 а.с.120-123).

В поданій податковій декларації,
розрахунку коригування сум ПДВ,
розшифровки, позивач відобразив
податкові зобов'язання за лютий 2014 р.(т.1
а.с.164-186).

Відповідно до витягу з ЄДР юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців ТОВ
«Укрнафтаком є діючим підприємством,
основним видом діяльності якого є
оптова торгівля твердим, рідким,
газоподібним паливом і подібними
продуктами ( т.1 а.с.159-161).

З огляду на вищевикладене, суд доходить
висновків, що позивачем підтверджено
документально реальність укладення та
виконання договору з ТОВ «Укрнафтаком»
щодо поставки нафтопродуктів, а тому
вимоги позивача щодо визнання
податкового рішення-повідомлення
підлягають задоволенню.

Відповідно до п.п. "а" п. 185.1 ст. 185 ПК
України, об'єктом оподаткування є
операції платників податку з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до ст. 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з п. 188.1 ст. 188 ПК України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого зв'язку.
До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг. До бази оподаткування
враховується вартість товарів/послуг,
які постачаються за будь-які кошти (за
виключенням суми компенсації на
покриття різниці між фактичними
витратами та регульованими цінами
(тарифами) у вигляді виробничої дотації
з бюджету та/або суми відшкодування
орендодавцю - бюджетній установі
витрат на утримання наданого в оренду
нерухомого майна та комунальних послуг
і енергоносіїв), та вартість
матеріальних і нематеріальних активів,
що передаються платникові податку
безпосередньо отримувачем
товарів/послуг або будь-якою третьою
особою як компенсація вартості
товарів/послуг, поставлених таким
платником податку.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій зокрема з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податкової накладною
(п.198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У п. 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу). У разі якщо на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби сумі
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Листом Вищого адміністративного суду
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. передбачено, що
витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно зі п. 201.1, п.201.4, п.20.8, п. 201.10 ст. 201
ПК України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в
паперовому вигляді, або в електронній
формі.

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст. 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на віднесення сум
ПДВ, сплачених суб'єктом
господарювання при придбанні товару
(робіт, послуг), до складу податкового
кредиту виникає у нього на підставі
наявності податкових накладних,
складених уповноваженою особою,
зареєстрованою платником ПДВ
фактичного придбання товару (робіт,
послуг) та використання їх у
господарській діяльності
підприємства.

Як передбачено п. 44.1 ст.44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
воднораз під господарською операцією
слід розуміти дію або подію, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно з ч. 1 та 2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи.

Таким чином, якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на віднесення сплачених
ним у ціні товару відповідних сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо цього та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Відповідно до частини першої ст.71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. Суд
приходить висновку про доведеність
своїх вимог та обгрунтованість
заперечень позивача та про наявність
підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалено на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 378,15 грн. (т.1 а.с.2), а тому а тому ,
позивачеві слід присудити з Державного
бюджету судові витрати в розмірі 378,15
грн.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства
«Кіровоградграніт» до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
«Р» № від 13.06.2014 р., яким ПАТ
«Кіровоградграніт» збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість юридичних
осіб в сумі 189076.о грн.., з них за основним
платежем -151261,0 грн., за штрафними
санкціями 37815,0 грн..

Присудити публічному акціонерному
товариству "Кіровоградграніт» судові витрати з
Державного бюджету України в розмірі
378,58 грн. (триста сімдесят вісім гривень
п'ятдесят вісім копійок).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10- денний строк з дня її проголошення
апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої ст..
160 КАС України, а також прийняття
постанови в порядку письмового
провадження апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
В.С.
Мирошниченко