Справа № 2а/0570/10331/2012
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2012-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2012 р.
Справа № 2а/0570/10331/2012

Приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 09-37 год.

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Волгіної Н.П.,

при секретарі
Прокопенко Н.М.,

за участю:

представника позивача - Медведєва М.Ю.,

представника відповідача - Лози Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань в Україні у
Ворошиловському районі м. Донецька

про стягнення сплаченої позивачем
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі м.
Донецька, звернулось до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ворошиловському
районі м. Донецька про стягнення з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань в Україні у
Ворошиловському районі м. Донецька
сплаченої позивачем пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві по справі ОСОБА_3 за
березень - травень 2012 року на загальну
суму 2 341,50 грн, мотивуючи свої вимоги
наступним.

Згідно до ст. 6 Закону України "Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (Закон № 1105 від 23.09.1999
року), суб'єктами страхування від
нещасного випадку є застраховані
громадяни, а в окремих випадках - члени
їх сімей та інші особи, страхувальники
та страховик.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІ
Прикінцевих положень Закону № 1105
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у ст. 8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на зазначені
страхові виплати і соціальні послуги.

Згідно з ч. 2 п.п5 ст. 24 зазначеного
Закону, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхуванняі щодо
відшкодування понесених ним витрат,
тобто, Пенсійний фонд має право
звернутись до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань в
Україні щодо відшкодування понесених
ним витрат з виплат пенсії по
інвалідності та у зв'язку із втратою
годувальника внаслідок нещасного
випадку.

З 01.04.2001 року Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань в
Україні повинен відшкодовувати
органам Пенсійного фонду пенсії,
сплачені особам, яким призначено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до Порядку, затвердженому
спільною Постановою правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4, відшкодуванню
підлягають пенсії, призначені
відповідно до п.п. «а», «в», «г» ст. 26,
ст.ст. 37, 38, та пенсії, виплачені
відповідно до ст.ст. 91, 92 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (№ 1788-XII
від 05.11.1991 року) в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 21.08.2001 року № 1094.

Ч.ч. 1 та 2 ст. 37 Закону України № 1788-ХІІ
визначено, що право на пенсію в разі
втрати годувальника мають
непрацездатні члени сімї померлого
годувальника, які були на його
утриманні. Батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його
утриманні, також мають право на пенсію,
якщо згодом втратили джерело засобів
до існування.

ОСОБА_4 згідно свідоцтва про смерть
помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідно до акту
про нещасний випадок на виробництві № 4
від 10.01.1978 року смерть настала
внаслідок нещасного випадку на
виробництві.

Дружина ОСОБА_4 (свідоцтво про
одруження НОМЕР_1) - ОСОБА_3 - народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1, а отже, вже досягла
пенсійного віку, передбаченого ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно з даними розпорядження № 114165
від 19.06.2009 року ОСОБА_3 не працює з 18.01.1997
року, а отже, згодом після смерті
чоловіка, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві
втратила джерело засобів до існування.

Відповідач відмовився прийняти до
відшкодування сплачену УПФУ пенсію у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві по справі ОСОБА_3 за
березень - травень 2012 року на загальну
суму 2341,50 грн. Управління Пенсійного
фонду України у Ворошиловському районі
м. Донецька вважає відмову відповідача
незаконною, так як пенсія ОСОБА_3 була
призначена на підставі ст. 37 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
відповідно до якої відповідач повинен
відшкодувати позивачу пенсію у зв'язку
із втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві незалежно від того, чи була
особа на момент смерті годувальника
непрацездатною.

Саме тому позивача просить суду
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
надав суду пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просить
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав письмові заперечення та
пояснення, зазначивши наступне.

Згідно ст. 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання на виробництві, які
спричинили втрату працездатності»
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України -
некомерційна самоврядна організація,
що діє на підставі статуту, який
затверджується її правлінням.

Правління Фонду визначає та затверджує
порядок призначення, перерахування та
проведення страхових виплат та інші
положення та нормативні документи в
межах повноважень Фонду, які є
обов'язковими для виконання всіма
страхувальниками та застрахованими
(ст. 17 Закону).

Одним із таких документів є Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного Фонду
України від 03.03.2003 року № 5-4 та
Правління Фонду від 04.03.2003 року № 4. У
зазначеному Порядку відшкодування
витрат передбачено здійсненням
відповідних розрахунків на
центральному рівні, тобто, між Фондом
ССНВ та Пенсійним Фондом України.

В основу цього механізму покладено
щомісячне складання та підписання
актів звірок по витратам на відповідні
виплати до 10 числа місяця, наступного
за звітним органами Пенсійного Фонду
України з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду ССНВ в районах та містах
обласного значення, що визначено п. 5
Порядку. Акти цих звірок подаються
Головним управлінням Пенсійного Фонду
України та управліннями виконавчої
дирекції Фонду ССНВ у АР Крим, областях,
містах Києва та Севастополі, які
узагальнюють та узгоджують довідку про
відшкодування відповідних витрат до 20
числа місяця, наступного за звітним,
подають її Пенсійному фонду України та
Фонду ССНВ (п.6 Порядку). Зазначена
довідка є підставою для перерахування
Фондом ССНВ відповідних коштів
Пенсійному фонду України до 25 числа
місяця, наступного за звітним (п. 7
Порядку).

Згідно з п. 1.2 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002
року № 8-2, управління Пенсійного Фонду
у своїй діяльності також керуються,
зокрема постановами правління Фонду
України. Порядком передбачено
відшкодування витрат шляхом
підписання актів щомісячних звірок на
районному рівні з наступною їх
передачею для узагальнення та
узгодження довідки про відшкодування
відповідних витрат управлінням Фонду
ССНВ обласного рівня.

Ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання на виробництві, які
спричинили втрату працездатності»
передбачено, що виплата пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання провадиться
потерпілому відповідно до
законодавства про пенсійне
забезпечення, а в разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат мають
право особи зазначені у ст. 33 Закону. В
даний час ці пенсії призначаються і
виплачуються органами Пенсійного
Фонду України згідно із Законом
України «Про пенсійне забезпечення»,
які відшкодовуються йому за рахунок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві.

Відповідно до п. 1 ст. 21 Закону Фонд
зобов'язаний у встановленому порядку
своєчасно та повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії по втраті годувальника з цих
причин, при настанні страхового
випадку.

Відповідно до ст. 33 Закону у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсії
згідно п. 1 пп. «д» ст. 21 Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утриманні. У пункті 3 цієї статті
зазначено, що такими є жінки, які
досягли 55 років, якщо вони не працюють,
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності.

Ст. 35 Закону передбачено, що у разі
відсутності відповідних документів і
неможливості їх відновлення, факт
перебування на утриманні потерпілого
встановлюється в судовому порядку.

Згідно із ст.ст. 37, 38 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
в разі втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, зокрема, батьки (дружина),
якщо вони є інвалідами або досягли
55років.

ОСОБА_3 - дружина ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 від нещасного випадку на
виробництві, працюючи на ВП «Шахта ім.
А.Ф. Засядько» (акт за формою Н-1 від
10.01.1987 № 4). ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 На момент
смерті чоловіка їй не виповнилося 55
років, вона працювала, права на
страхові виплати у разі смерті
потерпілого не мала.

Крім того, згідно Порядку, Відділення
Фонду ССНВ взагалі не має повноважень
щодо розгляду та вирішенню питання
відшкодування сум, які сплачені
Управлінням Пенсійного Фонду України.
Фінансування відділення Фонду
здійснюється на централізованому
рівні, тому стягнення непогоджених
витрат на виплату данної пенсії
потягне за собою брак коштів, які
направлені на здійснення соціальних
виплат потерпілим, тобто, не отримання
застрахованими особами соціальної
допомоги - коштів для існування.

Крім цього, відповідача зазначив, що
відповідно до судової практики, яка
склалася при розгляді даної категорії
справ, а саме, Постанови Верховного
Суду України від 20.06.2011 року, якою
відмовлено у позовних вимогах
Пенсійного Фонду, «Одним з основних
принципів страхування від нещасного
випадку є цільове використання коштів.
Відповідно до ст. 46 Закону України №1105
XIV кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням. Зважаючи на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку, виключно цільове
використання цих коштів та враховуючи
те, що адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку: втратою
годувальника, який помер в наслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фонд не
може нести витрати на виплату
державної адресно допомоги».

Враховуючи викладене вище, відповідач
просить суд у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

Дослідивши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.06.2011 року
по адміністративній справі №
2а/5079/2011/0570 у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань в Україні у
Ворошиловському районі м. Донецька про
стягнення сплаченої позивачем ОСОБА_3
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
залишеною в силі ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
27.10.2011 року (копії наявні в матеріалах
справи), встановлені наступні
обставини.

Актом № 4 від 10.01.1978 року про нещасний
випадок на виробництві зафіксований
факт про нещасний випадок на
виробництві, який відбувся 10.01.1978 року з
ОСОБА_4 - чоловіком ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер внаслідок
отриманої на виробництві травми.

На момент смерті ОСОБА_4 його дружині
ОСОБА_3 виповнилося 46 років.

Відповідно до розпорядження від 19.06.2009
року № 114165 ОСОБА_3 призначено пенсію у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, в розмірі 148,11 грн, а також
доплату до пенсії у вигляді адресної
допомоги в сумі 536,09 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, зазначені вище обставини
при розгляді справи № 2а/0570/10331/2012 не
доказуються та вважаються
встановленими.

Позивачем у березні-травні 2012 року
ОСОБА_3 була сплачена пенсія у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, у загальній сумі 2341,50 грн
(444,33 грн - основний розмір пенсії; 1878,81
грн - державна адресна допомога; 18,36 грн
- витрати на виплату і доставку пенсії),
яка була включена позивачем до
відповідних актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Як вбачається з цих актів, відповідачем
- Відділенням виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Ворошиловському районі м. Донецька ця
сума не була прийнята до заліку, що
також підтверджується інформацією про
відшкодування сум витрат, пов'язаних з
виплатою пенсії ОСОБА_3, довідкою щодо
витрат на виплату пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника,
таблицями розбіжностей, поясненнями
представників сторін.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом.

Ст. 10 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що пенсійне
забезпечення, відповідно до цього
Закону, здійснюється органами
Пенсійного фонду України. Ст. 81
вказаного Закону передбачає, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати теж
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Постановою Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4 затверджений Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (далі по тексту - Порядок).

Згідно п. 4 Порядку, відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

З набранням чинності Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності" обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні по
інвалідності, у зв'язку із втратою
годувальника, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Тобто чинним, законодавством саме на
відповідача у справі покладений
обов'язок щодо відшкодування шкоди при
настанні страхового випадку.

Страховим випадком у розумінні ст. 13
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", є нещасний випадок на
виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у ст. 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг.

Ст.ст. 21 та 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачають обов'язок
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
його смерті при настанні страхового
випадку, виплачуючи йому або особам,
які перебували на його утриманні,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсію у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Збір та акумулювання страхових внесків
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань відповідно
до ст. 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворюванню, які спричинили втрату
працездатності" та ст.ст. 1, 2 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Положення п. 5 ч. 2 ст. 24 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлюють, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до п. 3 Порядку,
відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до п.п. "а", "в", "г",
ст. 26, ст.ст. 37, 38 та пенсії виплачені
відповідно до ст.ст. 91, 92 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" в разі
настання страхових випадків,
визначених Переліком обставин, за яких
настає страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.2004 року № 1112.

Таким чином, витрати, понесені
Пенсійним фондом України у зв'язку з
виплатою пенсій, передбачених п.п. "а",
"в", "г" ст. 26 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

Дана вимога Закону дублюється в ст. 37
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" і встановлює, що право на
пенсію в разі втрати годувальника
мають непрацездатні члени сім'ї
померлого годувальника, які були на
його утриманні (ст.38).

Згідно Порядку не передбачено
відшкодування пенсій особам
(утриманцям), котрі на час смерті
годувальника були працездатними,
утриманцям, котрі не мають родинного
зв'язку з померлим, оскільки згідно зі
ст.14 Закону України від 23.09.1999 року №
1105-ХІV "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійне захворювання, які
спричинили втрату працездатності" такі
випадки не страхові, і будь які
страхові виплати, в тому числі пенсії
по інвалідності, не мають правових
підстав.

Ст. 33 Закону України "Про державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлено, що у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з пп. "д" п. 1 ч. 1 ст. 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання. Такими
непрацездатними особами є, зокрема,
жінки, які досягли 55 років, якщо вони не
працюють та інваліди - члени сім'ї
потерпілого на час інвалідності.

Як встановлено в судовому засіданні,
підтверджено матеріалами справи і не
спростовано представником позивача,
ОСОБА_3 на момент смерті потерпілого
була працездатною, тобто не досягла
встановленого Законом 55-річного віку,
працювала, не була інвалідом і не
перебувала на утриманні потерпілого, у
зв'язку з чим, витрати позивача по
виплаті їй пенсії у зв'язку із втратою
годувальника не підлягають
відшкодуванню відповідачем, оскільки
вона на момент смерті потерпілого,
відповідно до Основ законодавства, яке
регулює дані правовідносини, не мала
права на пенсію в разі втрати
годувальника.

В даних правовідносинах і позивач і
відповідач є юридичними особами,
зареєстрованими у встановленому
законом порядку, і мають
адміністративну правоздатність, а
отже, є належними сторонами у справі.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 року № 265
"Про деякі питання пенсійного
забезпечення", запроваджена державна
адресна допомога, яка сплачується у
разі, якщо розмір пенсії не досягає
встановленого відсотка прожиткового
мінімуму.

Виходячи із розрахунку, наданого
позивачем щодо сум витрат, пов'язаних з
виплатою пенсії ОСОБА_3 у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за березень - травень 2012
року, ОСОБА_3 за зазначений період часу
сплачено грошових коштів на загальну
суму 2341,50 грн (444,33 грн - основний розмір
пенсії; 1878,81 грн - державна адресна
допомога; 18,36 грн - витрати на виплату і
доставку пенсії).

З положень ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" вбачається, що законом
не передбачено обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодувати
Пенсійному фонду витрати, пов'язані з
виплатою адресної допомоги.

Крім того, Головне управління
Пенсійного фонду України та Управління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
самостійно визначили порядок
відшкодування і види виплат, які
підлягають відшкодуванню Управлінням
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у разі
виплати Пенсійним фондом України
пенсії застрахованій особі при
настанні страхового випадку, що
затвердили спільною Постановою.

П. 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
вищезазначеною спільною Постановою
Пенсійного фонду України та Управління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4, встановлено перелік
виплат, які відшкодовуються Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду,
серед яких відсутні витрати, пов'язані
з виплатою державної адресної
допомоги.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що жодним нормативним актом не
передбачено обов'язку відповідача
відшкодовувати органам Пенсійного
фонду України витрати на виплату
державної адресної допомоги, а тому
позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Ворошиловському районі
м. Донецька до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ворошиловському
районі м. Донецька про стягнення
сплаченої позивачем пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", Закону України
"Про пенсійне забезпечення", Законом
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", ст. 2, ст. 7-11, ст.
17-20, ст. 69-72, ст. 86, ст. 94, ст. 122 -154, ст. 158-163,
ст. 167, ст. 185, ст. 186, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька про
стягнення з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та профзахворювань в
Україні у Ворошиловському районі м.
Донецька сплаченої позивачем пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві по справі ОСОБА_3 за
березень -травень 2012 року на загальну
суму 2 341 (дві тисячі триста сорок одна)
грн 50 грн - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частини
проголошена в судовому засіданні 06
вересня 2012 року в присутності
представників сторін.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою ст. 167 КАС України,
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 11
вересня 2012 року.

Суддя
Волгіна Н.П.