Справа № 810/560/14-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/560/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариство «Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів» на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014 у
справі за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів» до Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В
С Т А Н О В И Л А:

ПАТ «Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів»
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 14.01.2014.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014 у
задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою задовольнити позовні вимоги
повністю.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова
суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПАТ «Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів»
зареєстроване Миронівською районною
державною адміністрацією Київської
області 13.06.1996, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи серії А01 № 820512.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
100336694 від 24.05.2011 ПАТ «Миронівський завод
по виготовленню круп і комбікормів»
перебуває на податковому обліку в
Миронівській ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області.

Судом першої інстанції встановлено, що
в грудні 2013 року посадовою особою
Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області на підставі статті 78
Податкового кодексу України та на
виконання наказу № 321 від 09.12.2013
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ПАТ
«Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів» щодо підтвердження
відомостей, отриманих від особи, яка
мала правові відносини з платниками
податків ПП «Сапфір і К» за період з
01.10.2012 по 31.08.2013, ТОВ «Агро Самара» за
період з 01.10.2012 по 31.12.2012, ТОВ «Черняхів
Агро Трейд» за період з 01.01.2012 по 31.12.2012.

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 266/22-011/00951770 від 20.12.2013.

У ході перевірки встановлено факт
порушення ПАТ «Миронівський завод по
виготовленню круп і комбікормів» вимог
п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п.
201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України, що призвело
до завищення суми податкового кредиту
на 7477065,04 грн. Виявлені порушення
пов'язані з безпідставним, на думку
перевіряючого, формуванням ПАТ
«Миронівський завод по виготовленню
круп і комбікормів» показників
податкового кредиту за господарськими
операціями з ПП «Сапфір і К», ТОВ «Агро
Самара», ТОВ «Черняхів Агро Трейд».

На підставі висновків акту перевірки
Миронівською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області прийняті податкові
повідомлення-рішення від 14.01.2014 №,
згідно з яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 2013615,52 грн та
застосовано штрафну санкцію в сумі
1006807,76 грн., та № , згідно з яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на 5463449 грн. та застосовано
штрафну санкцію в сумі 2731725 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
«Миронівський ЗВКК» придбав згідно
договору поставки № 3400/М від 03.10.2012
насіння соняшника у ТОВ «Агро Самара»
на загальну суму 11109081,40 грн., в т.ч. ПДВ -
1851790,32 грн.

Отримання товарів здійснювалось на
підставі договору поставки № 3400/М від
03.10.2012 та підтверджується видатковими
та податковими накладними.

Транспортування продукції
здійснювалось відповідно до
товарно-транспортних накладних,
наданих в кількості 128 штук.

Рахунки-фактури та банківські виписки
підтверджують оплату за отриманий
товар.

Також, протягом жовтня-грудня 2012 року,
січня-серпня 2013 року ПАТ «Миронівський
ЗВКК» було придбано у ПП «Сапфір і К»
макуху соняшника та макуху сої на
загальну суму 30192424,80 грн., в т.ч. ПДВ -
5032070,33 грн.

Отримання товарів здійснювалось на
підставі договорів поставки № 592/т від
25.10.2012, № 593/т від 28.10.2012, № 3472/м від 01.11.2012,
№ 3538/м від 20.11.2012, № 4003/м від 23.04.2013, та
підтверджується видатковими та
податковими накладними.

Поставка макухи на ПАТ «Миронівський
ЗВКК» проводилась автотранспортом
постачальника ПП «Сапфір і К» згідно
товарно-транспортних накладних в
період з жовтня 2012 року по вересень 2013
року, пред'явлених до перевірки в
кількості 203 шт.

Розрахунки з постачальником за
отриманий товар підтверджуються
рахунками-фактури та банківськими
виписками.

Також, ПАТ «Миронівський ЗВКК»
придбано у ТОВ «Черняхів Агро Трейд»
насіння соняшника на загальну суму
3559226,20 грн., в т.ч. ПДВ - 593204,39 грн.

Отримання товару здійснювалось на
підставі договору поставки № 2025/м від
11.01.2012 та підтверджується видатковими
та податковими накладними.

Доставка соняшника на ПАТ
«Миронівський ЗВКК» підтверджується
товарно-транспортними накладними.

Рахунки-фактури та банківські виписки
підтверджують оплату за отриманий
товар.

Суми податку на додану вартість в
загальному розмірі 7477065,04 грн. за
податковими накладними, отриманими від
ПП «Сапфір і К», ТОВ «Агро Самара», ТОВ
«Черняхів Агро Трейд» позивачем
включено до складу податкового кредиту
підприємства.

Колегія суддів вважає, що податковим
органом не обґрунтовано взято до уваги
акт Західно-Донбаської ОДПІ ГУ
Міндоходів № 19/22.3 від 19.08.2013 «Про
відсутність реальності здійснення
господарських операцій при
сільськогосподарської продукції між
ТОВ «Агро Самара» () та
його контрагентами покупцями», акт ДПІ
у Центральному районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області №
172/14-03-22-08/32996659 від 06.11.2013 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ПП
«Сапфір і К» (код за ) щодо
підтвердження фінансово-господарських
відносин з платниками податків
контрагентами-постачальниками за
період липень-грудень 2012 року,
січень-вересень 2013 року та
контрагентами покупцями», акт
Володарсько-Волинської ОДПІ ГУ
Міндоходів № 36/22/22-07/35684792 від 18.09.2013 «Про
результати позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Черняхів Агро Трейд»,
код за , з питань
достовірності формування податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
період з 01.01.2011 по 07.11.2012», довідку
відділу податкової міліції ГОУ
Житомирської ОДПІ № 24 від 18.09.2013 про те,
що місцезнаходження юридичної особи
ТОВ «Черняхів Агро Трейд», код за
, не встановлено, інформація
про місцезнаходження відсутня,
оскільки в них не досліджувалось
виконання договорів, які були укладені
між позивачем та ПП «Сапфір і К», ТОВ
«Агро Самара», ТОВ «Черняхів Агро
Трейд».

Крім того, відповідно до п. 4.4 розділу 4
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок затверджених
наказом Державної податкової
адміністрації України № 236 від
2204.2011 - у разі встановлення фактів, що не
дають змогу провести зустрічну звірку
суб'єкта господарювання, зокрема у
зв'язку із зняттям з обліку,
встановленням відсутності суб'єкта
господарювання та/або його посадових
осіб за місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання (далі -
Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі
реєстрації довідок про результати
проведення зустрічної звірки (актів
про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, неявки для підписання,
відмови від писання Довідки про
результати проведення зустрічної
звірки) (далі - Журнал реєстрації
довідок/актів) (додаток 4) та вживає
відповідних заходів, передбачених
актами ДПС України.

Отже, акт про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання складається не за
результатами проведення зустрічної
звірки чи перевірки суб'єкта
господарювання, у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, з огляду на що
зазначений акт може бути лише носієм
інформації щодо наявності фактів, які
унеможливлюють проведення зустрічної
звірки та не може містити інформацію
щодо фінансово - господарських
відносин суб'єктів господарювання.

Колегія суддів також звертає увагу, що
з огляду на принцип персональної
відповідальності платника податку,
право на податковий кредит та
віднесення сум понесених витрат до
складу валових витрат товариства не
може ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами.

Однак, чинне законодавство України не
ставить право платника податків на
формування податкового кредиту, в
залежність від виконання податкових
зобов'язань контрагентами та
дотримання ними податкової дисципліни.

Так, позивачем на підтвердження
реальності здійснення господарських
правовідносин до матеріалів справи
долучено ряд документів, зокрема:

- податкові накладні відповідають
формі, затвердженій Наказом Державної
шийкової адміністрації України № 969
від 21.12.2010 «Про затвердження форми
податкової накладної та порядку її
заповнення»:

- видаткові накладні;

- рахунки-фактури;

- виписки з банківських рахунків;

- договори;

- подорожні листи;

- ТТН.

З акту перевірки не вбачається жодного
конкретного зауваження щодо
неправильності складання цих
документів перевіркою не вказано, як і
не конкретизовано в чому саме
вбачається невідповідність первинної
документації чинному законодавству.

Тобто, з наведеного вбачається, що
перевіряючому органу було надано всі
первинні документи, які підтверджують
здійснення господарських операцій.

Відповідно до ст.202 Цивільного Кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного
Кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, встановлених
частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Так, нормами ст.203 Цивільного Кодексу
України встановлено, що:

п.2 - особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

п.3 - волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі;

п.5 - правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Під господарською діяльністю згідно
підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
розуміється діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Тобто, право на віднесення сум податку
до податкового кредиту виникає лише у
разі фактичного здійснення
господарської операції та її зв'язку з
господарською діяльністю платника
податку.

Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198
ПК України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В силу положень п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 та п.
200.4 ст. 200 Податкового кодексу України
правомірність формування суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість безпосередньо
залежить від правомірності формування
податкового кредиту.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України) (п.
201.1 ст. 201 ПК України).

Форма та порядок заповнення податкової
накладної затверджуються центральним
органом державної податкової служби.

Вимоги до податкової накладної
визначені наказом ДПА України від
30.05.1997 року №165, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 23.06.1997
року за №233/2037, із змінами та
доповненнями, а саме: передбачено, що
податкова накладна виписується особою,
яка веде облік результатів такої
діяльності та відповідальна за
утримання і внесення податку до
бюджету.

В п.3 Порядку №165 вказано, що податкова
накладна вважається недійсною у разі
її заповнення іншою особою, ніж вказано
у п.2 даного Порядку та в п.18. Всі
складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати поставку товарів (послуг),
та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця.

Відповідно до п.3.4. Порядку заповнення і
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
30.05.1997 № 166, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 09.07.1997
за №250/2054 із змінами та доповненнями
платник податку самостійно обчислює
суму податкового зобов'язання, яку
зазначає в декларації. Дані, наведені в
декларації, мають відповідати даним
бухгалтерського та податкового обліку
платника, достовірність даних
підтверджується: підписом платника та
печаткою, а в разі подання декларації в
електронній формі-електронним
підписом осіб (які підписують
декларацію), зареєстрованим у порядку,
визначеному законодавством.

Вимоги до податкової накладної
визначає Порядок заповнення
податкової накладної затверджено
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.11.2011 року
№1379, який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 22 листопада 2011 року
№1333/20071, а саме: передбачено, що
податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж зазначена у пункті 2 цього
Порядку (п. 1 Порядку №1379).

Крім того, відповідно до п.16 Порядку
№1379 складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати постачання товарів/послуг,
та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця.

В силу п. 201.4 ст. Податкового кодексу
України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно з пунктом 201.6 статті 201 ПК
України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Пункт 201.7 статті 201 ПК України
встановлює, що податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту.

З системного аналізу викладених
правових норм слідує, що законодавцем
чітко передбачена можливість платника
податку-покупця товарів/послуг захисту
власного права на формування
податкового кредиту у випадку
недобросовісності контрагента.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає встановленим, що
взаємовідносини між позивачем та ПП
«Сапфір і К», ТОВ «Агро Самара», ТОВ
«Черняхів Агро Трейд» носили реальний
характер, оскільки під час даних
операцій сторонами виписувались
відповідні первинні документи, які
містять всі необхідні реквізити, як
того вимагає законодавство.

З наведеного вбачається, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення № та №
від 14.01.2014 прийняті відповідачем
безпідставно, а тому підлягають
скасуванню.

Проаналізувавши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції невірно надана правова
оцінка обставинам справи, а тому
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариство «Миронівський
завод по виготовленню круп і
комбікормів» - задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12.02.2014 -
скасувати та постановити нову, якою
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Миронівський
завод по виготовленню круп і
комбікормів» до Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області №
, № від 14.01.2014.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено:
24.06.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя

Кучма А.Ю.

Судді:

Аліменко В.О.

Безименна Н.В.