Справа № 2а-14412/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
інстанції: Донець В.А.
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаль М.І.

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_2 на Постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25 лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом Київського
міського центру зайнятості до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості у розмірі
19981,71 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року Київський міський
центр зайнятості звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить
стягнути з відповідача на користь
Київського міського центру зайнятості
кошти в сумі 19981,71 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 25
лютого 2013 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь
Київського міського центру зайнятості
19981,71 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, відповідач оскаржило її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати Постанову та прийняти нову
про відмову в задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєструвався 12.01.2012 р. в
Солом'янському районному центрі
зайнятості в місті Києві як такий, що
шукає роботу. Наказом Солом'янського
районного центру зайнятості в місті
Києві від 19.01.2012 р. №НТ120119 відповідачу
надано статус безробітного та
призначено допомогу по безробіттю.

У заяві від 19.01.2012 р. про надання статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю відповідно до Закону
України «Про зайнятість населення» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» відповідач зазначив, що не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсії не
отримує.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців №14352312 станом на 25.07.2012
р. ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1,
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 18.04.2005 р. Деснянською
районною у місті Києві державною
адміністрацією (запис 1), знятий з
обліку 19.01.2011 р. Деснянською районною у
місті Києві державною адміністрацією
(запис 2), взятий на облік 19.01.2011 р.
Деснянською районною в місті Києві
державною адміністрацією.

Наказом Солом'янського районного
центру зайнятості міста Києва від
30.08.2012 р. №НТ120830 відповідачу припинено
виплату допомоги по безробіттю в
зв'язку з призначенням виплати
безробітному такої допомоги на
підставі документів, що містять
неправдиві відомості, знято
відповідача з обліку громадян, які
шукають роботу і безробітних у зв'язку
з виявленням факту подання
недостовірних даних, що мало місце під
час одержання допомоги по безробіттю,
вирішено повернути кошти у
встановленому порядку в розмірі 19981,71
грн.

У зв'язку з виявленням подання
відповідачем неправдивих відомостей,
на підставі наказу від 30.08.2012 р.
Солом'янським районним центром
зайнятості відповідачу надіслано
повідомлення від 30.08.2012 р. №4824 з
пропозицією повернути протягом 15 днів
з моменту отримання повідомлення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю в розмірі 19981,71 грн., яке
отримане ним 04.09.2012 р., що
підтверджується наявним у матеріалах
справи рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення з
відміткою про отримання.

Відповідно до довідки Солом'янського
районного центру зайнятості від 03.10.2012
р. №5317 розмір виплаченої відповідачу
допомоги по безробіттю, що підлягає
поверненню становить 19981,71 грн.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно з ч.3 ст.36 названого Закону сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Отже, сума виплаченого забезпечення
може бути стягнута лише за умови
умисного невиконання особою своїх
обов'язків, зокрема, неповідомлення про
обставини, що впливають на умови
виплати соціального забезпечення.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що з 2005 року відповідач був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
грудня 2010 року припинено
підприємницьку діяльність фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.

Колегія суддів звертає увагу, що
порядок припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
на підставі рішення суду встановлено
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», яким визначено
обов'язки державного реєстратора щодо
здійснення дій по внесенню запису до
ЄДРПОУ про припинення підприємницької
діяльності та строки, у які такі дії
мають бути вчинені.

Тобто, внесення такого запису до ЄДРПОУ
є обов'язком державного реєстратора, а
не позивача.

З цих підстав, звертаючись до Центру
зайнятості через 2 роки після винесення
рішення про припинення
підприємницької діяльності, та не
одержавши повідомлення реєстратора,
ОСОБА_2 не міг і допускати відсутність у
Реєстрі запису про державну реєстрацію
припинення її підприємницької
діяльності з огляду на такий принцип
правосуддя як обов'язковість виконання
судових рішень, а тому відповідач не
повідомляв неправдиві відомості, що
могло б вплинути на правомірність
надання статусу безробітного.

Крім цього, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
зайнятість населення», від 01.03.1991р.
№803-ХІІ, в редакції чинній на час
отримання відповідачем допомоги по
безробіттю, безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Отже, вказаною нормою права визначено
те, що безробітними є особи, які не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів.

Відповідно до п. «б» ч.3 ст.1 Закону
України «Про зайнятість населення» в
Україні до зайнятого населення
належать громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудової діяльністю,
творчою діяльністю, члени кооперативі,
фермери та члени їх сімей, що беруть
участь у виробництві, а також члени
особистих селянських господарств,
діяльність яких здійснюється
відповідно до Закону України «Про
особисте селянське господарство».

Отже, до зайнятого населення, яким в
розумінні Закону України «Про
зайнятість населення» та Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», не може буде
призначено допомогу по безробіттю
належать громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, у тому числі
підприємці. Тобто, визначальною
ознакою «зайнятого населення» є
самостійне забезпечення громадянами
себе роботою.

Позивачем не надано суду доказів того,
що у період виплати відповідачу
допомоги по безробіттю, останній
відносився до зайнятого населення, був
забезпечений роботою та отримував
доходи.

Сам факт наявності запису в ЄДРПОУ про
реєстрацію приватним підприємцем не
свідчить про здійснення позивачем
підприємницької діяльності, отримання
доходу, тобто не вказує на ті ознаки,
які характеризують особу як таку, що
відноситься до категорії зайнятого
населення.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність скасування постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 25 лютого 2013 року та
постановлення нової про відмову у
задоволенні вимог позивача.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 41, 71, 160, 195, 196, 197, 198, 202,
205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25 лютого 2013 року -
скасувати.

Постановити по справі нову постанову,
якою в задоволені адміністративного
позову Київського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості у розмірі 19981,71 грн. -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки
передбаченні ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови суду буде
виготовлено 03.07.2014 року

Головуючий суддя
Г.М. Бистрик

Судді
О.В. Карпушова

О.М. Оксененко

Головуючий суддя

Бистрик Г.М.

Судді:

Карпушова О.В.

Оксененко О.М.