Справа № 761/27741/13-а
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/55/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 червня 2014 року

Шевченківський районний суд м. Києвау
складі: головуючого суддіМальцева Д.
О.при секретаріЖигня І.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
дільничного інспектора міліції
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.
Києві Євтушенко Я.А., Шевченківського
районного управління ГУ МВС України в
м. Києві про визнання дій
неправомірними та такими що позбавили
права на лікування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач) звернулась до
Шевченківського районного суду м.
Києва із позовом до Шевченківського РУ
ГУ УМВС України у м. Києві про визнання
протиправними дій щодо складання
працівниками міліції адміністративних
протоколів про затримання. В
подальшому, позивачем позовною заявою
від 18.11.2013р. вх. .№ 80708 змінено позовні
вимоги, а саме позивач просив оскаржені
дії і бездіяльність лейтенанта міліції
Євтушенко Ярослава Анатолійовича
(відповідач-1) дільничного інспектора
міліції Шевченківського РУ ГУМВС
України у м. Києві та Шевченківського
РУ ГУМВС України у м. Києві(відповідач-2)
визнати протиправними та такими, що
позбавили позивача права на лікування
16-21 травня 2013р. у належних умовах під
наглядом лікаря гіпертонічного кризу і
його наслідків, права на участь у
розгляді заяви від 16.05.2013р. про
відстрочення виконання постанови.
районного управління міліції. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що 16.05.2013р. у
приміщенні суду до позивача було
застосовано фізичну силу та її
примусово доставлено до приміщення
Шевченківського РУ ГУМВС України у м.
Києві, яке розташоване за адресою: м.
Київ, вул. Герцена, 9. Після надання
медичної допомоги і хибного висновку
лікаря відносно позивача складено
протокол про адміністративне
затримання. Позивач зазначає, що дії
відповідачів, щодо її затримання,
доставляння до приміщення
Шевченківського РУ ГУМВС України у м.
Києві є протиправними та такими, що
позбавили позивача права на лікування
з 16-21 травня 2013року у належних умовах й
під наглядом лікаря.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимог та просила їх
задовольнити.

Відповідач-1 у судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог вважаючи їх
необґрунтованими.

Представник відповідача-2 у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, надавши
письмові заперечення. Заперечення
обґрунтовані тим, що 16.05.203 року
Шевченківським районним судом м. Києва
винесено постанову, згідно якої
позивача визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.173 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
адміністративного арешту строком на
п'ять діб з моменту проголошення
постанови. Цього ж дня позивача із залу
суду доставлено до районного
управління для складання протоколу про
адміністративне затримання, а після
складання протоколу позивача
доставлено до спец
приймальника-розподільника для осіб
підданих адміністративному арешту
ГУМВС України в м. Києві на виконання
постанови суду. Вважає , що працівники
районного управління діяли у межах
наданих чинним законодавством
повноважень і будь-яких порушень прав
та інтересів позивача не допустили.

Суд дослідивши матеріали справи,
матеріали адміністративної справи про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ст.173 КУпАП, заслухавши пояснення
позивача, відповідача-1, представника
відповідача-2 дійшов до наступного
висновку.

Відповідно до ст.260 КУпАП у випадках,
прямо передбачених законами України, з
метою припинення адміністративних
правопорушень, коли вичерпано інші
заходи впливу, встановлення особи,
складення його на місці
правопорушення, якщо складення
протоколу є обов'язковим, забезпечення
своєчасного і правильного розгляду
справ та виконання постанов по справах
про адміністративні правопорушення
допускається адміністративне
затримання особи.

Порядок адміністративного затримання,
особистого огляду, огляду речей та
інше, передбаченого цією статтею
визначається цим кодексом та іншими
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень позивача, представника
відповідача-1, відповідача-2, 16.05.2013року
Шевченківським районним судом м. Києва
винесено постанову, відповідно до якої
позивача визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.173 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
адміністративного арешту строком на
п'ять діб з моменту проголошення
постанови.

Відповідно до ст.326 КУпАП постанова
районного, районного в місті, міського
чи міськрайонного суду (судді) про
застосування адміністративного арешту
виконується негайно після її
винесення.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
міліцію» основними завданнями органів
внутрішніх справ зокрема є виконання
адміністративних стягнень До складу
місцевої міліції входять спеціальні
приймальники для осіб, підданих
адміністративному стягненню.

