Справа № К/9991/25414/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/25414/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І., Заїки М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради Донецької
області про визнання неправомірною
відмови у виплаті недоотриманої суми
допомоги на оздоровлення та стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Дебальцівської
міської ради Донецької області на
постанову Дебальцевського міського
суду Донецької області від 26 вересня 2009
року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 4 квітня 2011 року, -

встановив:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради Донецької
області про визнання неправомірною
відмови у виплаті недоотриманої суми
допомоги на оздоровлення і стягнення
недоотриманої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2008-2009 роки відповідно
до розмірів, встановлених статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), у сумі 4120
гривень.

Постановою Дебальцевського міського
суду Донецької області від 26 вересня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 4 квітня 2011 року, позов задоволено
частково. Визнано неправомірною
відмову Управління праці та
соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради Донецької
області у виплаті позивачеві
недоотриманої суми разової грошової
допомоги за 2008 рік відповідно до статті
48 Закону № 796-ХІІ. Стягнуто з
відповідача за рахунок Державного
бюджету України на користь ОСОБА_4 1790
гривень недоотриманої нею щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 рік
відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ.
У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради Донецької
області, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
права, просить скасувати постанову
Дебальцевського міського суду
Донецької області від 26 вересня 2009 року
та ухвалу Апеляційного суду Донецької
області від 4 квітня 2011 року і прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позову за 2008 рік.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
є інвалідом IIІ групи внаслідок
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради Донецької
області.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 3 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що інвалідам III
групи щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, а
частиною 7 цієї статті встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI статтю 48 Закону №
796-ХІІ викладено в новій редакції,
відповідно до якої щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІІ групи - 90
гривень.

Положення підпункту 11 пункту 28 розділу
ІІ Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» визнані
неконституційними та втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України Рішення
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яке не
має зворотної дії в часі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 за
2008 рік, суди попередніх інстанцій
встановили, що позивачеві допомога на
оздоровлення за 2008 рік була виплачена
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 у сумі 90 гривень - 30 січня 2008
року, тобто до прийняття
Конституційним Судом України Рішення
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, яким
визнано неконституційними, зокрема,
положення підпункту 11 пункту 28 розділу
ІІ Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що у відповіді Управління
праці та соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради Донецької
області від 3 квітня 2009 року (вих. №
20/01-1885) на заяву позивача з питань
виплати недоотриманих сум допомоги на
оздоровлення за 2008-2009 роки зазначено,
що ОСОБА_4 допомога на оздоровлення за
2008 рік у сумі 90 гривень була виплачена 30
січня 2009 року, а за 2009 рік у сумі 90
гривень нарахована - 9 січня 2009 року (а.с.
5). В апеляційній скарзі на постанову
суду першої інстанції відповідач також
зазначав, що допомога на оздоровлення
за 2008 рік у сумі 90 гривень була
виплачена позивачеві 30 січня 2009 року
(а.с. 35), тобто після прийняття
Конституційним Судом України Рішення
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, якщо суб'єкт владних повноважень
виплатив щорічну допомогу на
оздоровлення за 2008 рік під час дії
положень підпункту 11 пункту 28 розділу
ІІ Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», то після прийняття
Конституційним Судом України Рішення
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у нього не
виникло додаткових зобов'язань щодо
перерахунку раніше виплаченої
позивачеві щорічної допомоги на
оздоровлення. А якщо вказана допомога
за 2008 рік була виплачена ОСОБА_4 після
ухвалення Конституційним Судом
України Рішення від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008, то її розмір повинен бути
встановлений, виходячи з положень
статті 48 Закону № 796-ХІІ, у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки для правильного
вирішення позовних вимог ОСОБА_4 за 2008
рік необхідно встановити точний час
виплати відповідачем позивачеві
допомоги на оздоровлення за цей рік, а
між встановленим судами та матеріалами
справи є деякі розбіжності щодо часу
виплати вказаної допомоги (30 січня 2008
року чи 30 січня 2009 року), а згідно
частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, то рішення судів
попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи суду
слід взяти до уваги викладене в цій
ухвалі, всебічно, повно й об'єктивно
встановити обставини, які підлягають
доведенню в судовому процесі
відповідно до предмету спору.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Дебальцівської міської ради Донецької
області - задовольнити частково.

Постанову Дебальцевського міського
суду Донецької області від 26 вересня 2009
року та ухвалу Апеляційного суду
Донецької області від 4 квітня 2011 року -
скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4
до Управління праці та соціального
захисту населення Дебальцівської
міської ради Донецької області про
визнання неправомірною відмови у
виплаті недоотриманої суми допомоги на
оздоровлення та стягнення
недоотриманих сум щорічної допомоги на
оздоровлення - направити до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Бутенко В.І.

Заїка М.М.