Справа № 806/2201/14
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Житомир справа № 806/2201/14

час прийняття: 14 год. 50 хв.
категорія 8.3.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

за участі секретаря Слісарчука Б.Я.,

за участі представника позивача олльл,

за участі представника відповідача
тььт ь,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівський
хлібозавод" до Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
24.01.2014 р. №,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бердичівський
хлібозавод" звернулась до суду з
позовом в якому просить, визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення Бердичівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
24 січня 2014 року №. В обгрунтування
заявлених позовних вимог зазначило, що
підприємством в спірному періоді
правомірно сформовано склад валових
витрат за договорами страхування
фінансових ризиків укладеними з
контрагентом ПАТ "Страхова компанія
"Скайд", що підтверджується належними
документами. Крім того зазначило, що
чинним законодавством не передбачено
відповідальність одного платника
податків за дії іншої компанії.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала в повному
обсязі та просила його задовольнити з
підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, зазначених в письмових
запереченнях щодо позову.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
наказу №366 від 11 грудня 2013 року (а.с.9)
Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області проведено документальну
невиїзну позапланову перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівський
хлібозавод" з питання дослідження
правомірності проведення
фінансово-господарських
взаємовідносин з ПАТ "Страхова
компанія "Скайд" за період 01.07.2010 року по
31.12.2012 року, за результатами якої
складено акт №1389/2200/33394612 від 31.12.2013 року
(а.с.10-16).

В акті перевірки зазначено наступні
порушення:

- п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, п.140.1.6 ст.140
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток в періоді, що перевірявся на
суму 52855 грн., в тому числі по періодах:
ІІ квартал 2011 року - 25549 грн., ІІ-ІІІ
квартали 2011 року - 47817, ІІ- ІV квартали 2011
року - 52855 грн.

Не погоджуючись зазначеними
висновками податкового органу,
підприємством подано до начальника
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області заперечення на вказаний вище
акт перевірки (а.с.17-18).

Листом Бердичівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 20.01.2014 року
№778/10/22-00 надано відповідь
підприємству, згідно якої висновки
акту перевірки №1389/2200/33394612 від 31.12.2013
року залишено без змін.

На підставі зазначеного акту
Бердичівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області винесено податкове
повідомлення - рішення № від
24.01.2014 року, у зв"язку з чим підприємству
збільшено суму грошового зобов"язання
за платежем податок на прибуток в сумі
52855 грн. (а.с.22).

Спірне податкове повідомлення -
рішення оскаржувалось позивачем до
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області та Міністерства
доходів і зборів України (а.с.24-28, 33-34).

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
12.02.2014 року за №2524/А-С/10-205 (а.с.29-32) та
Міністерства доходів і зборів України
від 18.04.2014 року №7164/6/88-99-10-01-15 (а.с.37-40) про
результати розгляду первинної скарги,
податкове повідомлення-рішення
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекцієї Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № від 24.01.2014 року
залишено без змін, а скаргу
підприємства без задоволення.

Суд не погоджується з висновками
податкового органу з огляду на
наступне.

Підставою для висновку податкового
органу про заниження позивачем податку
на прибуток за період ІІ- ІV квартали 2011
року, згідно акту перевірки, стало не
визнання складу витрат в результаті
віднесення до витрат підприємства
послуг по договорам страхування
фінансових ризиків з ПАТ "Страхова
компанія "Скайд". В акті перевірки
зазначено, що позивачем до перевірки не
надано підтверджуючі документи, які б
засвідчували визначення ступеня
страхового ризику. Крім того, до
контролюючого органу надійшов акт з
Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 15.07.2013 року
№746/22-00/16295210 про результати планової
виїзної перевірки ПАТ "Страхова
компанія "Скайд" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, згідно якого
встановлено укладання ПАТ "Страхова
компанія "Скайд" договорів страхування,
спрямованих на надання податкової
вигоди для третіх осіб, з метою
штучного формування витрат.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про державну реєстрацію юридичної
особи Серії А00 №529603 Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Бердичівський хлібозавод"
зареєстроване виконавчим комітетом
Бердичівської міської ради
Житомирської області 18.03.2005 року та
перебуває на обліку в Бердичівській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області як
платник податків і зборів (а.с.73).