Згідно положень ст. 11 ЗУ «Про міліцію»
міліції для виконання покладених на
неї обов'язків надається право:
затримувати і тримати у спеціально
відведених для цього приміщеннях осіб,
які вчинили адміністративні
правопорушення, для складання
протоколу або розгляду справи по суті,
якщо ці питання не можуть бути вирішені
на місці, - на строк до трьох годин, а у
необхідних випадках для встановлення
особи і з'ясування обставин
правопорушення - до трьох діб з
повідомленням про це письмово
прокуророві протягом 24 годин з моменту
затримання, проводити огляд осіб,
речей, що знаходяться при них,
транспортних засобів і вилучати
документи та предмети, що можуть бути
речовими доказами або використані на
шкоду їх здоров'ю, у випадках,
передбачених законом, складати
протоколи про адміністративні
правопорушення, провадити особистий
огляд, огляд речей, вилучення речей і
документів, застосовувати інші
передбачені законом заходи
забезпечення провадження у справах про
адміністративні правопорушення.

Пунктом 4.1. Інструкції з оформлення
матеріалів про адміністративні
правопорушення в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 04.10.2013 N 950, встановлено, що з метою
припинення адміністративних
правопорушень, коли вичерпано інші
заходи впливу, встановлення особи,
складення протоколу про
адміністративне правопорушення в разі
неможливості складання його на місці
вчинення правопорушення, якщо
складення протоколу є обов'язковим,
забезпечення своєчасного і
правильного розгляду справ та
виконання постанов у справах про
адміністративні правопорушення
допускаються адміністративне
затримання особи, особистий огляд,
огляд речей і вилучення речей та
документів.

Судом встановлено, що 16.05.2014р. о 10год10
хв. відносно позивача був складений
протокол про адміністративне
затримання з метою виконання
адміністративного стягнення, який
містить обов'язкові реквізити (серії та
номеру), передбачених чинним
законодавством, його форма та зміст
відповідають типовій формі протоколу
про адміністративне затримання,
встановленого додатком № 3 до
Інструкції.

Статтею 327 КУПАП визначено порядок
відбування адміністративного арешту.
Так, ч.1 ст.327 КУПАП передбачено, що осіб,
підданих адміністративному арешту,
тримають під вартою в місцях, що їх
визначають органи внутрішніх справ.

Згідно з ч.2 ст.327 КУПАП строк
адміністративного затримання
зараховується до строку
адміністративного арешту.

Разом з тим, позивач просить визнати
неправомірними дії відповідача-1 та
відповідача-2 такими що позбавили права
на лікування. При цьому не зазначивши
які самі дії на думку позивача є
неправомірними, оскільки дії щодо
доставлення правопорушника до органів
внутрішніх справ, складання протоколу
про адміністративне затримання,
направлення правопорушника до
спец.приймальника є окремими
процесуальними діями працівників
міліції що регламентовані положеннями
статей 259,260, 261-264, 326, 327 КУпАП.

Крім цього, позивачем не вказано
конкретно які самі дії відповідача-1 та
відповідача-2 позбавили її права на
лікування, у належних умовах й під
наглядом лікаря, а також щодо
позбавлення права на участь у судовому
засіданні щодо розгляд заяви про
відстрочку виконання постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 16.05.2013р.

Суд не приймає до уваги пояснення
допитаних у судовому засіданні свідків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки ці пояснення
не підтверджують або не спростовують
неправомірність дій відповідачів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, відповідач діяв як суб'єкт
владних повноважень у межах визначеної
законом компетенції у відповідності до
чинного законодавства, а тому підстав
визнавати його дії неправомірними суд
не вбачає.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.19
Конституції України, ст.ст.173, 260, 326,
327КУпАП, ст.ст. 2, 11 Закону України "Про
міліцію", ст.ст.2, 10, 11, 70, 71, 159-163, 167, 171-2 КАС
України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до дільничного
інспектора міліції Шевченківського РУ
ГУ МВС України в м. Києві Євтушенко Я.А.,
Шевченківського районного управління
ГУ МВС України в м. Києві про визнання
дій неправомірними та такими, що
позбавили права на лікування - залишити
без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня її проголошення до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м. Києва.
У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя