Справа № 825/1905/14
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2014 року Чернігів
Справа №
825/1905/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Лобана Д.В.,

при секретарі
Романенко Л.Л.,

за участю представника позивача
Лапоши Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області до закритого акціонерного
товариства «Політехпром» про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в
Чернігівській області звернулась до
суду з адміністративним позовом про
зобов'язання закритого акціонерного
товариства «Політехпром» виконати
вимоги Контрольно-ревізійного
управління в Чернігівській області про
усунення виявлених порушень від 06.12.2010
№ 25-03-18-14/8991.

Свої вимоги мотивує тим, що
працівниками КРУ в Чернігівській
області проведено позапланову ревізію
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
закритого акціонерного товариства
«Політехпром» за період з 01.01.2009 по
30.09.2010.

За результатами даної перевірки
складений акт № 25-03-21/026 від 12.11.2010, на
підставі якого на адресу закритого
акціонерного товариства «Політехпром»
направлені вимоги про усунення
порушень законодавства від 06.12.2010 №
25-03-18-14/8991.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить задовольнити позовні вимоги та
зобов'язати закрите акціонерне
товариство «Політехпром» виконати
вимоги Контрольно-ревізійного
управління в Чернігівській області про
усунення виявлених порушень від 06.12.2010
№ 25-03-18-14/8991, а саме: перерахувати зайво
отримані кошти від відділу освіти
Варвинської районної державної
адміністрації та Варвинської селищної
ради до Державного бюджету (код
бюджетної класифікації 21080500 «Інші
надходження», рахунок № 0002) на
суму 259385,44 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду згідно ч. 11 ст.
35 Кодексу адміністративного
судочинства України повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
позивача, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що працівниками КРУ
в Чернігівській області проведено
позапланову ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
закритого акціонерного товариства
«Політехпром» за період з 01.01.2009 по
30.09.2010.

За результатами даної перевірки
складений акт № 25-03-21/026 від 12.11.2010 (а. с.
14-34), на підставі якого на адресу
закритого акціонерного товариства
«Політехпром» направлені вимоги про
усунення порушень законодавства від
06.12.2010 № 25-03-18-14/8991 (а. с. 12-13).

При вирішенні даного спору суд
зазначає, що правові засади діяльності
органів державної фінансової
інспекції визначені Законом України
від 26.01.1993 № 2939 «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(далі - Закон).

Так, в силу ч. 1 ст. 2 Закону головним
завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону державний
фінансовий контроль реалізується
державною контрольно-ревізійною
службою через проведення державного
фінансового аудита, перевірки
державних закупівель та інспектування.

Таким чином, органи державної
фінансової інспекції мають право
здійснювати державний фінансовий
контроль у підконтрольних установах,
до яких відносяться суб'єкти
господарювання державного сектору
економіки, а також підприємства і
організації, які отримували кошти з
бюджетів усіх рівнів та державних
фондів або використовували державне чи
комунальне майно.

Відповідно до п. 7 ст. 10 Закону № 2939
органам державного фінансового
контролю надається право пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Також, судом встановлено, що вимоги про
усунення порушень законодавства від
06.12.2010 № 25-03-18-14/8991 було оскаржено у
судовому порядку.

Так, постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від
30.08.2012 по справі № 2а/2570/2250/2011 за позовом
закритого акціонерного товариства
«Політехпром» до Державної фінансової
інспекції в Чернігівській області
(правонаступник
Контрольно-ревізійного управління в
Чернігівській області), провідного
контролер-ревізора Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області Навозенка Ігоря Миколайовича,
головного контролер-ревізора
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області Саломатіна
Олега Миколайовича, третя особа
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Чернігівській області
про визнання незаконними дій та
визнання незаконною і скасування
вимоги від 06.12.2010 № 25-03-18-14/8991 позов
задоволено частково, визнано
незаконною і скасовано вимогу
Контрольно-ревізійного управління в
Чернігівській області від 06.12.2010 №
25-03-18-14/8991, в іншій частині позову
відмовлено (а. с. 116-118).

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2013 у
справі № 2а/2570/2250/12 апеляційну скаргу
закритого акціонерного товариства
«Політехпром» залишено без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 30.08.2012
залишено без змін (а. с. 119-120).

Суди першої та апеляційної інстанцій в
частині задоволення позову виходили із
неправомірності винесення
відповідачем письмової вимоги про
усунення порушень, оскільки КРУ в
Чернігівській області проведено
ревізію на виконання доручення
правоохоронних органів в межах
кримінальних справ № 25/40865 та № 2504/327/12 і
повинно було тільки направити до
останніх результати ревізії, а не
вживати заходів щодо усунення
виявлених порушень шляхом винесення
вимоги.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 13.02.2014 по справі №
К/800/17494/13 постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
30.08.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26.02.2013 скасовано в частині визнання
незаконною та скасування вимоги
Контрольно-ревізійного управління в
Чернігівській області від 06.12.2010 №
25-03-18-14/8991 та прийнято в цій частині нове
рішення про відмову у позові (а. с. 121-123).

