Справа № 2а-4161/12
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 р.
Справа № 130374/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Костіва М.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського
районного суду м.Львова від 31 травня 2012
року по адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни,-

В С Т А Н О
В И Л А:

Позивач 09.04.2012 року звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни.

Вимоги мотивовані тим, що він наділений
правовим статусом дитини війни, а тому
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
користується правом на одержання
щомісячної державної соціальної
допомоги у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком. Просить зобов'язати
відповідача провести нарахування
державної соціальної допомоги дитині
війни за період з 2007 - 2011 рік включно.

Ухвалою Сихівського районного суду
м.Львова від 10 квітня 2012 року позов в
частині позовних вимог за період з 2007
рок по 08.10.2011 року залишено без розгляду
в зв'язку з пропуском строку позовної
давності на підставі ст. 100 КАС України.

Постановою Сихівського районного суду
м.Львова від 31 травня 2012 року в
задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що позивач має право
на отримання підвищенні до пенсії як
дитина війни в розмірі, визначеному ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», до 22.07.2011 р. включно.

Позивач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст. 183-2
цього Кодексу.

Судова колегія перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, у відповідності до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», що вбачається з відмітки
в пенсійному посвідченні.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Пунктом 7 Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 р.
(Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет на 2011
рік»доповнено пунктом 4), який набрав
законної сили 19.06.2011 р., встановлено, що
у 2011 році ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей
війни»застосовується у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік

Колегія суддів констатує, що з аналізу
наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям делеговано
Кабінету Міністрів України. Рішенням
Конституційного Суду України від 26.12.2011
р. №20-рп/2011 у справі за конституційним
поданням щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
пункту 4 розділу VІІ «Прикінцеві
положення»Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
вищезазначені норми визнані такими, що
відповідають Конституції України (є
конституційними).

На виконання згаданих вимог закону
Кабінетом Міністрів України 06.07.2011 року
прийнято постанову №745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23.07.2011 року.

Зокрема, п.6 даної постанови
встановлено, що дітям війни до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,80 грн.

Згідно інформаційног листа ВАСУ від
22.07.2011 року та від 06.09.2011 року роз'яснено,
що до набрання чинності
нормативно-правового акта КМУ,
прийнятого на виконання вимог пункту 4
Прикінцевих положення Закону України
«Про Державний бюджет на 2011 рік», тобто
в даному випадку до 22.07.2011 р.,
застосуванню підлягають положення
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни». З 23.07.2011 року
правомірність дій суб`єктів владних
повноважень в даній категорії справ
необхідно перевіряти на відповідність
вимогам Закону України «Про Державний
бюджет на 2011 рік» та постанови КМУ від
06.07.2011 року №745.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки позовні
вимоги до 08.10.2011 року залишено без
розгляду в зв'язку з пропуском строку
позовної давності на підставі ст. 100 КАС
України і встановлено, що після 23.07.2011
року дітям війни до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні відповідно до
постанови КМУ №745 «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» а не Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не складають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п. 1 ч. 1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Сихівського
районного суду м.Львова від 31 травня 2012
року по адміністративній справі
№1319/4161/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

М.В. Костів