Справа № 2а-2185/12/1070
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/800/50724/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Острович С. Е. Степашко О. І. Титенко М.
П. Кібець С. В.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Дочірнього підприємства «ШРБУ № 100»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна компанія «Автомобільні
дороги України»на постанову та
ухвалуКиївського окружного
адміністративного суду від 07.03.2013 року
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.09.2013 рокуу
справі№ 2а-2185/12/1070за позовомДочірнього
підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
компанія «Автомобільні дороги
України»до Державної податкової
інспекції у Вишгородському районі
Київської області Державної
податкової службипровизнання
незаконним та скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 07.03.2013 року
у справі № 2а-2185/12/1070, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.09.2013 року,
в позові відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нове про
задоволення позову. Свої вимоги
заявник обґрунтовує порушенням судами
норм матеріального та процесуального
права, зокрема, п. п. 198.1, 198.2, 1.98.6 ст. 198, п.
201.1 ст. 201 Податкового кодексу України,
ст. ст. 69, 72, 86, 159, 163, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заперечення на касаційну не надходили,
що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатам
проведеної документальної
позапланової невиїзної перевірки ДП
«ШРБУ № 100» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
операцій по взаємовідносинах з ТОВ
«НВФ «Керол» за період з 01.11.2011 року по
30.11.2011 року, складено акт від 30.03.2012 року
№ 302/22-05/5423018, яким зафіксовано
порушення позивачем п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого завищено суму податкового
кредиту, яка включена до складу
податкової декларації з ПДВ в розмірі
317 302,00 грн. та відповідно занижено
податок на додану вартість за липень 2011
року в сумі 317 302,00 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
17.04.2012 року № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 396 627,00 грн. (в тому числі
за основним платежем - 317 302,00 грн. та
штрафними (фінансовими) санкціями - 79
325,00 грн.).

Відмовляючи в позові, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
відсутності підстав вважати товарними
господарські операції з придбання
позивачем бітуму у ТОВ «ВКФ «Керол» з
огляду на непідтвердження
довіреностями на отримання товару,
відсутність у контрагента ДП «ШРБУ
№100» трудових ресурсів, виробничих
активів та інших засобів, необхідних
для здійснення господарської
діяльності.

Колегія суддів вважає такий висновок
судів передчасним, враховуючи
наступне.

У справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють,
серед іншого, чи вчинені вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (п. 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно із п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства України
мотивувальна частина постанови
повинна містити встановлені судом
обставин із посиланням на докази, а
також мотивів неврахування окремих
доказів; мотивів, з яких суд виходив при
прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався.

Аналогічні вимоги визначені ст. 206
Кодексу адміністративного судочинства
України для ухвали суду апеляційної
інстанції.

Оскаржувані судові рішення не
відповідають вказаним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанції
зазначили про відсутність факту
здійснення господарських операцій між
контрагентами, оскільки позивачем не
надано копій заявок на придбання
товару, доказів отримання товару,
доказів здійснення оплати товару, а
також документів, які свідчать про
оприбуткування товару та використання
його в господарській діяльності.

При цьому, надані позивачем документи
на підтвердження факту отримання за
спірним договорами товару відхилені,
як непереконливі та недостовірні.

Відповідно до ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Отже, не приймаючи надані платником
документи на підтвердження позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій для всебічного дослідження
питання правомірності формування
валових витрат та податкового кредиту
повинні шляхом витребування
необхідних доказів вказати, що саме
позивачу слід надати для вирішення
справи по суті.

Проте, суди першої та апеляційної
інстанції не виконали покладений на
них частинами 4 та 5 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
обов'язок.

Посилання судів на висновок
спеціаліста НДКЦ при ГУМВС України
Київської області № 249 від 30.05.2012 року є
неправомірним, оскільки відповідно до
ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного
судочинства України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Перелік засобів (джерел
доказів) доказування є вичерпним.
Проте, до цього переліку не входить
висновок спеціаліста.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що на підставі ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові рішення у справі підлягають
скасуванню як такі, що прийняті з
порушенням норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, а
справа - направленню на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції слід врахувати викладене,
здійснити необхідні заходи для
встановлення обставин справи на
підставі допустимих доказів,
застосувати при оцінці доводів сторін
норми матеріального права, які повинні
бути застосовані, і вирішити спір
згідно із законодавством.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства «ШРБУ № 100» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
компанія «Автомобільні дороги
України» задовольнити частково.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 07.03.2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.09.2013 року
у справі № 2а-2185/12/1070 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
С. Е. Острович

О. І. Степашко