При цьому, касаційний суд не
досліджуючи правомірність змісту
вимоги КРУ мотивував своє рішення лише
тим, що «передбачене в п. 48 Порядку № 550
та п. 5.2 Порядку взаємодії правило, за
якого при проведенні ревізії на
підставі звернення правоохоронного
органу матеріали ревізії передаються
до правоохоронного органу, не
позбавляє контролюючий орган
можливості реалізації визначеного п. 7
ч. 10 Закону України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
права направляти за результатами
проведених ревізій
загальнообов'язкові для виконання
вимоги керівництву підконтрольних
установ з метою усунення виявлених
порушень законодавства, порядку
ефективного використання коштів і
майна, належного державі чи
територіальним громадам, забезпечення
чого є метою діяльності цих органів
згідно з положеннями ст. 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в
Україні».

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постанові
від 10 грудня 2013 року у справі № 21-435а13.

Отже, відповідачем за результатами
проведення ревізії правомірно
направлено позивачу вимогу про
усунення виявлених порушень, висновки
судів попередніх інстанцій про те, що
відповідач мав лише передати
правоохоронним органам результати
ревізії і не міг вживати заходів щодо
усунення порушень шляхом направлення
вимоги, не відповідають нормам
матеріального права».

Однак, дійшовши висновку про відмову в
задоволенні адміністративного позову
суд виходить з наступного.

Відповідно до постанови Верховного
Суду України від 12.11.2013 по справі №
21-292а13 управління водного господарства
звернулося до суду з позовом, у якому
просило визнати незаконним та
скасувати пункт вимоги КРУ про
усунення порушень фінансової
дисципліни, яким позивача зобов'язано
перерахувати одержаний кошторисний
прибуток і відрядні витрати в
конкретній сумі в дохід Державного
бюджету України. Позов задоволено
всіма інстанціями, що підтримано
Верховним Судом, мотивуючи це
наступним.

«Пунктом 8 статті 10 Закону України від 26
січня 1993 року № 2939-XII «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
передбачено право державної
контрольно-ревізійної служби у
судовому порядку стягувати у дохід
держави кошти, одержані
підконтрольними установами, за
незаконними угодами, без встановлених
законом підстав та з порушенням
чинного законодавства.

З наведеного випливає, що вищезгадане
право КРУ стягувати в дохід держави
кошти, зокрема одержаний позивачем
кошторисний прибуток і відрядні
витрати, має реалізовуватись шляхом
пред'явлення позову до суду.

Згідно з частинами першою та другою
статі 15 Закону № 2939-XII службові особи
державної контрольно-ревізійної
служби є представниками органів
державної виконавчої влади. Законні
вимоги службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються.

До таких вимог не можуть бути включені
вимоги про стягнення одержаного
позивачем кошторисного прибутку і
відрядних витрат, оскільки для
реалізації такого права встановлений
спеціальний порядок.

Викладене дає підстави для висновку, що
КРУ, пред'являючи серед вимог про
усунення порушень фінансової
дисципліни і вимогу щодо стягнення
одержаного кошторисного прибутку і
відрядних витрат, перевищило свої
повноваження та діяло не у спосіб,
передбачений законодавством».

Звертаю увагу на те, що з цих підстав
вищезазначена вимога КРУ визнана
незаконною та скасована.

Також, у постанові Верховного Суду
України від 15.04.2014 по справі № 21-40а14
колегія суддів судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку про
наявність у органу державного
фінансового контролю права заявляти
вимогу про усунення порушень,
виявлених у ході перевірки
підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

Згідно ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, вимога
Контрольно-ревізійного управління в
Чернігівській області від 06.12.2010 №
25-03-18-14/8991 про перерахування зайво
отриманих коштів від відділу освіти
Варвинської районної державної
адміністрації та Варвинської селищної
ради до Державного бюджету (код
бюджетної класифікації 21080500 «Інші
надходження», рахунок № 0002) на
суму 259385,44 грн винесена із перевищенням
своїх повноважень та не у спосіб,
передбачений законодавством.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач не довів правомірність своїх
вимог.

Суд вважає, що оспорювана вимога
винесена не на підставі та не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; не обґрунтовано, тобто без
врахуванням усіх обставин, які мають
значення для прийняття рішення.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Державної фінансової інспекції
в Чернігівській області, - відмовити.

Відповідно до ст. ст. 186, 254 КАС України
апеляційна скарга подається через
Чернігівський окружний
адміністративний суд, а її копія
надсилається апелянтом до суду
апеляційної інстанції, протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, а у
разі проголошення її вступної та
резолютивної частин, або прийняття її у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано,
або її подано з пропуском строку, у
поновленні якого було відмовлено, а у
разі вчасного подання апеляційної
скарги, з набранням законної сили
рішенням апеляційної інстанції, якщо
оскаржувану постанову не скасовано.

Суддя
Д.В. Лобан