Справа № К/9991/7721/11-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/7721/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Малиніна
В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Амвросіївському районі Донецької
області (далі - Управління ПФУ) до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Амвросіївському
районі Донецької області про стягнення
заборгованості,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Амвросіївському
районі Донецької області (далі -
Відділення Фонду) на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року Управління ПФУ
пред'явило у суді позов про стягнення з
Відділення Фонду на його користь суми
невідшкодованих витрат на виплату та
доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 за період з 1 березня по 1
листопада 2010 року у розмірі 14 063 гривні
88 копійок, з яких: основний розмір
пенсії - 2 308 гривень 48 копійок, державна
адресна допомога - 11 539 гривень 37
копійок, витрати на доставку - 216
гривень 3 копійки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що витрати, понесені ним у
зв'язку з виплатою пенсій громадянам,
які отримали каліцтво в державах СНД,
підлягають відшкодуванню Відділенням
Фонду.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20
грудня 2010 року Управлінню ПФУ в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27
січня 2011 року постанову суд першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення про задоволення позовних вимог
Управління ПФУ в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги
Відділення Фонду посилається на
неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права, у
зв'язку з чим ставить питання про
скасування ухваленої ним постанови та
залишення в силі постанови суду першої
інстанції, яка ухвалена відповідно до
закону і скасована помилково.

Управління ПФУ своїм правом, як сторони
у справі, не скористалося та заперечень
на касаційну скаргу не подало.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на таке.

Судами встановлено, що спірні
правовідносини виникли у зв'язку з
відмовою відповідача прийняти до
заліку витрати, пов'язані з виплатами
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
заподіяного на підприємствах,
розташованих на території країн
Співдружності Незалежних Держав, за
період з 1 березня по 1 листопада
2010 року особам, нещасні випадки з
якими сталися на території республік
колишнього СРСР, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, у розмірі 14 063 гривні 88 копійок,
з яких: основний розмір пенсії - 2 308
гривень 48 копійок, державна адресна
допомога - 11 539 гривень 37 копійок,
витрати на доставку - 216 гривень 3
копійки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
обов'язок з відшкодування Управлінню
ПФУ витрат на виплату пенсій особам,
яким призначено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, професійного
захворювання, або у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
професійного захворювання, виникає у
Відділення Фонду лише з часу передачі
йому Управлінням ПФУ в установленому
законодавством порядку документів, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на страхові виплати та
соціальні послуги. Оскільки
Управлінням ПФУ особові справи
зазначених осіб Відділенню Фонду не
передані, то останнє позбавлено
можливості здійснити звірку понесених
витрат. Зазначене, на думку суду першої
інстанції, свідчить про відсутність
порушень прав та законних інтересів
Управління ПФУ, які б підлягали
судовому захисту.

Свою постанову про скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову, апеляційний суд
мотивував тим, що витрати, понесені
органами ПФУ у зв'язку із виплатою та
доставкою пенсій по інвалідності від
трудового каліцтва (у тому числі й
пенсій особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР)
підлягають відшкодуванню за рахунок
Фонду як належного страховика від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.

Такий висновок апеляційного суду
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права,
зокрема, статті 7 Закону України від
22 лютого 2001 року № 2272-ІІІ "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
згідно з якою Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Аналіз наведених правових норм дає
підстави для висновку, що Відділення
Фонду, у разі виплати Управлінням ПФУ
пенсії особам, яким призначено пенсію
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, професійного
захворювання, або у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
професійного захворювання, зобов'язане
провести відповідні розрахунки, тобто
відшкодувати Управлінню ці виплати.

Висновок суду першої інстанції про те,
що обов'язок Фонду відшкодовувати
Управлінню ПФУ пенсію виникає лише
після передачі йому справи потерпілого
є помилковим, з огляду на те, що
наведеною правовою нормою встановлено
не обов'язок Фонду здійснити виплату
пенсії по інвалідності, а спосіб
виплати матеріального забезпечення:
після передачі особової справи до
Відділення Фонду здійснювати виплату
безпосередньо громадянину. У разі ж,
якщо виплату здійснює інший орган
державного соціального страхування,
Відділення Фонду зобов'язане
відшкодовувати останньому понесені
ним витрати.

За таких обставин, висновок
апеляційного суду, що Відділення Фонду
зобов'язане відшкодовувати Управлінню
ПФ витрати, пов'язані з виплатою пенсій
по інвалідності, є правильним.

У той же час, апеляційний суд дійшов
помилкового висновку про можливість
задоволення позову в повному обсязі,
оскільки до складу пенсій, про
відшкодування яких ставить питання
Управління ПФУ, увійшла й державна
адресна допомога.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ, залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, наведено у статті 21 Закону
України від 23 вересня 1999
року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(далі - Закон № 1105-XIV).
Відповідно до цієї статті, Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Статтею 81 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про
пенсійне забезпечення" (далі - Закон №
1788-ХІІ) визначено, що призначення та
виплата пенсій, у тому числі пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
ПФУ. Механізм відшкодування Фондом
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком
відшкодування витрат Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим спільною
постановою правління ПФУ і правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 4
березня 2003 року № 5-4/4 (далі -
Порядок).

Згідно з пунктом 4 Порядку,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Закону №
1105-XIV, Закону № 1788-ХІІ та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
допомога надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію;
допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію; сума витрат ПФУ з виплати і
доставки зазначених пенсій.

Отже, стягненню з Відділення Фонду
підлягають лише витрати на доставку
пенсій, щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття та основний
розмір пенсій, а позовні вимоги в
частині стягнення державної адресної
допомоги задоволенню не підлягають.

Зазначена правова позиція була
висловлена Верховним Судом України у
постанові у постанові від 20 листопада
2012 року (справа № 21-361а12), яка відповідно
до приписів статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), є обов`язковою для
всіх судів України.

Відповідно до статті 229 КАС України, суд
касаційної інстанції має право
скасувати судове рішення та ухвалити
нове, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суд
порушив норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки апеляційним судом обставини
справи встановлені повно і правильно,
але частково невірно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, ухвалена ним
постанова в частині стягнення витрат
на виплату державної адресної допомоги
підлягає скасуванню, з ухваленням у цій
частині нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись статтями 222, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Амвросіївському
районі Донецької області задовольнити
частково.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27
січня 2011 року скасувати в частині, якою
задоволено позовні вимоги про
стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Амвросіївському
районі Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Амвросіївському районі Донецької
області державної адресної допомоги у
розмірі 11 539 гривень 37 копійок,
виплаченої у період з 1 березня по 1
листопада 2010 року громадянам ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6

Ухвалити в цій частині позову нову
постанову.

Відмовити Управлінню Пенсійного фонду
України в Амвросіївському районі
Донецької області у задоволенні позову
в частині стягнення з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Амвросіївському
районі Донецької області державної
адресної допомоги у розмірі 11 539
гривень 37 копійок, виплаченої
громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 у період з 1 березня по 1
листопада 2010 року.

В іншій частині постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 січня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін

О.Ф. Ситников