Справа № 2а-7504/12/1370
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/800/19464/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому засіданні
касаційну скаргу Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року

у справі №2а-7504/12/1370 (183204/12)

за позовом Державного відкритого
акціонерного товариства «Шахта Надія»
(надалі - ДВАТ «Шахта Надія»)

до Державної податкової інспекції у
Сокальському районі, Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
м.Львова (надалі - ДПІ у Сокальському
районі, СДПІ по роботі з ВПП м.Львова)

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

Позивач звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому, з урахування
уточнення позовних вимог, поставлено
питання про визнання протиправними дії
відповідача стосовно зміни (розподілу)
сплаченої суми за платіжними
дорученнями за №3002 від 16 грудня 2010
року, за №3041 від 23 грудня 2010 року, за
№3073 від 27 грудня 2010 року в рахунок
погашення податкового боргу та пені та
зобов'язати податковий орган
зарахувати сплачені ДВАТ «Шахта Надія»
суми відповідно до призначення
платежу, визначеного у відповідних
платіжних дорученнях.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від
13 березня 2014 року, позов
задоволено. Визнано протиправними дії
ДПІ у Сокальському районі стосовно
зміни (розподілу) сплаченої суми за
платіжними дорученнями №3002 від
16 грудня 2010 року, №3041 від 23 грудня 2010
року, №3073 від 27 грудня 2010 року в
рахунок погашення податкового боргу та
пені. Зобов'язано СДПІ по роботі з ВПП
м.Львова зарахувати сплачені ДВАТ
«Шахта Надія» суми відповідно до
призначення платежу, визначеного у
відповідних платіжних дорученнях.

Не погодившись з висновками судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, в якій, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, ставить питання
про скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій прийняте нове,
яким відмовити у задоволені позову.

У письмових запереченнях на касаційну
скаргу позивач зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи
судами надано правильно, а доводи
касаційної скарги є необґрунтованими.
Отже, ДВАТ «Шахта Надія» просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, ДВАТ «Шахта «Надія»
зареєстроване як господарюючий суб'єкт
та взяте на податковий облік до
податкового органу 01 вересня 1997 року. У
період виникнення спірних
правовідносин щодо сплати податкових
зобов'язань, які мали місце у грудні 2010
року, позивач перебував на обліку в
Сокальській ОДПІ, а з 28 січня 2011 року
перебуває на обліку в СДПІ по роботі з
ВПП м.Львова.

Згідно чинного законодавства ДВАТ
«Шахта «Надія» задекларовано за
листопад 2010 року податок на додану
вартість, яка підлягала до сплати в
бюджет, в спірній сумі, що
підтверджується податковою
декларацією з податку на додану
вартість, поданої до податкового
органу 17 грудня 2010 року.

На думку позивача податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за листопад 2010 року ним
виконані, про що зазначено у платіжних
документах: №3002 від 16 грудня 2010 року на
суму 1000000,00грн., призначення платежу -
податок на додану вартість за листопад
2010 року, №3041 від 23 грудня 2010 року, на
суму 1000000,00грн., призначення платежу -
податок на додану вартість за листопад
2010 року, №3073 від 27 грудня 2010 року на
суму 557044,00грн., призначення платежу -
податок на додану вартість за листопад
2010 року.

Натомість відповідач стверджує, що
розподіл сплачених сум по податку на
додану вартість в 2010 році, кошти,
сплачені ДВАТ «Шахта «Надія» 16 грудня
2010 року, 23 грудня 2010 року та 27 грудня 2010
року згідно автоматизованої програми
ДПІ у Сокальському районі були
розподілені, оскільки у позивача на той
момент був податковий борг за минулі
періоди:

- платіжним дорученням №3002 від 16 грудня
2010 року на суму 1000000,00грн., призначення
платежу - податок на додану вартість за
листопад 2010 року зараховано по
обліковій картці платника 133915,20грн. в
погашення пені; 886084,80грн. - погашено
недоїмку по декларації №28916 від 16
жовтня 2008 року;

- платіжним дорученням №3041 від 23 грудня
2010 року, на суму 1000000,00грн., призначення
платежу - податок на додану вартість за
листопад 2010 року, зараховано по
обліковій картці платника 137316,02грн. в
погашення пені; 1210,65грн.- погашено
недоїмку по декларації №28916 від 16
жовтня 2008 року; 861473,33грн. - погашено
недоїмку по декларації №33818 від 18
листопада 2008 року;

- платіжним дорученням №3073 від 27 грудня
2010 року на суму 557044,00грн., призначення
платежу - податок на додану вартість за
листопад 2010 року, зараховано по
обліковій картці платника 78380,07грн. в
погашення пені; 478663,93грн. - погашено
недоїмку по декларації №33818 від 18
листопада 2008 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодилась колегія суду апеляційної
інстанції, цілком вірно та
обґрунтовано виходив з наступного.

Так, в силу приписів п.7.7 ст.7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Відповідно до п.6 ст.7 Закону України
«Про Національний банк України»
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів, у
тому числі між банками.

Згідно п.1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції.

Положення п.3.8 даної Інструкції
реквізит «Призначення платежу»
платіжного доручення заповнюється
платником так, щоб надавати повну
інформацію про платіж та документи, на
підставі яких здійснюється
перерахування коштів отримувачу.
Повноту інформації визначає платник з
урахуванням вимог законодавства
України. Платник відповідає за дані, що
зазначені в реквізиті платіжного
доручення «Призначення платежу». Банк
перевіряє заповнення цього реквізиту
на відповідність вимогам, викладеним у
цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення
платежу відповідно до чинного на час
виникнення спірних правовідносин
законодавства України належало
виключно платнику, а тому суми
податкових зобов'язань або податкового
боргу з урахуванням пп.16.5.2 п.16.5 ст.16
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» слід вважати сплаченими у
день реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Даний закон, який був спеціальним
законом з питань оподаткування і
встановлював порядок погашення
зобов'язань юридичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовувалися до платників податків,
визначав вичерпний перелік заходів,
які вживались контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
не було зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків. Не передбачено таких
повноважень і згідно вимог Закону
України «Про державну податкову
службу».

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, податковий
орган не був наділений правом чи
обов'язком змінювати призначення
платежу, визначене платником податків.

Відтак, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанції щодо
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судами першої та
апеляційної інстанцій, виконано всі
вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
судів про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області -
залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30 листопада
2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В.Вербицька

___________________ О.В.Муравйов