Справа № 760/10442/14-а
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а-448/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л. А.

при секретарі - Подолян О. С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Державної
Казначейської Служби України про
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом з
позовом та просить зобов'язати
відповідача виконати постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
в справі №2-а-6034/11 від 02 грудня 2011 року з
урахуванням ухвали Солом'янського
районного суду м. Києва від 18 жовтня 2013
року.

Посилається на те, що постановою
Солом'янського районного суду м. Києва
від 02 грудня 2011 року його
адміністративний позов до Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві про перерахунок пенсії було
задоволено частково.

12 січня 2012 року на виконання зазначеної
вище постанови були видані виконавчі
листи.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 жовтня 2013 року було
задоволено заяву державного виконавця
про зміну способу виконання зазначеної
вище постанови шляхом стягнення з
Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві на його користь
заборгованості в сумі 23 804 грн. 47 коп.

Після цього державним виконавцем були
прийняті постанови від 14 листопада 2013
року про повернення йому виконавчих
документів та рекомендації звернутися
до відповідача з метою виконання
постанови суду згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень».

21 січня 2014 року листом відповідача йому
було повідомлено про необхідність
звернення до органу державної
виконавчої служби з метою виконання
виконавчих листів, виданих 12 січня 2012
року Солом'янським районним судом м.
Києва, відповідно до вимог п. 3 розділу
ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень».

Однак, після повторного звернення до
органів виконавчої служби 24 грудня 2013
року постановами державного виконавця
виконавчі документи повторно були
повернені стягувачеві з тих самих
підстав.

Так як постановою Солом'янського
районного суду м. Києва від 31 березня 2014
року в задоволенні його
адміністративного позову до
Управління державної виконавчої
служби ГУЮ м. Києва, Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві про скасування зазначених вище
постанов, поновлення виконавчих
проваджень та зобов'язання вчинити дії
було відмовлено, вважає, що дії
відповідача щодо відмови стягнення
коштів з Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві є
незаконними, а тому просить
задовольнити позов.

Сторони в судове засідання не
з'явилися. Про дату та час судового
засідання повідомлялися належним
чином.

Позивач подав до суду заяву, якою
просить розглядати спарву в його
відсутності.

Відповідач свого представника до суду
не направив, про час розгляду справи
був повідомлений належним чином, заяви
про відкладення розгляду справи не
подав.

Виходячи з цього, на підставі ч.4 ст.128
КАС України суд вважає за можливе
розглядати справу в його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що постановою
Солом'янського районного суду м. Києва
від 02 грудня 2011 року адміністративний
позов ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві про
перерахунок пенсії було задоволено
частково.

12 січня 2012 року на виконання постанови
суду були видані виконавчі листи.

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 жовтня 2013 року було
задоволено заяву державного виконавця
про зміну способу виконання зазначеної
вище постанови шляхом стягнення з
Головного управління Пенсійного фонду
України у м. Києві на його користь
заборгованості в сумі 23 804 грн. 47 коп.

Після постановлення даної ухвали
постановою державного виконавця від
14 листопада 2013 року видані позивачу на
виконання постанови суду були
повернуті та було рекомендовано
звернутися до відповідача з метою
виконання постанови суду.

У вказаних постановах державним
виконавцем було роз'яснено, що згідно
законодавства, що діє на момент
повернення виконавчих листів
стягувачеві, рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

21 січня 2014 року листом відповідача
позивачу було повідомлено про
необхідність звернення до органу
державної виконавчої служби з метою
виконання виконавчих листів, виданих 12
січня 2012 року Солом'янським районним
судом м. Києва, відповідно до вимог п. 3
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

Однак, після повторного звернення до
органів виконавчої служби 24 грудня 2013
року постановами державного виконавця
виконавчі документи повторно були
повернені стягувачеві з тих самих
підстав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, зокрема, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Так, згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» від 05 червня 2012 року №
4901-VI (далі - Закон № 4901), виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, в
межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

Як визначено частинами 1, 2 ст. 3 Закону
України «Про виконавче провадження» у
випадках, передбачених законом,
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються органами
доходів і зборів, банками та іншими
фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами. Рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення,
визначається Порядком виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 03 вересня 2011 року
№ 845.

Згідно п. 6 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 серпня 2011 року
№ 845, у разі прийняття рішення про
стягнення коштів стягувач подає
органові Казначейства в установлений
зазначеним органом спосіб: заяву про
виконання такого рішення із
зазначенням реквізитів банківського
рахунку, на який слід перерахувати
кошти, або даних перерахування коштів у
готівковій формі через банки або
підприємства поштового зв'язку, якщо
зазначений рахунок відсутній; оригінал
виконавчого документа; судові рішення
про стягнення коштів (у разі наявності).

Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» набрав
чинності з 01 січня 2013 року та встановив
новий механізм стягнення коштів за
рішеннями судів з рахунків, що
обслуговуються органами казначейства.

Набрання чинності даним законом
призвело до внесення відповідних змін
до Порядку № 845, які набрали чинності з
06 лютого 2013 року, після чого перестала
існувати норма, згідно якої виконання
рішень про стягнення коштів
з рахунків боржника, відкритих в
органах Казначейства, здійснював
державний виконавець у порядку та на
підставі виконавчих документів (п. 24
Порядку №845).

В новій редакції вказана норма
визначила, що стягувачі, на користь
яких прийняті рішення про стягнення
коштів з рахунків боржника, подають до
органу Казначейства, в якому
обслуговується боржник, документи,
зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Даний Порядок № 845 з внесенням
зазначених змін перестав передбачати
не тільки можливість звернення
державного виконавця про стягнення
коштів до органів казначейства, але і
виключив механізм такого звернення.

Крім того, до ст. 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» також було внесено
зміни, які набрали чинності з 16 жовтня
2013 року, з урахуванням яких ч. 2 вказаної
статті визначає, що рішення про
стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування
бюджетних коштів.

Однак, відповідно до ч. 3 р. ІІ Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» виконавчі
документи за рішеннями суду про
стягнення коштів або рішення суду, що
набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом. Якщо рішення суду
про стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками, за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу Солом'янським районним судом
м. Києва було видано виконавчі листи 12
січня 2012 року на виконання постанови
суду від 02 грудня 2011 року, яка набрала
законної сили 13 грудня 2012 року.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що виконавчі документи позивачу видано
саме на виконання рішення суду, що
набрало законної сили до набрання
чинності Законом України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», а тому зміна способу і порядку
виконання вказаного рішення, що
відбулася 18 жовтня 2013 року, виконавчий
документ, що знаходився на виконанні,
не підміняє та не відміняє.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що відповідач
при поверненні виконавчого документа
стягувачу діяв у відповідності до норм
чинного законодавства, а тому
адміністративний позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись, ст. ст. 11, 12, 17, 89, 92, 94, 98, 158-163,
183-2, 186 КАС України, Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», Законом України «Про
виконавче провадження», Порядком
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03
серпня 2011 року № 845, суд

П О С Т А Н О В И В :

В позові ОСОБА_1 до Державної
Казначейської Служби України про
зобов'язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції.

Апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: