Справа № 2а-0370/1070/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р.
Справа № 39666/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського
окружного адміністративного суду від 21
квітня 2011 року про залишення позовної
заяви без розгляду у справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного комітету України
з питань регуляторної політики та
підприємництва про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Державного комітету України
з питань регуляторної політики та
підприємництва про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у виплаті йому як державному
службовцю, що має стаж державної служби
не менше 10 років, відповідно до статті 37
Закону України "Про державну службу"
грошової допомоги у розмірі 10
посадових окладів у зв'язку з виходом
на пенсію та зобов'язати виплатити
зазначену грошову допомогу.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 21 квітня 2011
року позовну заяву залишено без
розгляду.

Ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що позовна заява подана
з пропуском місячного строку звернення
до адміністративного суду,
передбаченого ч. 3 ст. 99 КАС України.
Позивач не надав належних доказів
стосовно поважності пропуску строку
звернення до суду.

Не погодившись з вищенаведеною
ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
ухвалу скасувати і направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд
першої інстанції виходив з пропущення
позивачем місячного строку звернення
до суду передбаченого ч.3 ст.99 КАС
України, а відтак наявності підстав для
залишення адміністративного позову
без розгляду.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що для захисту прав,
свобод та інтересів особи цим Кодексом
та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

Як встановлено судом першої інстанції,
у серпні 2010 року ОСОБА_1 на підставі п. 1
ст. 40 КЗпП, звільнено з посади
заступника голови-завідувача сектору
регуляторної політики, реєстрації,
дозвільної системи, контролю
представництва Державного комітету
України з питань регуляторної політики
та підприємництва у Волинській
області.

При звільнені ОСОБА_1 грошову допомогу,
встановлену ст. 37 Закону України «Про
державну службу» виплачено не було.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_1
звернувся до Державного комітету
України з питань регуляторної політики
та підприємництва, Міністерства праці
та соціальної політики України,
Міністерства юстиції України та
Генеральної прокуратури України із
письмовою заявою про виплату
передбаченої ст. 37 Закону України «Про
державну службу» грошової допомоги.

Листами-роз'ясненнями Міністерства
праці та соціальної політики України
від 25 листопада 2010 року № 4700/0/13/10-зв та
Генеральної прокуратури України від 31
грудня 2010 року підтверджено право
позивача на отримання відповідно до
статті 37 Закону України «Про державну
службу» грошової допомоги в розмірі 10
місячних посадових окладів.

Листом Державного комітету України з
питань регуляторної політики та
підприємництва від 13 грудня 2010 року
позивачу надано відповідь про
відсутність правових підстав для
виплати грошової допомоги на підставі
частини 13 статті 37 Закону України «Про
державну службу» з посиланням на
висновок Головдержслужби, наданий у
роз'ясненні від 07 липня 2010 року.

Враховуючи дату звернення позивача до
суду, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що позивачем пропущений місячний
строк звернення до суду, встановлений
ч.3 ст. 99 КАС України, так як право на
позов у ОСОБА_1 виникло після його
звільнення та невиплати спірної
допомоги. Доводи позивача про те, що про
порушення свого права він дізнався 31
грудня 2010 року після отримання
відповіді на своє звернення від
Генеральної прокуратури України також
не спростовують вірних висновків суду
першої інстанції, оскільки з позовом до
суду він звернувся лише 18 квітня 2011
року, тобто після спливу місячного
строку з моменту отримання відповіді.

Колегія суддів також вважає
помилковими посилання апелянта про
невірне трактування судом першої
інстанції приписів ст. 99 КАС України,
оскільки цей спір є публічно-правовим
та стосується правовідносин з приводу
проходження та звільнення з публічної
служби, а тому частина 3 статті 99 КАС
України, є спеціальною нормою, що
підлягає застосуванню у даному
випадку.

Згідно зі ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 199,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Волинського
окружного адміністративного суду від 21
квітня 2011 року про залишення без
розгляду позовної заяви у справі №
2а-0370/1070/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий
О.Б.Заверуха

Судді
О.М. Гінда

В.В. Ніколін