Справа № 9101/145455/2012
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

9101/145455/2012

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 року

справа № 1170/2а-2296/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2012 р. у справі № 1170/2а-2296/12

за позовом Приватного підприємства «Арзаміт»

до Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області

про скасування наказу та податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Не погодившись з постановою суду Кіровоградська об’єднана державна податкова інспекція Кіровоградської області Державної податкової служби подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2012 р. у справі № 1170/2а-2296/12, а в задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення про збільшення суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість на 29 374,00 грн., прийняте на підставі акту перевірки за березень, серпень 2011 року, в ході якої було встановлено заниження суми податку на додану вартість за операціями з контрагентом ПП «ЗІТЕКС», що проведені на підставі нікчемних правочинів, які вчинено без наміру створення правових наслідків та таких, що суперечать моральним засадам суспільства та порушують публічний порядок, оскільки спрямовані на незаконне заволодіння майна держави шляхом заниження об'єкту оподаткування та податкових зобов'язань. З цих же мотивів податковий орган дійшов висновку про неправомірне віднесення до складу податкового кредиту сплаченого позивачем податку на додану вартість.

Така позиція податкової інспекції обґрунтована відсутністю підтвердження реальності здійснення господарської операції з придбання товару товарно-транспортними накладними та відсутністю первинної документації щодо правовідносин з зазначеними контрагентом.

Висновок податкової інспекції про безтоварність господарських операцій з огляду на досліджені судом першої інстанції достатні докази, які свідчать про фактичне отримання позивачем придбаних товарів, послуг, їх оприбуткування та використання у власній господарській діяльності, є необґрунтованим, оскільки спростовується матеріалами справи.

Так, встановлюючи обставину щодо реальності господарських операцій позивача з придбання товару суд виходив з наявності видаткових накладних, податкових накладних які відповідають вимогам, що висуваються ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» до первинних документів, а також довіреностей, рахунків-фактури тощо.

За наявності документів, які підтверджують фактичне отримання позивачем товарів, послуг та використання їх у власній господарській діяльності, ненадання такого документу як товарно-транспортна накладна, не може бути єдиною підставою для висновків про відсутність підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товару, оскільки відповідною транспортною документацією обов'язково мають бути підтверджені витрати з послуг по перевезенню вантажів, а не послуги з придбання товару.

За умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням постачальниками товару вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати чи податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару, укладення покупцем товару договору з метою безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат з понесених витрат за придбання товару має підтверджуватися належними та допустимими доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях. Самого по собі факту відсутності транспортних документів про перевезення товару при факті оприбуткування покупцем товару та наявності інших первинних бухгалтерських документів щодо господарської операції недостатньо для висновку про безтоварність такої операцій з придбання товару та наявність у платника податків умислу на укладення угоди з метою, суперечною інтересам держави і суспільства.

Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст. 228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При цьому висновки про наявність такої протиправної мети не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Щодо вимог про визнання протиправним та скасування наказу №36 від 10.01.2012 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, щодо невизнання протиправним наказу, невизнання протиправними дій з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що наказ податкової про проведення перевірки є внутрішнім документом, по формі та змісту відповідає вимогам діючого законодавства, підписано посадовою особою на те уповноваженою. Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки та складення акту, суд першої інстанції зазначив, що вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав діями відповідача, а обраний спосіб захисту в цій частині не відповідає об'єкту порушеного права.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 78.4, п. 78.5 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформляється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається, лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка згідно п. 79.2 ст. 79 ПК України проводиться посадовими особами органу державної податкової служби виключно на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок відповідно до п. 79.3 ст. 79 ПК України не обов'язкова.

Судом встановлено, що станом на 14.11.2011 року проведено перевірку контрагента ПП «Зітекс», якою встановлено безпідставно сформований податковий кредит з податку на додану вартість у березні 2011 року.

Щодо визнання протиправними дій з приводу складання акту перевірки, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, зважаючи на таке.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

В свою чергу, діяльність із складання актів перевірок є службовою діяльністю працівників органу державної податкової служби на виконання своїх посадових обов'язків із збирання доказової інформації щодо дотримання платником податків податкової дисципліни. Наявність акту перевірки чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності платника податків.

Виходячи з наведеного, дії контролюючого органу щодо викладення в акті перевірки певних висновків, а також щодо використання складеного за результатами проведеної перевірки акту в службовій діяльності, зокрема, при проведенні перевірок інших суб'єктів господарювання не порушують права чи інтереси особи, не впливають на її суб'єктивні права та обов'язки, а відтак підстави для задоволення таких позовних вимог відсутні.

В разі ж, якщо платник податків вважає, що викладена в акті перевірки інформація є такою, що не відповідає дійсності та/або зашкоджує його діловій репутації, такий платник не позбавлений можливості здійснити захист своєї ділової репутації в порядку цивільного або господарського судочинства.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права та постановив обґрунтоване рішення, що повно відображає обставини, які мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для скасування судового рішення з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 199, 200, 205, 206 КАС України, суд ,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2012 р. у справі № 1170/2а-2296/12 – залишити без змін.

Ухвала набирає чинності відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров