Справа № К/9991/79251/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/79251/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області до Державного
підприємства «Ровенькиантрацит» в
особі відокремленого підрозділу
"Групова збагачувальна фабрика
«Вахрушевська» про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У липні 2011 року Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області (далі Фонд)
звернулось до суду з вказаним позовом,
в якому просило стягнути з відповідача
пеню, нараховану за прострочення
сплати страхових внесків у
відповідності з статтею 52 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-ХІV)
та пунктів 4.12 і 5.1 Інструкції про
порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затвердженої
Постановою правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 12 липня 2007 року
№ 36, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 1 серпня 2007 р. за
№ 867/14134 (далі Інструкція).

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач у встановлений
Законом строк не сплатив страхові
внески, у зв'язку з чим у останнього
утворилась заборгованість, на яку
Фондом нарахована пеня.

Враховуючи, що відповідач в
добровільному порядку зазначену
заборгованість і нараховану на неї
пеню не сплатив, позивач, на підставі
статті 55 Закону № 1105-ХІV, звернувся до
суду з вказаним позовом та просив про
його задоволення з вищевказаних
підстав.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 3
серпня 2011 року позов задоволено,
стягнуто з відповідача на користь
позивача пеню в розмірі 12462,51 гривень.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26
вересня 2011 року, постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нову
про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржуване судове рішення скасувати
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
задоволення скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні частини
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що на час нарахування
зазначеної пені не існувало закону,
який би передбачав її стягнення,
оскільки з 1 січня 2011 року частину другу
статті 52 Закону № 1105-ХІV було виключено
відповідно до Закону України від 8
липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі
Закон № 2464-VІ).

Проте до такого висновку суди дійшли
без з'ясування дійсних прав та
обов'язків сторін, в порушення норм
матеріального і процесуального права,
виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідач,
зареєстрований як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Актом перевірки правильності
нарахування, повноти і своєчасності
перерахування страхових внесків та
витрачання коштів Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 31 травня 2011
року за № 52 відповідачу нарахована
пеня за прострочення сплати страхових
внесків в період з 1 січня 2010 року по 31
березня 2011 року в розмірі 12462,51 гривень.

Відповідно до статті 14 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхові фонди
є органами, які здійснюють керівництво
та управління окремими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, провадять
акумуляцію страхових внесків, контроль
за використанням коштів, забезпечують
фінансування виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та здійснюють
інші функції згідно з затвердженими
статутами.

За приписами пункту 1 частини 18 статті 47
Закону № 1105-ХІV органи Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків мають право застосовувати
фінансові санкції, передбачені цим
Законом.

Частиною 2 статті 52 Закону № 1105-ХІV (в
редакції, яка діяла до 1 січня 2011 року)
встановлено, що за прострочення сплати
страхового внеску до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків із
страхувальника стягується пеня згідно
із законом.

Пунктом 2.1 постанови Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 30 листопад 2010
року № 31, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 17 грудня
2010 р. за № 1286/18581 установлено, що
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, сум штрафних санкцій,
нарахованих та/або не сплачених до 1
січня 2011 року, в тому числі страхових
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, і контроль за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій на
період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд) та
надання страхувальниками за
підсумками 2010 року розрахункової
відомості про нарахування і
перерахування страхових внесків та
витрачання коштів Фонду і відомості
розподілу чисельності працівників,
річного фактичного обсягу
реалізованої продукції (робіт, послуг)
за видами економічної діяльності
здійснюються відповідно до Інструкції
про порядок перерахування, обліку та
витрачання страхових коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затвердженої
постановою правління Фонду від 12 липня
2007 року № 36, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 1 серпня
2007 року за № 867/14134.

Так, у відповідності до пункту 4.12 цієї
Інструкції, страхові внески
сплачуються
страхувальниками-роботодавцями - у
день одержання коштів на оплату праці в
установах банків. Підприємства, які
здійснюють виплату заробітної плати на
поточні рахунки фізичних осіб в
установах банків, сплачують страхові
внески до Фонду в день перерахування
коштів на особові рахунки.

В свою чергу, пунктом 5.1 Інструкції
передбачено, що на внесені
страхувальниками у встановлений строк
страхові внески до Фонду вважаються
недоїмкою і стягуються у порядку,
передбаченому законодавством, з
нарахуванням пені. Пеня нараховується
із сум недоїмки за кожний прострочений
день і обчислюється, виходячи із 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки (без урахування штрафів)
за весь строк.

Саме виходячи з вимог вищезазначених
правових норм Закону та положень
підзаконних нормативно - правових
актів, позивачем нарахована пеня на
суму заборгованості, яка виникла у 2010
році.

При цьому, із набранням чинності з 1
січня 2011 року Законом № 2464-VІ
наведені вище норми матеріального
права із Закону № 1105-ХІV були виключені,
а Інструкція втратила чинність на
підставі постанови Правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 30 листопад 2010
року № 31.

Водночас відповідно до абзацу п'ятого
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону № 2464-VІ стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяльно на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом

Аналіз наведеної норми дає колегії
суддів підстави вважати, що після
набрання чинності Законом № 2464-VІ за
органами Фонду збережено повноваження
щодо застосування фінансових санкцій
за несплату заборгованості по
страхових внесках, яка виникла до 1
січня 2011 року, в тому числі і стягнення
пені.

Враховуючи викладене, пеня, нарахована
за прострочення сплати страхових
внесків має бути стягнута і після 1
січня 2011 року, оскільки така
заборгованість зі сплати внесків
виникла у 2010 році в період дії частини
другої статті 52 Закону № 1105-XIV.

Таким чином, висновки судів про відмову
у задоволенні позову не ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права та прийняті з
порушенням норм процесуального права,
а тому позов, в цій частині, підлягає
задоволенню.

Така правова позиція узгоджується з
висновками Верховного Суду України,
які містяться у постановах від 19 лютого
2013 року (справа № 21-432а12) та від 1
жовтня 2013 року (справа № 21-323а13).

З огляду на викладене, апеляційний суд
помилково скасував рішення суду першої
інстанції та відмовив у задоволенні
позову.

За приписами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Ровеньки
Луганської області задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2011 року, скасувати та залишити в силі
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 3 серпня 2011
року.

Ухвала набирає законної сили набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії сторонам і
оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало