Справа № 805/3856/14
Суддя: Ткаченко Т.С.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 р.
Справа № 805/3856/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Ткаченко Т.С., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання протиправними та
скасування вимог про сплату боргу
(недоїмки) від 09.08.2013 року № Ф-465-Ф, від
19.02.2013 року № Ф-217, від 15.02.2013 року № Ф-28,
від 15.11.2013 року № Ф-39У, зобов'язання
повернути помилково сплачені суми
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області про визнання
протиправними та скасування вимог про
сплату боргу (недоїмки) від 09.08.2013 року
№ Ф-465-Ф, від 19.02.2013 року № Ф-217, від 15.02.2013
року № Ф-28, від 15.11.2013 року № Ф-39У,
зобов'язання повернути помилково
сплачені суми єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
позивач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності та в той же
час є пенсіонером за віком. Як зазначає
позивач, останнім було отримано вимоги
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 15.11.2013 року № Ф-39У на суму
1194,03 гривень, Управління Пенсійного
фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області від 09.08.2013 року № Ф-465-Ф на суму
4086,29 гривень, від 19.02.2013 року № Ф-217 на
суму 4572,42 гривень, від 15.02.2013 року № Ф-28
на суму 39,63 гривень, проте, на думку
позивача, дані вимоги про сплату
недоїмки прийняті відповідачами
безпідставно, оскільки його звільнено
від сплати єдиного внеску згідно із
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», а
тому просить позов задовольнити у
повному обсязі.

Крім того, у позовній заяві зазначено,
що 12.03.2014 року ОСОБА_1 стало відомо, що у
примусовому порядку з нього стягуються
грошові кошти за спірними вимогами, у
зв'язку з чим він звернувся до органу
виконавчої служби та 14.03.2014 року
отримав постанови про відкриття
виконавчого провадження.
Ознайомившись із вказаними
постановами, він дійшов висновку про
те, що відповідачами неправомірно
прийняті оспорювані вимоги про сплату
боргу (недоїмки), на підставі яких
виконавчим органом з нього стягуються
кошти. Позивач вважає, що оскільки про
безпідставність прийнятих вимог йому
стало відомо лише 12.03.2014 року, а із даним
позовом до суду звернувся 24.03.2014 року,
то він з дотриманням, передбаченого ст.
99 КАС України, строку звернувся до суду.

19.05.2014 року у судове засідання сторони
не з'явилися з невідомих суду причин.

Разом із тим, в матеріалах справи
містяться заперечення на
адміністративний позов, де управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області зазначено, що
позивач отримує пільгову пенсію (по
списку № 1), а не пенсію за віком, а тому
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок,
у зв'язку із чим, на думку відповідача,
вимоги про сплату боргу (недоїмки) було
сформовано з дотриманням норм чинного
законодавства. Крім того, відповідач
вважає, що позивачем пропущено строк
звернення до адміністративного суду із
даним позовом.

Приймаючи до уваги положення ч. 4 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів, та ч. 1 ст. 122
Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно з якою адміністративна
справа має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, але не
більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, а також ч. 6
ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження на підставі
наявних в ній доказів.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання:
85300, АДРЕСА_1.

Згідно пенсійного посвідчення Серії
НОМЕР_2, копія якого міститься в
матеріалах справи, ОСОБА_1 призначено
пенсію з 31.10.2003 року за віком.

Крім того, ОСОБА_1 зареєстрований як
фізична особа - підприємець 16.11.2005 року,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, про що
свідчить копія Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
Серії НОМЕР_3, та є платником єдиного
податку (Свідоцтво платника єдиного
податку Серії НОМЕР_4).

Позивач до 01.01.2014 року перебував на
обліку Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області як платник єдиного внеску, а
після вказаної дати перебуває на
обліку Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області.

Так, 09.08.2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області винесена вимога № Ф-465-Ф про
сплату ФОП ОСОБА_1 недоїмки зі сплати
єдиного внеску в розмірі 4086,29 грн.;
19.02.2013 року винесена вимога № Ф-217 на
суму 4572,42 грн.; 15.02.2013 року - вимога № Ф-28
на суму 39,63 грн.

15.11.2013 року Красноармійською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області винесена вимога №
Ф-39У про сплату ФОП ОСОБА_1 недоїмки зі
сплати єдиного внеску в розмірі 1194,03
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Так, згідно з ч. 5 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду
щодо оскарження рішення суб'єкта
владних повноважень, на підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк.

