Справа № 2-а-53/11/1515
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-53/11/1515

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Вінська Н.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціальної
політики Комінтернівської районної
державної адміністрації Одеської
області на постанову
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 15 лютого 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління соціальної
політики Комінтернівського району
Одеської області, треті особи
Міністерство фінансів України та
Міністерство праці та соціальної
політики України про визнання дій
протиправними, зобов'язання нарахувати
та виплатити недоплачену щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И В:

01.10.2010р. позивач звернулася з позовом до
управління соціальної політики
Комінтернівського району Одеської
області, треті особи Міністерство
фінансів України та Міністерство праці
та соціальної політики України про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
2007-2010 роки.

Постановою Комінтернівського
районного суду Одеської області від 15
лютого 2011 року позов задоволений
частково; визнано протиправною
бездіяльність відповідача щодо
відмови позивачу у здійсненні
нарахування та виплати недоотриманої
допомоги по догляду за дитиною,
відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
в розмірі встановленому ст.62 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» для дітей віком до 6 років за
період з жовтня 2007 року по 31.12.2007 року;
зобов'язано відповідача виплатити
позивачу допомогу по догляду за
дитиною, відповідно до ч.1 ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» в розмірі встановленому ст.62
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» для дітей віком до 6
років за період з жовтня 2007 року по
31.12.2007 року, в решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі
судовим рішенням, відповідач в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції при вирішені справи
порушено норми матеріального права,
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
після народження дитини позивач
перебуває на обліку у відповідача та
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
отримує державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

При нарахуванні та виплаті позивачу
цього виду державної допомоги у 2007 році
відповідач керувався статтею 56 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2007 рік», якою передбачено, що у 2007
році допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» здійснюється за рахунок коштів
відповідної субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам у розмірі, що
дорівнює різниці між 50 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб, у порядку
встановленому Кабінетом Міністрів
України, а також пунктом 14 статті 71
Закону України «Про держаний бюджет
України на 2007 рік», яким зупинено на 2007
рік дію статті 12, частини 1 статті 15 та
пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Призначення державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачено статтею 3
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

У відповідності до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (в редакції, чинній на момент
виникнення правовідносин) право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку має
незастрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування особа (один з
батьків дитини, усиновитель, опікун,
баба, дід або інший родич), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Статтею 15 (в редакції, чинній на момент
виникнення правовідносин) зазначеного
закону встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік», з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом, було
зупинено дію статті 12, частини 1 статті
15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» на
2007 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року
пункт 14 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
було визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним).

Після прийняття Конституційним Судом
України вказаного рішення знову почали
діяти положення статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». Тобто, з часу прийняття цього
рішення у позивача відновилось право
на отримання допомоги в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Відповідач, ігноруючи зазначені норми
матеріального права, не здійснював
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі, встановленому статтею 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», чим порушив указане
право позивача.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що з жовтня 2007 року дії відповідача
щодо здійснення виплати зазначеної
допомоги є неправомірними.

Між тим, відповідно до ч.1 ст.99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Позивач поважних причин пропуску
строку звернення до суду не надала.

Позовні вимоги за 2008 рік задоволенню не
підлягають, оскільки пунктом 23
частини розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» до статті
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» були внесені
зміни, які вступили в силу з 1 січня 2008
року і у відповідності до яких,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
130грн.

При цьому рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 положення пункту 23 розділу II
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
внесення змін до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» не
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

В 2009 році зміни до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» не
вносились.

Враховуючи те, що відповідач у 2008-2009
роках виплачував позивачу допомогу у
розмірах, встановлених новою редакцією
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», то позовні
вимоги в цій частині є також
безпідставними.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751. Пункт 22 Порядку визначає, що, у
відповідності до ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50
відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75
відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

Норми ст.45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
неконституційними визнані не були, у
зв'язку з чим позовні вимоги про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за 2010
рік задоволенню також не підлягають.

Оскільки, при вирішені справи суд
першої інстанції допустив порушення
норм процесуального права, суд
апеляційної інстанції, відповідно до
п.4 ч.1 ст.202 КАС України, дійшов до
висновку про скасування постанови суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст.197, 198, 202, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціальної політики Комінтернівської
районної державної адміністрації
Одеської області - задовольнити
частково, постанову Комінтернівського
районного суду Одеської області від 15
лютого 2011 року в частині задоволення
позовних вимог скасувати, прийняти в
цій частині нову ухвалу про залишення
позовних вимог в цій частині без
розгляду.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: