Справа № 826/5340/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2014 року 08:30
№ 826/5340/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Саніна Б.В., за участю
секретаря судового засідання
Борисової Т.М., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1доКиївської міської
радипровизнання протиправною
бездіяльність та зобов'язати вчинити
певні дії,ВСТАНОВИВ:
До судді Окружного адміністративного
суду м. Києва Саніна Б.В. надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі -
Позивач/ОСОБА_1) до Київської міської
ради (надалі - Відповідач/Київрада), в
якому просить суд:
1. Визнати бездіяльність Відповідача
протиправною щодо порушення процедури
розгляду клопотання Позивача про
виділення та передачу у власність
земельної ділянки для будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації орієнтованою
площею 0,01 га в межах м. Києва;
2. Зобов'язати Відповідача винести на
засідання найближчої сесії Київради та
розглянути клопотання Позивача про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,01 га для індивідуального гаражного
будівництва в адміністративних межах
м. Києва у порядку та строки,
передбачені ст.118 Земельного кодексу
України, та надати мотивоване рішення
за результатами розгляду вказаного
3. Відшкодувати на користь Позивача
витрати, пов'язані зі сплатою судового
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 25.04.2014 р. провадження
по справі було відкрите та призначено
справу до судового розгляду.
В судове засідання Позивач не з'явився,
про час та місце був повідомлений
належним чином, між тим, у позовній
заяві просив розглянути справу за його
відсутності та задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим,
що Відповідачем в порушення вимог ст.26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р.
№280/97-ВР (надалі - Закон №280/97) та ст.118
Земельного кодексу України (надалі - ЗК
України) не розглянуто клопотання
ОСОБА_1 від 20.01.2014 р. (надалі - Клопотання)
на сесії Київради, відповідно, не
прийняте рішення про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою чи в
його аргументованій відмові.
В судове засідання представник
Відповідача не з'явився, про час та
місце був належним чином повідомлений
в порядку передбаченому положеннями
ст.33 та ст.35 Кодексу адміністративного
судочинства України (надалі - КАС
України), про причини неявки до
судового засідання інформації не
подавав, клопотання про перенесення
дати судового розгляду не надходило.
Відповідно до положень п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Більше того, відповідно
до рішень Європейського суду з прав
людини, що набули статусу остаточного,
зокрема «Іззетов проти України»,
«Пискал проти України», «Майстер проти
України», «Субот проти України»,
«Крюков проти України», «Крат проти
України», «Сокор проти України»,
«Кобченко проти України», «Шульга
проти України», «Лагун проти України»,
«Буряк проти України», «ТОВ «ФПК
«ГРОСС» проти України», «Гержик проти
України» суду потрібно дотримуватись
розумного строку для судового
Зважаючи на неявку представників
сторін у судове засідання, а також,
беручи до уваги відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, на
підставі ст.122 КАС України, суд дійшов
висновку про можливість перейти до
розгляду справи у порядку письмового
провадження за наявними в матеріалах
справи доказами.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,
20.01.2014 р. Позивач звернувся до Київради
із Клопотанням (з додатками), в якому
просив, в порядку реалізації
гарантованого права на отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки, визначити без його погодження
та виділити йому земельну ділянку
орієнтованим розміром до 0,01 га в межах
м. Києва з цільовим призначенням - для
індивідуального гаражного
будівництва, а також надати дозвіл на
розробку проекту землеустрою. При
цьому, просив розглянути відповідне
питання на сесії ради у встановлений
законодавством місячний термін з
прийняттям об'єктивного та
обґрунтованого рішення.
Проте, за результатами розгляду
поданого ОСОБА_1 Клопотання у листі
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
(надалі - ДЗР ВО КМР (КМДА)) від 26.03.2014 р.
було повідомлено Позивача про відмову
у розгляді Клопотання по суті, оскільки
таке Клопотання та склад доданих до
нього документів не відповідає вимогам
Тимчасового порядку передачі (надання)
земельних ділянок у користування або у
власність із земель комунальної
власності в м. Києві, затвердженого
рішенням Київради №63/9120 від 28.02.2013 р.
(надалі - Тимчасовий порядок №63/9120).

Непогоджуючись із викладеною у Листі
№05702-08/Г-351-989 позицією та вважаючи дії
Київради незаконними, ОСОБА_1 звернувся
із даним позовом до суду.

Відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно зі ст.3 ЗК України земельні
відносини регулюються Конституцією
України, даним Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Разом із тим, у пп.«б» ч.1 ст.81 ЗК України
передбачено, що громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі безоплатної
передачі із земель державної і
комунальної власності.

Водночас, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.116 ЗК
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі:
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Поряд із цим, п.6 ст.118 ЗК України
встановлено, що громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст.122 цього
Кодексу. У клопотанні зазначаються
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст.122 цього
Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Так, ОСОБА_1, реалізовуючи своє право на
отримання безоплатно у власність
земельної ділянки (орієнтованою площею
0,01 га) для індивідуального гаражного
будівництва, звернувся до Київради з
відповідним Клопотанням та доданими до
нього документами (копією паспорту та
ідентифікаційного коду, а також
графічними матеріалами).

В той же час, у п.7 ст.118 ЗК України
передбачено, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст.122 цього
Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 1861
цього Кодексу (ч.8 ст.118 ЗК України).

При цьому, відповідно до ч.9 ст.118 ЗК
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених ст.122 цього
Кодексу у двотижневий строк з дня
отримання погодженого проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки (а в разі необхідності
здійснення обов'язкової державної
експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність.

З огляду на зазначене, можна дійти
висновку, що підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам чинного законодавства.
Однак, як вбачається з Листа
№05702-08/Г-351-989, підставою для відмови у
розгляді поданого ОСОБА_1 Клопотання по
суті стала невідповідність такого
Клопотання та складу доданих до нього
документів вимогам Тимчасового
порядку №63/9120, що суперечить ст.118 ЗК
України.

Разом із тим, ч.1 ст.122 ЗК України
встановлено, що сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

В той же час, згідно із п.«а» та п.«б» ст.9
ЗК України до повноважень Київської і
Севастопольської міських рад у галузі
земельних відносин на їх території
належить, зокрема: розпорядження
землями територіальної громади міста;
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Поряд із цим, відповідно до п.34 ч.1 ст.26
Закону №280/97 виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються, зокрема,
питання регулювання земельних
відносин.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що наведені норми встановлюють право
Київради передавати земельні ділянки у
власність громадян, при цьому, на
пленарних засіданнях (сесії).

Водночас, ст.140 Конституції України
передбачено, що особливості здійснення
місцевого самоврядування в м. Києві та
м. Севастополі визначаються окремими
законами України.

Так, Закон України «Про столицю України
- місто-герой Київ» від 15.01.1999 р. №401-ХІV
(надалі - Закон №401) визначає
спеціальний статус м. Києва як столиці
України, особливості здійснення
виконавчої влади та місцевого
самоврядування у місті відповідно до
Конституції України та законів
України.

Відповідно до ст.6 Закону №401 місцеве
самоврядування у м. Києві здійснюється
територіальною громадою міста як
безпосередньо, так і через Київську
міську раду, районні в місті ради (у
разі їх утворення) та їх виконавчі
органи.

Разом із тим, згідно зі ст.10 та ч.1 ст.101
Закону №401 Київська міська та районні в
місті ради (у разі їх утворення) мають
власні виконавчі органи, які
утворюються відповідно Київською
міською радою, районними в місті радами
(у разі їх утворення), підзвітні та
підконтрольні відповідним радам.
Виконавчим органом Київської міської
ради є Київська міська державна
адміністрація, яка паралельно виконує
функції державної виконавчої влади, що
є особливістю здійснення виконавчої
влади в м. Києві.

Офіційне тлумачення окремих положень
цього Закону надав Конституційний Суд
України, зокрема, рішенням від 25.12.2003 р.
№21-рп/2003, у якому зазначено, що Київська
міська державна адміністрація (надалі -
КМДА) є єдиним в організаційному
відношенні органом, який виконує
функції виконавчого органу Київради та
паралельно функції місцевого органу
виконавчої влади. З питань, віднесених
до відання місцевого самоврядування,
цей орган підзвітний і підконтрольний
Київраді, а з питань здійснення
повноважень у сфері виконавчої влади -
Кабінету Міністрів України.

Поряд із цим, відповідно до п.п.8 п.«б» ч.1
ст.33 Закону №280/97 до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать делеговані повноваження,
зокрема, підготовка висновків щодо
надання або вилучення в установленому
законом порядку земельних ділянок, що
проводиться органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування.

Крім того, згідно із пп.3.12 п.3 Положення
про Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації),
затвердженого рішенням Київради №182/342
від 19.12.2002 р. (надалі - Положення №182/342),
ДЗР ВО КМР (КМДА) є структурним
підрозділом виконавчого органу
Київради (КМДА), готує та подає в
установленому порядку проекти рішень
Київради, розпоряджень Київського
міського голови, розпорядження
виконавчого органу Київради (КМДА), а
також подає свої висновки з питань:
розпорядження землями в межах міста
Києва; передачі земельних ділянок у
власність громадян та юридичних осіб;
надання земельних ділянок в
користування, вилучення земельних
ділянок; продажу земельних ділянок у
власність; викупу земельних ділянок
для суспільних потреб міста;
звільнення самовільно зайнятих
земельних ділянок; встановлення та
зміни межі районів у місті, в порядку,
встановленому законодавством України;
встановлення сервітуту (права на
обмежене користування).

В той же час, у ч.3 ст.6 Тимчасового
порядку №63/9120 Департамент земельних
ресурсів за результатами опрацювання
клопотання про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою, а також висновку
Департаменту містобудування та
архітектури щодо відповідності
заявленої ініціативи містобудівній
документації або ситуації та щодо
наявних містобудівних умов і обмежень,
який надається у випадках,
передбачених цим Порядком, розробляє
проект рішення Київської міської ради
про надання дозволу на розроблення
відповідної документації із
землеустрою із зазначенням
орієнтовного розміру та меж земельної
ділянки (або проект рішення про відмову
у наданні такого дозволу), який
розглядається Київською міською радою
в порядку, встановленому Регламентом
Київської міської ради, та у строк,
встановлений законодавством.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що рішення про надання
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та про надання її у власність
приймають органи, визначені в ст.118 ЗК
України. Їхня бездіяльність не
перешкоджає процесу відведення
земельної ділянки, оскільки здійснення
замовлення на виготовлення проектної
документації можливе без отримання
дозволу на її виготовлення. Між тим,
надання земельної ділянки або відмова
у її наданні здійснюється виключно
органами, визначеними у ст.118
Земельного кодексу України.

Крім того, жодним нормативно-правовим
актом не передбачено право
колегіального органу міської ради
делегувати свої повноваження
будь-якому структурному підрозділу
ради, оскільки такі повноваження
здійснюються виключно депутатами
міськради, а рішення приймаються
виключно шляхом голосування.

Аналогіна позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
10.12.2013 р. №21-358а13.

Таким чином, з аналізу наведених норм
вбачається, що ДЗР ВО КМР (КМДА)
уповноважене готувати лише висновки та
проекти рішень Київради щодо надання
земельних ділянок в установленому
законом порядку, а тому суд
погоджується з доводами Позивача щодо
порушення Відповідачем процедури
розгляду Клопотання ОСОБА_1, оскільки
дане Клопотання повинне розглядатись
на сесії Київради, а не структурним
підрозділом виконавчого органу
Київради (КМДА), в порядку делегування
Відповідачем своїх повноважень.

Більше того, суд критично ставиться до
посилань Відповідача у Листі
№05702-08/Г-351-989 на те, що саме Тимчасовий
порядок №63/9120 визначає загальні
положення і встановлює особливості та
процедуру надання в постійне
користування, передачі в оренду та у
власність земельних ділянок із земель
комунальної власності територіальної
громади м. Києва, оскільки така
процедура прописана у ЗК України та
Законі №280/97. Згідно із цим, виходячи з
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами,
останні мають вищу юридичну силу в
порівняні із зазначеним Тимчасовим
порядком, відповідно, саме вказаний
кодекс та Закон підлягають
застосуванню.

При цьому, всупереч наведеним вимогам
Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтується
викладена в Листі №05702-08/Г-351-989 його
позиція, і не довів правомірність своїх
дій щодо делегування повноважень з
приводу розгляду Клопотання ОСОБА_1 про
виділення йому земельної ділянки ДЗР
ВО КМР (КМДА) та з приводу належного
розгляду даного Клопотання у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню.

З огляду на вищенаведене,
проаналізувавши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що Київрадою
було порушено процедуру розгляду
Клопотання Позивача та не прийнято
відповідного вмотивованого рішення за
результатом його розгляду, а тому
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення.
Ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позову. Відповідно до
положень ст.94 КАС України судовий збір
підлягає відшкодуванню на користь
Позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Київської міської ради задовольнити.

2. Визнати протиправною
бездіяльність Київської міської ради
щодо порушення процедури розгляду
клопотання ОСОБА_1 про виділення та
передачу у власність земельної ділянки
для будівництва індивідуальних
гаражів у межах норм безоплатної
приватизації орієнтованою площею 0,01 га
в межах м. Києва.

3. Зобов'язати Київську міську раду
винести на засідання найближчої сесії
Київської міської ради та розглянути
клопотання ОСОБА_1 про надання
безоплатно у власність земельної
ділянки, орієнтовною площею 0,01 га для
індивідуального гаражного будівництва
в адміністративних межах м. Києва у
порядку та строки, передбачені ст.118
Земельного кодексу України, та надати
мотивоване рішення за результатами
розгляду вказаного клопотання.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в розмірі 73
(сімдесят три) грн. 08 коп. із Державного
бюджету України, направлених на
асигнування діяльності Київської
міської ради.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому в ст.254 КАС
України та може бути оскаржена до
апеляційного суду в порядку та строки,
визначені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В. Санін