Оцінивши в сукупності повідомлені
сторонами обставини та надані ними
докази, суд дійшов висновку, що про
порушення своїх прав та охоронюваних
законом інтересів ОСОБА_1 дізнався
12.03.2014 року, при цьому із даним позовом
останній звернувся до суду 24.03.2014 року,
що підтверджується відбитком штемпеля
поштового відділення на конверті.

Таким чином, позивач звернувся до суду
із адміністративним позовом в межах
строку, визначеного ч. 5 ст. 99 КАС
України.

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 08
липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
є платниками єдиного внеску.

Законом України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 7
липня 2011 року № 3609-VI, який набув
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування в газеті «Голос України»
від 05 серпня 2011 року № 188, а саме з 06
серпня 2011 року, ст. 4 Закону № 2464
доповнена ч. 4 наступного змісту:
«Особи, зазначені у п. 4 ч. 1 цієї статті,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

Зазначеною нормою визначені дві умови
звільнення фізичної особи-підприємця,
який обрав спрощену систему
оподаткування, від сплати єдиного
внеску: наявність статусу пенсіонера
за віком або інваліда та факт отримання
відповідно до закону пенсії або
соціальної допомоги. Тобто критерієм
звільнення від сплати єдиного внеску
разом із фактом отримання пенсії, є
наявність у особи, яка обрала спрощену
систему оподаткування, статусу
пенсіонера за віком, що встановлюється
відповідно до умов, визначених законом,
зокрема, досягнення певного віку.

Згідно з правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною в рішенні у справі № 1-7/99 за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення ч. 1 ст.
58 Конституції України (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) 9 лютого 1999
року № 1-рп/99: «В регулюванні суспільних
відносин застосовуються різні способи
дії в часі нормативно-правових актів.
Перехід від однієї форми регулювання
суспільних відносин до іншої може
здійснюватися, зокрема, негайно
(безпосередня дія), шляхом перехідного
періоду (ультраактивна форма) і шляхом
зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у ч. 1 ст. 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Аналізуючи дію в часі ч. 4 ст. 4 Закону №
2464, суд приходить до висновку, що з 06
серпня 2011 року фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільнені від
сплати єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV
(далі - Закон № 1058) пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом; пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом, а
також зазначає, що умови призначення
пенсії за віком визначені ст. 26 цього
Закону.

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058 визначено,
що відповідно до цього Закону за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Як встановлено судом, з 31.10.2003 року
ОСОБА_1 отримує пенсію за віком,
призначену на підставі ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з абз. 1 та 2 п. 16 Прикінцевих
положень Закону № 1058 до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788)
застосовуються, зокрема, в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах.

Статтею 2 Закону № 1788 визначено
виключний перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років).

Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені ст. 12 Закону № 1788 та ст.
26 Закону № 1058, згідно з якою особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

При цьому ст. 13 Закону № 1788, на підставі
якої, позивач отримує пенсію,
передбачена можливість призначення
пенсії за віком на пільгових умовах - зі
зменшенням віку, зазначеного у ст. 12
цього Закону, та за наявності
відповідного трудового стажу.

Аналіз наведених вище норм
матеріального права, закріплених у
Законах №№ 1788 та 1058, з урахуванням
закріплених Конституцією України
гарантій громадян на соціальний
захист, зумовлює висновок, що особи,
яким пенсія за віком призначена
відповідно до ст. 13 Закону № 1788, не є
платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за себе згідно з
ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, так само як і особи,
які є пенсіонерами за віком на
загальних умовах, оскільки згадана
норма не містить будь-яких винятків
щодо пенсіонерів за віком.

Зважаючи на те, що позивач отримує
пенсію за віком та є фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування,
відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 він
належить до категорії осіб, звільнених
від сплати єдиного внеску, а тому не
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
та сплачувати єдиний внесок, а також
надавати звіт про суми нарахованого
доходу застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску.

За таких обставин ОСОБА_1 може бути
платником єдиного внеску виключно за
умови добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, однак договір
про добровільну участь у
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванні позивач не
укладав.

З урахуванням наведеного суд дійшов
висновку, що вимоги про сплату боргу
(недоїмки) від 09.08.2013 року № Ф-465-Ф, від
19.02.2013 року № Ф-217, від 15.02.2013 року № Ф-28,
від 15.11.2013 року № Ф-39У, сформовані
Красноармійською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області та Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області, підлягають скасуванню,
оскільки до них включена недоїмка зі
сплати єдиного внеску за період
впродовж якого позивач був звільнений
від сплати єдиного внеску на підставі
ч. 4 ст. 4 Закону № 2464.

Отже, виходячи із змісту заявлених
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд вважає позов в
цій частині обґрунтованим та таким, що
підлягає задоволенню.

Разом із тим, суд не вбачає підстав для
задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання відповідачів повернути
помилково сплачені позивачем суми
єдиного внеску за спірними вимогами з
наступних підстав.

Процедура зарахування в рахунок
майбутніх платежів єдиного внеску або
повернення платникам, на яких згідно із
законом покладено обов'язок
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок, сум помилково
сплаченого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначається
Порядком зарахування в рахунок
майбутніх платежів єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування або повернення
надміру та/або помилково сплачених
коштів, затвердженим наказом
Міністерством доходів і зборів України
від 09.09.2013 № 450, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 17.09.2013 р.
за № 1601/24133.

Пунктом 4 вказаного Порядку
передбачено, що повернення коштів
здійснюється у випадках: надміру або
помилково сплачених сум єдиного
внеску, безпідставно стягнених сум
єдиного внеску та/або застосованих
фінансових санкцій або інших коштів на
відповідний рахунок органу доходів і
зборів, відкритий в органі
Казначейства за балансовим рахунком
3719; помилкової сплати сум єдиного
внеску та/або застосованих фінансових
санкцій на неналежний рахунок органу
доходів і зборів.

Відповідно до пункту 5 вказаного
Порядку повернення коштів у випадках,
передбачених пунктом 4 цього Порядку
(окрім випадку надходження до органу
доходів і зборів рішення суду про
визнання безпідставним стягнення ним з
юридичних і фізичних осіб сум єдиного
внеску та/або застосованих фінансових
санкцій), здійснюється виключно на
підставі заяви платника про повернення
надміру або помилково сплачених
коштів, яка подається в довільній формі
до органу доходів і зборів, в якому він
перебуває на обліку як платник єдиного
внеску.

Як вказує позивач у своєму позові,
останній звертався до відповідачів із
заявою про повернення помилково
сплачених коштів за спірними вимогами,
однак відповідачі станом на час
звернення позивача до суду помилково
сплачені позивачем суми єдиного внеску
не повернули.

Проте, в матеріалах справи не міститься
доказів звернення позивача до
відповідачів із заявою про повернення
помилково сплачених коштів.

Оскільки позивач не скористався
передбаченою Порядком процедурою
повернення помилково сплачених коштів,
суд приходить до висновку, що у
задоволенні позову в цій частині
належить відмовити.

З урахуванням приписів ст. 94 КАС
України присудженню на користь
позивача з Державного бюджету підлягає
сума здійснених ним судових витрат у
розмірі 182,70 грн.

Керуючись ст. ст. 2-11, 69-71, 94, 98, 158-163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про визнання протиправними та
скасування вимог про сплату боргу
(недоїмки) від 09.08.2013 року № Ф-465-Ф, від
19.02.2013 року № Ф-217, від 15.02.2013 року № Ф-28,
від 15.11.2013 року № Ф-39У, зобов'язання
повернути помилково сплачені суми
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування -
задовольнити частково.

Скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області № Ф-465-Ф від
09.08.2013 р. про сплату боргу (недоїмки) на
суму 4086,29 гривень.

Скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області № Ф-217 від
19.02.2013 р. про сплату боргу (недоїмки) на
суму 4572,42 гривень.

Скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області № Ф-28 від
15.02.2013 р. про сплату боргу (недоїмки) на
суму 39,63 гривень.

Скасувати вимогу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області № Ф-39У
від 15.11.2013 р. про сплату боргу (недоїмки)
на суму 1194,03 гривень.

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1) здійснені ним судові витрати у
розмірі 182 (сто вісімдесят два) грн. 70
грн.

В решті позову відмовити.

Постанова прийнята, складена і
підписана у нарадчій кімнаті 19 травня
2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Ткаченко Т.С.