Справа № К/9991/69173/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/69173/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу управління Служби
безпеки України у Рівненській області
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 4 червня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 30 вересня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Служби безпеки України, управління
Служби безпеки України у Рівненській
області про зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а
н о в и л а :

У грудні 2009 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідачів. Уточнивши
позовні вимоги просив зобов'язати
Службу безпеки України виплатити йому
недораховану одноразову грошову
допомогу відповідно до ст. 16 Закону
України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей». Посилався на те, що
управління Служби безпеки України у
Рівненській області неправомірно
виплатило вказану грошову допомогу
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 28
травня 2008 року № 499, до її складу не
включено одноразові та щомісячні
додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від 4
червня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 30 вересня 2011 року, позов
задоволено. Зобов"язано управління
Служби безпеки України в Рівненській
області донарахувати ОСОБА_4
одноразову грошову допомогу
відповідно до Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей". Зобов"язано Службу безпеки
України виплатити недоплачену частину
одноразової грошової допомоги
відповідно до Закону України "Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей".

У касаційній скарзі управління Служби
безпеки України в Рівненській області,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, встановлених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ОСОБА_4
наказом Голови Служби Безпеки України
від 8 грудня 2008 року № 600-ос звільнений з
військової служби за п. «є» п. 66 (за
станом здоров"я) в запас Служби безпеки
України та наказом від 30 грудня 2008 року
№ 268-ос виключений зі списків особового
складу управління Служби безпеки
України в Рівненській області. З 18
березня 2009 року позивачу встановлено
ІІІ групу інвалідності внаслідок
травми, пов"язаної із виконанням
обов"язків військової служби.

На день звільнення ОСОБА_4 отримував
грошове забезпечення, яке становило
5641 грн. 30 коп., в тому числі:
посадовий оклад - 1552 грн. 00 коп., оклад за
військове звання - 135 грн. 00 коп.,
надбавка за вислугу років - 590 грн. 50
коп., додаткові види грошового
забезпечення - 3363 грн. 85 коп.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
пріоритетності законів, зокрема ч. 2 ст.
9 Закону України "Про соціальний та
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" над підзаконними
актами - постановою Кабінету Міністрів
України № 499 від 28 травня 2008 року, щодо
складу грошового забезпечення
військовослужбовців, перелік якого в
зазначеній постанові є меншим ніж в
законі.

Відповідно до статті 1 Закону
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей" соціальний захист
військовослужбовців - це діяльність
(функція) держави, спрямована на
встановлення системи правових і
соціальних гарантій, що забезпечують
реалізацію конституційних прав і
свобод, задоволення матеріальних і
духовних потреб військовослужбовців
відповідно до особливого виду їх
службової діяльності, статусу в
суспільстві, підтримання соціальної
стабільності у військовому середовищі.
Це право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, у старості, а також в
інших випадках.

Згідно з частиною другою статті 16
цього Закону у разі інвалідності, що
настала в період військової служби або
пізніше, ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього стажу, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце й у період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності
військовослужбовцю виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
до п'ятирічного грошового забезпечення
за останньою посадою в порядку та на
умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України.

На виконання цієї статті Кабінет
Міністрів України постановою від 28
травня 2008 року № 499 затвердив Порядок,
згідно з підпунктом 2 пункту 2 якого
одноразова грошова допомога
виплачується військовослужбовцям
(крім військовослужбовців строкової
служби), зокрема інвалідам III групи, у
разі настання інвалідності внаслідок
виконання обов'язків військової служби
у розмірі 48-місячного грошового
забезпечення.

Абзацом п'ятим підпункту 4 пункту 2
Порядку передбачено, що для
військовослужбовців, які перебувають
на кадровій військовій службі або
проходять військову службу за
контрактом, грошове забезпечення
визначається за останньою посадою, яку
вони займали на день втрати
працездатності, а звільнених із служби
- на день звільнення виходячи з таких
складових: посадовий оклад, оклад за
військовим званням, відсоткова
надбавка за вислугу років.

Проте частина друга статті 9 Закону
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей" елементи грошового
забезпечення визначає по-іншому:
посадовий оклад, оклад за військовим
званням; щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (підвищення
посадового окладу, надбавки, доплати,
винагороди, які мають постійний
характер, премія); одноразові додаткові
види грошового забезпечення.

Виходячи із визначених в частині
четвертій статті 9 КАС загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, для визначення
складових грошового забезпечення щодо
виплати одноразової грошової допомоги
слід застосовувати не Порядок, а Закон
№ 2011-XII, який має вищу юридичну силу.

Зазначений висновок узгоджується з
правовою позицією Верховного Суду
України, викладеною у постанові від 12
листопада 2013 року (справа № 21-383а13).

За таких обставин, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач
має право на донарахування одноразової
грошової допомоги у розмірі 48 -
місячного грошового забезпечення
відповідно до ст. 16 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей», а тому дійшли вірного
висновку про задоволення позовних
вимог.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу,
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Служби
безпеки України у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від
4 червня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Рівненської області
від 30 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.В.
Тракало

Судді:
Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

З оригіналом згідно

Помічник судді А.П