Згідно витягів з Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб -
підприємців Серії АБ №982138, №982141 видом
дільності Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бердичівський
хлібозавод" є інші види страхування,
крім страхування життя та виробництво
хліба та хлібобулочних виробів,
сухарів, печива, пирогів і тістечок
тривалого зберігання (а.с.90-97).

Судом встановлено, що між Аграрним
фондом (Постачальник) та ТОВ
"Бердичівський хлібозавод" (Покупець)
укладено договори поставки борошна, а
саме: №535 Б від 09.03.2011 року (а.с.45-46), №568 Б
від 09.03.2011 року (а.с.51-52), №210 Б від 21.07.2011
року (а.с.55-56).

За умовами вказаних договорів
Постачальник зобов"язується
поставляти Покупцеві щомісячно з
державного інтервенційного фонду
борошно (продукцію), а Покупець в
порядку та на умовах, визначених цим
Договором, зобов"язується оплатити та
прийняти визначену в договорах
кількість борошна і виготовити з нього
хліб та хлібобулочні вироби.

Підпунктом "г" п. 4 зазначених договорів
встановлено, що Покупець
зобов"язується нести всі витрати,
пов"язані з продукцією і всі ризики,
яких він може зазнати з моменту
отримання продукції.

Також, між ООО "Самтак" (Продавець) та
ТОВ "Бердичівський хлібозавод"
(Покупець) укладено дововір купівлі-
продажу обладнання № ГОСТ - 2011 від
13.09.2011 року. За умовами даного договору
Продавець зобов"язується передати у
власність Покупця, а Покупець прийняти
та оплатити обладнання, згідно
специфікації в порядку і на умовах
передбачених договором (а.с.59-60).

До зазначеного договору стронами
складено та підписано специфікаю №1
від 13.09.2011 року, в якій визначено
перелік обладнання для виробництва
хлібобулочних виробів (а.с.61).

Встановлено, що з метою уникнення
збитків при виконанні договорів
поставки борошна ТОВ "Бердичівський
хлібозавод" (Страхувальник) укладено з
ПАТ "Страхова компанія "Скайд"
(Страховик) договори страхування
фінансового ризику, а саме: №280-63 від
29.04.2011 року (а.с.41-42), №410-63 від 30.05.2011 року
(а.с.43-44), №281/1-63 від 29.04.2011 року (а.с.47-48),
№409-63 від 30.05.2011 року (а.с.49-50), №516-63 від
21.07.2011 року (а.с.53-54), №713-63 від 01.10.2011 року
(а.с.57-58).

Предметом вказаних договорів є
страхування майнових інтересів
Страхувальника, що не суперечать
чинному законодавству України які
пов"язані з його діяльністю та ризиком
матеріальних, фінансових витрат та
збитків.

Пунктом 1.2 вказаних Договорів
передбачено, що страховий захист
розповсяджується на збитки
Страхувальника, які відбулися у
періоді дії цих Договорів страхування
та пов"язані з безпосереднім
виконанням договорів поставки борошна,
укладеними між Страхувальником та
Контрагентом "Аграрним фондом".

На виконання умов зазначених договорів
позивачем вносились страхові платежі
згідно платіжних доручень (а.с.62-68).

Щодо зазначеного в акті перевірки, що
платежі були перераховані позиваечм на
користь ПАТ "Страхова компанія "Скайд"
вже після припинення дії договорів
страхування, то суд зазначає наступне.

Підпунктом 5.3 п. 5 Договорів страхування
укладених між позивачем та ПАТ
«Страхова компанія «Скайд» в розділі
«Страхові тарифи, страхові платежі та
терміни їх сплати» вказано терміни
сплати страхових платежів.

Так, в договорі №280-63 від 29.04.2011 року
встановлено строк сплати до 15.06.2011 року
(платіжне доручення №2853 від 14.06.2011
року), в договорі №410-63 від 30.05.2011 року до
10.07.2011 року (платіжне доручення №3310 від
07.07.2011 року), в договорі №281/1-63 від 29.04.2011
року до 15.06.2011 року (платіжне доручення
№2854 від 14.06.2011 року), в договорі №409-63
від 30.05.2011 року до 10.07.2011 року (платіжне
доручення №3309 від 07.07.2011 року), в
договорі №516-63 від 21.07.2011 року перша
частина до 12.08.2011 року, друга частина до
05.09.2011 року (платіжні доручення №3942 від
09.08.2011 року, №4509 від 05.09.2011 року) в
договорі №713-63 від 01.10.2011 року до 25.10.2011
року (платіжне доручення №5438 від 17.10.2011
року).

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
страхування», договір страхування
набирає чинності з моменту внесення
першого страхового платежу, якщо інше
не передбачено договором страхування.

Підпунктом 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 Податкового
кодексу України, встановлено, що при
визначенні об'єкта оподаткування
враховуються будь-які витрати із
страхування ризиків загибелі врожаю,
транспортування продукції платника
податку; цивільної відповідальності,
пов'язаної з експлуатацією
транспортних засобів, що перебувають у
складі основних засобів платника
податку; будь-які витрати із
страхування ризиків, пов'язаних із
виробництвом національних фільмів (у
розмірі не більше 10 відсотків вартості
виробництва національного фільму);
екологічної та ядерної шкоди, що може
бути завдана платником податку іншим
особам; майна платника податку; об'єкта
фінансового лізингу, а також
оперативного лізингу, концесії
державного чи комунального майна за
умови, якщо це передбачено договором;
фінансових, кредитних та інших ризиків
платника податку, пов'язаних із
провадженням ним господарської
діяльності, в межах звичайної ціни
страхового тарифу відповідного виду
страхування, що діє на момент укладення
такого страхового договору, за
винятком страхування життя, здоров'я
або інших ризиків, пов'язаних з
діяльністю фізичних осіб, що
перебувають у трудових відносинах з
платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-яких витрат із страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Підпунктом 1.20.52 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», який діяв до 1 січня 2013
року, встановлено, що центральний орган
виконавчої влади з регулювання ринків
фінансових послуг встановлює Методику
визначення звичайної ціни страхового
тарифу.

На виконання наведеної норми Державною
комісією з регулювання ринків
фінансових послуг розроблено Методику
визначення звичайної ціни страхового
тарифу, затверджену розпорядженням
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 30.12.04 №
3259.

Відповідно до п. 2.4 Методики страхові
тарифи за добровільними видами
страхування обчислюються страховиком
актуарно (математично) на підставі
відповідної статистики настання
страхових випадків. Конкретний розмір
страхового тарифу визначається в
договорі страхування за згодою сторін.
Згідно із ст.1 Закон України «Про
страхування» із змінами та
доповненнями, страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.
Договір страхування - це письмова угода
між страхувальником і страховиком,
згідно з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору (ст.16
Закону «Про страхування»).

Судом встановлено, що позивачем
страхові платежі сплачувались
відповідно до умов укладених договорів
страхування, що підтверджується
платіжними дорученнями про оплату.

В акті перевірки зазначено, що до
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області надійшов акт з Вишгородської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
від 15.07.2013 року №746/22-00/16295210 про
результати планової виїзної перевірки
ПАТ "Страхова компанія "Скайд" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року
(а.с.114-137).

В зазначеному акті встановлено
укладання ПАТ "Страхова компанія
"Скайд" договорів страхування,
спрямованих на надання податкової
вигоди для третіх осіб, з метою
штучного формування витрат. На
підтвердження зазначеного податковим
органом не надано жодного доказу.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Правовий порядок
в Україні грунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством (частина 1 статті 19
Конституції України).

Чинне законодавство, зокрема,
Податковий кодекс України, не
встановлює обов'язок платника податків
перевіряти відомості щодо
декларування контрагентами своїх
зобов'язань з ПДВ, виконання ними таких
зобов'язань перед бюджетом та
наявність чи відсутність ознак
фіктивності фірм, ймовірність чи
реальність проведення контрагентом
транзитних фінансових операцій,
спрямованих на здійснення операцій з
надання податкової вигоди третім
особам, наявність у контрагента
складських приміщень, людських
ресурсів, надійність постачальників
контрагента тощо.

Можливе недекларування або
декларування з порушеннями
контрагентами зобов'язань зі сплати
ПДВ, податку на прибуток, інших
обов'язкових платежів до бюджету тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо них і не є підставою
для позбавлення платника податку права
на податковий кредит з ПДВ та
формування витрат при обчисленні
податку на прибуток, у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законодавством умови та має всі
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту та витрат.

Крім того, неприпустимість притягнення
до відповідальності однієї компанії за
дії іншої компанії підтверджується
практикою Європейського суду з прав
людини.

Так, в рішенні Європейського суду з
прав людини в спорах з оподаткування
(на прикладі «Інтерсплав проти
України» (заява №803/02) від 09.01.2007 року)
зазначено, що якщо державні органи
мають інформацію про зловживання в
системі оподаткування конкретною
компанією, вони повинні застосовувати
відповідні заходи саме до цього
суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їхнього
боку.

Отже, Європейський суд з прав людини
чітко визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом.

За таких обставин, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Бердичівський хлібозавод" не може
нести відповідальність за законність
чи незаконність ведення господарської
діяльності ПАТ "Страхова компанія
"Скайд" .

Така ж позиція викладена в
інформаційному листі ВАСУ від 20.07.2010
року №1112/11/13-10.

Крім того, судом встановлено, що ПАТ
"Страхова компанія "Скайд" по справі
№810/4131/13-а оскаржувалось податкове
повідомлення - рішення Вишгородської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
від 01.08.2013 року № , яке винесено на
підставі акту перевірки від 15.07.2013 року
№746/22-00/16295210.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 02.01.2014 року
по справі №810/4131/13-а позов задоволено
частково та скасовано податкове
повідомлення - рішення від 01.08.2013 року
№ (а.с.98-105).

За таких обставин, зазначені вище
доводи податкового органу не є
підставою для висновку щодо заниження
підприємством складу валових витрат в
перевіряємому періоді.

Суд не бере до уваги доводи
відповідача, що позивачем до перевірки
не надано докумени, які б засвідчували
визначення ступеня страхового ризику,
оскільки підприємством до перевірки
надано договори поставки борошна, які є
предметом страхування майнових
інтересів позивача. Зазначена
обставина підтверджується змістом
акту перевірки та не спростована
представником відповідача.

Також, суд вважає безпідставними
доводи відповідача щодо ненадання
підприємством на письмовий запит
контролюючого органу, бухгалтерського
обліку із зазначенням розрахунків
бухгалтерського обліку, на яких
здійснювався облік розрахунків за
страхуванням по
фінансово-господарським
взаємовідносинах з ПАТ "Страхова
компанія "Скайд".

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Суд зазначає, що сума витрат
підприємства у спірному періоді
підтверджена відповідними платіжними
та іншими первинними документам.
Розрахунки бухгалтерського обліку не
є первинними в розумінні с. 2 ст.3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність", а тому не можуть
бути належним доказом факту здійснення
господарських операцій, оскільки є
лише внутрішніми документами
підприємства.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Відповідно до ст.67 Конституції України,
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом. Правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством (ч.1 ст.19 Конституції
України).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, контролюючий
орган має доводити недобросовісність
платника податків. Будь-яких
беззаперечних та достатніх доказів,
які б могли свідчити про
недобросовісність позивача при
формуванні сум валавих витрат
відповідачем - суб'єктом владних
повноважень, суду не надано.

На підставі викладеного, з урахуванням
підтвердження позивачем належними
документами реальність вчинення
господарських операцій з ПАТ "Страхова
компанія "Скайд" за ІІ- ІV квартали 2011
року, суд приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача і
задовольняє позов підприємства в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд,-

постановив:

Позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Бердичівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 24 січня 2014
року №.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 20
червня 2014 р.