Справа № К/9991/13475/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/13475/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого- судді суддів Тракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Дослідний
завод зварювального устаткування
Інституту електрозварювання ім. Є. О.
Патона" на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
квітня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 7 лютого 2012 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона" до
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
скасування вимоги про сплату боргу,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2010 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідача. Просив визнати
нечинною та скасувати вимогу
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва від 25
жовтня 2010 року № Ю-1989у про сплату боргу.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 лютого 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що 25 жовтня 2010
року позивач згідно даних особового
рахунку страхувальника мав
заборгованість зі сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
785260 грн. 08 коп. за період з вересня 2008
року по жовтень 2010 року.

Управлінням Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва були прийняті рішення про
застосування штрафних санкцій за
порушення строків сплати страхових
внесків.

Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва надіслано позивачу вимогу про
сплату боргу від 25 жовтня 2010 року №
Ю-1989у.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування» (Далі
Закон № 1058-IV) позивач є
страхувальником.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону
України № 1058-IV, що був чинним на момент
виникнення спірних правовідносин,
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески до Пенсійного
фонду.

Підстави, порядок складання та
надсилання територіальними органами
Пенсійного фонду страхувальникам, які
мають недоїмку вимог про їх сплату, а
також порядок їх узгодження та
підстави оскарження в судовому порядку
визначено ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженою
постановою Пенсійного фонду України
від 19 грудня 2003 року, № 21-1 та
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за № 64/8663,
яка розроблена відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Закону України «Про збір на обовязкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (у
редакції, що була чинною на час, за який
донараховано страхові внески)
передбачені випадки застосування
фінансових санкцій виконавчими
органами Пенсійного фонду до
страхувальників, зокрема, за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф залежно від строку
затримки платежу в розмірі: 10%
своєчасно не сплачених зазначених сум -
у разі затримки їх сплати у
строк до 30 календарних днів включно; 20%
зазначених сум - у разі затримки їх
сплати у строк до 90 календарних днів
включно; 50% зазначених сум - у разі
затримки їх сплати понад 90 календарних
днів. Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1%
зазначених сум коштів, розрахована за
кожний день прострочення платежу.

Відповідно до абзацу 1 п. 141
розділу XV Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, суми накладених
(нарахованих) штрафів та пені у період з
1 січня 2007 року до 1 січня 2009 року і суми
штрафів та пені, які підлягають
накладенню (нарахуванню) на суми
заборгованості із сплати страхових
внесків та фінансових санкцій, що
виникли до 1 січня 2009 року, можуть бути
за бажанням страхувальника
розстрочені на 60 календарних місяців у
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду України, з
відстроченням першого платежу на 90
календарних днів.

Згідно п. 8.1 Інструкції стягнення
заборгованості із сплати внесків на
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування та сум штрафних санкцій,
нарахованих та/або не сплачених у
період до 1 січня 2011 року, в тому числі
страхових внесків, строк сплати яких на
1 січня 2011 року не настав, здійснюється
відповідно до законодавства, що діяло
на момент виникнення такої
заборгованості, або застосування
штрафних санкцій.

Відповідно до п. 8.2 Інструкції
органи Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки в таких випадках, зокрема,
якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності страхувальника
свідчать про донарахування сум
страхових внесків; якщо страхувальник
має на кінець звітного періоду борги зі
сплати фінансових санкцій (штрафів) та
пені. Вимога формується на підставі
даних особових рахунків платників на
всю суму боргу .

Згідно п. 9.10 Інструкції суми
фінансових санкцій, застосованих за
порушення порядку та строків
обчислення, нарахування та сплати
страхових внесків стягуються в тому
самому порядку, що й недоїмка із сплати
страхових внесків.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що спірна
вимога відповідача відповідає вимогам
законодавства, що регулює спірні
правовідносини та сформована на
підставі даних особового рахунку
страхувальника.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення -без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
суду. Тому колегія суддів, перевіривши
у межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Дослідний
завод зварювального устаткування
Інституту електрозварювання ім. Є. О.
Патона" залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 квітня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 7 лютого 2012
року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк