Справа № 872/15401/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2014 р.справа № 804/11032/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Криворізького гірничопромислового
територіального управління
Держгірпромнагляду про визнання дій
протиправними, скасування акту та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Криворізького гірничопромислового
територіального управління
Держгірпромнагляду про визнання
протиправною відмову відповідача від
05.07.13 за вих. № 12 - 32/1467 у проведенні
спеціального розслідування вказаного
нещасного випадку, про зобов'язання
відповідача провести спеціальне
розслідування нещасного випадку, що
стався з позивачем 06.07.12 року о
22 годині 17 хвилин на ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» зі складенням Актів у
відповідності до приписів Постанови
КМУ від 30.11.11 № 1232 «Деякі питання
розслідування та обліку нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій на виробництві», а також про
скасування Акту № 31 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, за
формою Н-1, затвердженого 20.09.12
директором департаменту з охорони
праці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»
Теслюком С.І., та Акту про проведення
розслідування нещасного випадку, за
формою Н-1 та Акт за формою Н-5,
затвердженого 20.09.12 директором
департаменту з охорони праці ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» Теслюком
С.І.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
спірні Акти були складені з
порушенням норм законодавства та
підлягають скасуванню з проведенням
спеціального розслідування нещасного
випадку, оскільки висновки комісії
щодо порушено позивачем вимог
Інструкції та Правил ґрунтуються лише
на припущеннях, адже свідки даного
нещасного випадку відсутні. Також, на
думку позивача, комісія помилково
дійшла висновку, що наслідком
нещасного випадку є тимчасова втрата
працездатності, про що зазначила в Акті
проведення розслідування нещасного
випадку, тоді як наслідком нещасного
випадку, що стався з ОСОБА_1 є стійка
втрата працездатності з оформленням
групи інвалідності.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01 жовтня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що в ході судового
розгляду справи не встановлено факту
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача за
взаємовідносинами з відповідачем з
приводу нещасного випадку від 06.07.12, що
стався з позивачем, а відтак, позовні
вимоги є безпідставними.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
за результатом розгляду повідомлення
про нещасний випадок з тяжкими
наслідками, який стався з позивачем
06.07.12, прийнято рішення про проведення
розслідування роботодавцем згідно з
пунктами 3-32 Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професіональних
захворювань та аварій на виробництві,
затвердженим постановою КМУ від 30.11.11 №
1232, яке проведено без з'ясування усіх
обставин справи, відповідно висновки,
що містяться в актах Н - 1 та Н - 5 є
необ'єктиними.

Позивач в судовому засіданні зазначив,
що постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01 жовтня 2013 року винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, що у відповідності до
ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає розгляду справи
за відсутності останнього.

Заслухавши позивача, перевіривши
матеріали справи, оцінивши доводи
апеляційної скарги та правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права в межах доводів останньої,
колегія суддів дійшла висновку про
часткове її задоволення та закриття
провадження, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
06.07.2012 року з позивачем - складачем
потягів залізничного цеху № 1 ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» стався
нещасний нападок. Згідно з рішенням
відповідача від 16.07.12 вих. № 12-13/1426
розслідування вказаного нещасного
випадку проведено комісією
роботодавця, за результатами яких
складені акти форми Н-5 та форми Н-1 №26
від 30.07.12. У зв'язку з тим, що заключний
діагноз не співпадав з діагнозом,
наданим лікувальним закладом під час
попереднього розслідування,
роботодавцем було проведено повторне
розслідування нещасного випадку з
складачем потягів ОСОБА_1, за
результатами якого складені Акти форми
Н-5 та форми Н-1 № 31 від 20.09.12, за
висновком якого акти форми Н-5 та форми
Н-1 № 26 від 30.07.12 визнані недійсними.
Враховуючи наведене, з огляду на
відсутність порушень вимог Порядку
проведення розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011
№1232, а також інших нормативно-правових
актів України з боку членів комісії з
розслідування та посадових осіб ПАО
«АрселорМіттал Кривий Ріг», відповідач
листом від 05.07.13 № 12-32/1467 відмовив
позивачу у задоволені скарги від 20.06.13
вих. № 35-06 щодо скасування актів форми
Н-5 та форми Н-1 №26 від 30.07.12, актів форми
Н-5 та форми Н-1 №31 від 20.09.12 та
проведення спеціального розслідування
нещасного випадку від 06.07.12.

Розв'язуючи спір, суд першої інстанції
помилково прийшов до висновку, що даний
спір слід розглядати в порядку
адміністративного судочинства з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
кожному гарантовано право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Компетенція (юрисдикція) судів щодо
розгляду таких справ визначається
процесуальними законами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами частини 2 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Згідно зі статтею 15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що у
справі існує спір щодо проведення
повторного розслідування нещасного
випадку, який стався з позивачем 06.07.2012
року.

Процедуру проведення розслідування та
ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві, що сталися на
підприємствах, в установах та
організаціях незалежно від форм
власності чи у фізичних
осіб-підприємців, які використовують
найману працю, визначає Порядок
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232.

Відповідно до положень пунктів 10, 11
зазначеного Порядку для проведення
розслідування наказом роботодавця
створюється комісія з розслідування
нещасного випадку у складі не менше 3-х
осіб, до якої включаються керівник
(спеціаліст) служби охорони праці або
посадова особа, на яку роботодавцем
покладено виконання функцій
спеціаліста з питань охорони праці
(голова комісії), керівник структурного
підрозділу підприємства, на якому
стався нещасний випадок, представник
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду, представник первинної
організації профспілки, членом якої є
потерпілий, або уповноважена найманими
працівниками особа з питань охорони
праці, інші особи.

Таким чином, для проведення
розслідування нещасних випадків та
професійних захворювань
законодавством передбачено створення
спеціального тимчасово діючого
колегіального органу, з визначенням
його якісного та кількісного складу,
завдань та повноважень, який у даному
випадку не є суб'єктом владних
повноважень в розумінні
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до приписів пункту 13
Порядку розслідування та ведення
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві,
затвердженого 30.11.2011 року № 1232 комісія
з розслідування нещасного випадку за
результатами розслідування
зобов'язана скласти акт розслідування
нещасного випадку за формою Н-5 у трьох
примірниках, а також акт про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом, за
формою Н-1 у шести примірниках, якщо цей
нещасний випадок визнаний таким, що
пов'язаний з виробництвом, або акт про
нещасний випадок, не пов'язаний з
виробництвом, за формою НПВ, якщо цей
нещасний випадок визнаний таким, що не
пов'язаний з виробництвом, і передати
їх на затвердження роботодавцю.

Пунктом 33 Порядку встановлено, що
контроль за своєчасністю та
об'єктивністю проведення
розслідування нещасних випадків,
підготовкою матеріалів розслідування,
веденням обліку нещасних випадків,
вжиттям заходів до усунення причин
нещасних випадків здійснюють органи
державного управління, органи
державного нагляду за охороною праці,
виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи відповідно до компетенції.

Зазначені у цьому пункті органи та
особи мають право вимагати відповідно
до компетенції від роботодавця
проведення повторного (додаткового)
розслідування нещасного випадку,
затвердження чи перегляду
затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1,
визнання нещасного випадку таким, що
пов'язаний з виробництвом, і складення
акта за формою Н-1 у разі, коли виявлено
порушення вимог цього Порядку.

Посадова особа органу
Держгірпромнагляду в разі відмови
роботодавця скласти або затвердити акт
за формою Н-5 або Н-1 чи незгоди
потерпілого або уповноваженої ним
особи, яка представляє його інтереси,
із змістом зазначеного акта,
надходження скарги або незгоди з
висновками про обставини і причини
настання нещасного випадку чи
приховування факту настання нещасного
випадку має право видавати обов'язкові
для виконання роботодавцем або робочим
органом виконавчої дирекції Фонду (у
разі, коли нещасний випадок стався з
фізичною особою - підприємцем чи
особою, що забезпечує себе роботою
самостійно) приписи за формою Н-9 згідно
з додатком 10 щодо необхідності
проведення розслідування (повторного
розслідування) нещасного випадку,
затвердження чи перегляду
затвердженого акта за формою Н-5 або Н-1,
визнання чи невизнання нещасного
випадку таким, що пов'язаний з
виробництвом, складення акта за формою
Н-5 або Н-1 (Пункт 34 Порядку).

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем, в межах його компетенції,
відповідний припис не виносився, щоб
надавало можливість позивачу
оскаржити дії останнього в порядку
адміністративного судочинства. До того
ж, з аналізу вказаних приписів
законодавства вбачається, що це є
правом, а не обов'яізком відповідача.

Враховуючи те, що вимоги позивача
фактично стосуються питання про
визнання нещасного випадку таким, що
пов'язаний з виробництвом та
встановлення обставин нещасного
випадку при виконанні трудових
обов'язків, колегія суддів зазначає, що
правовідносини між сторонами носять
цивільно-правовий, а не
публічно-правовий характер, у справі
існує спір про право, який виник з
трудових правовідносин і підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, що, в свою чергу, виключає
його розгляд в порядку
адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена
і в ухвалі ВАСУ від 15.10.2013 року
(справа № К/800/13369/13 ).

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України суд закриває
провадження у справі, якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги шляхом скасування
рішення суду першої інстанції та
закриття провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд,
-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Криворізького
гірничопромислового територіального
управління Держгірпромнагляду про
визнання дій протиправними, скасування
акту та зобов'язання вчинити певні дії -
скасувати, провадження у справі
804/11032/13-а - закрити, роз'яснивши
позивачу, що розгляд даної категорії
справ належить до розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай