Справа № 2а/0570/10497/2012
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2012-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
час прийняття постанови: 16 година 55
Донецький окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Кравченко Т.О.
при секретарі Аврамченко С.С.
представника позивача - не з'явився
відповідача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду в м. Донецьку
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків та єдиного внеску в сумі 5 744,3
14 серпня 2012 року Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області, (далі - УПФУ або
Позивач), звернулося до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, (далі -
Відповідач), в якому просило суд:
- визнати несплачені Відповідачем
суми страхових та єдиного внесків
заборгованістю перед УПФУ;
- стягнути з Відповідача страхові
внески в сумі 1 734,00 грн. та єдиний внесок
в сумі 4 010,30 грн. на користь УПФУ.
В обґрунтування позову Позивач
зазначив, що фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ як
платник страхувальник. За 2011 рік
Відповідач має заборгованість зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4 010,30 грн.
та заборгованість зі сплати страхових
внесків в сумі 1 734 грн., яка мала бути
погашена не пізніше 20 січня 2012 року.
Невиконання Відповідачем обов'язку
щодо сплати страхових внесків та
єдиного внеску призводить до неповного
надходження коштів до бюджету
Пенсійного фонду України, впливає на
своєчасність виплати пенсій, що має
наслідком порушення конституційного
права громадян на пенсійне
забезпечення. На підставі викладеного
просив позов задовольнити у повному
Представник Позивача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, з дотриманням вимог
ст.ст.33-38 Кодексу адміністративного
судочинства України, що
підтверджується телефонограмою, (а.с.22),
надав суду заяву про розгляд справи за
його відсутності, наполягав на
задоволенні позовних вимог у повному
Відповідач заявлені позовні
вимоги не визнав та пояснив, що не був
обізнаний про необхідність сплати
страхових внесків та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, внаслідок чого
не подавав звітність до УПФУ та не
сплачував відповідні платежі.
Приймаючи до уваги положення ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вважав за можливе
розглянути справу за відсутності
представника Позивача на підставі
наявних в ній доказів.
З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 набув статус фізичної
особи-підприємця 6 серпня 2009 року, про
що свідчить свідоцтво про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії В03 № 627365, (а.с.13), і Довідка з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
З 1 жовтня 1999 року Відповідачу
призначена пенсія за вислугу років, що
встановлено на підставі посвідчення за
За інформацією Центрально-Міського
відділу Горлівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Донецької області Державної
податкової служби, викладеною в листі
від 25 липня 2012 року № 110/10/7-0, в період з 1
січня 2010 року по 31 грудня 2011 року
Відповідач перебував на спрощеній
системі оподаткування - фіксованому
Враховуючи розмір мінімального
страхового внеску у 3 та 4 кварталі 2010
року та з урахуванням частини
сплачених Відповідачем сум
фіксованого податку, УПФУ здійснило
розрахунок суми доплати до
мінімального страхового внеску за 3 та 4
Згідно з карткою-розрахунком сплати
страхових внесків за вказаний період
ОСОБА_1 повинен був доплатити до
мінімального страхового внеску 1 734,00
Крім того, УПФУ здійснило розрахунок
розміру єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне старування, який мав бути
сплачений Відповідачем за 2011 року і
становив 4 010,30 грн. Розрахунок
здійснений з урахуванням мінімального
розміру єдиного внеску у 2011 року, що
встановлено на підставі
картки-розрахунку сплати єдиного
На час розгляду справи судом у
Відповідача наявна заборгованість зі
сплати страхових внесків за 3 та 4
квартал 2010 року в сумі 1 734,00 грн. та зі
сплати єдиного внеску за 2011 рік в сумі 4
Докази, які б спростовували зазначені
обставини, суду не надані.
До спірних правовідносин суд
застосовує нижченаведені норми права.
П.12 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV визначено, що
перетворення Пенсійного фонду в
неприбуткову самоврядну організацію
здійснюється відповідно до окремо
прийнятого спеціального Закону. До
прийняття відповідного рішення
функції виконавчої дирекції
Пенсійного фонду, її територіальних
органів виконують відповідно
Пенсійний фонд України та головні
управління Пенсійного фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі і
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах, районах у містах.
У період до перетворення Пенсійного
фонду України в неприбуткову
самоврядну організацію він функціонує
як центральний орган виконавчої влади
на підставі норм цього Закону та
Положення про Пенсійний фонд України,
яке затверджує Президент України.
Відповідно до п.п.1, 7 Положення про
Пенсійний фонду України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року №384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України. Пенсійний фонд України
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
Згідно з п.п.1.1 Положення про
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 27 червня
2002 року №11-2, (у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року № 5-5), (далі - Положення),
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
разом з управліннями Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах утворюють систему
територіальних органів Пенсійного
фонду України, який є центральним
органом виконавчої влади.
П.2.1. Положення визначені основні
завдання територіальних органів
Пенсійного фонду України, до яких,
зокрема, належить забезпечення у
відповідному регіоні збору та ведення
обліку надходжень від сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших коштів
відповідно до законодавства,
призначених для пенсійного
П.п.9 п.2.4. Положення передбачено право
управлінь стягувати несплачені суми
єдиного внеску, страхових внесків та
інших платежів з їх платників.
Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку про те, що у спірних
правовідносинах УПФУ виступає у якості
суб'єкта владних повноважень, на
виконання повноважень якого у
публічно-правових відносинах поданий
адміністративний позов.
Стосовно вимог Позивача про
стягнення з Відповідача
заборгованості зі сплати страхових
внесків суд відзначає наступне.
Відповідно до ст.5 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-IV, (далі - Закон № 1058-IV), в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, цей Закон
регулює відносини, що виникають між
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Виключно цим Законом визначаються
платники страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
Страхові внески - кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону;
страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування що передбачено ст.1 Закону
№ 1058-IV.
Зі змісту п.3 ч.1 ст.11, п.5 ч.1 ст.14 Закону №
1058-IV вбачається, що фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у
тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
віднесені до категорії
Страхувальники, зазначені в ст.14 цього
Закону, є платниками страхових внесків,
що передбачено ч.1 ст.15 Закону № 1058-IV.
Отже, Відповідач як фізична
особа-підприємець, який обрав
особливий спосіб оподаткування -
фіксований податок, є страхувальником
та платником страхових внесків.
Згідно з положеннями п.п.4, 6 ч.2 ст.17
Закону № 1058-IV страхувальники
зобов'язані подавати звітність
територіальним органам Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом.
Правовий статус страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування визначений ст.18 Закону №
1058-IV, згідно з ч.ч.3, 4, 6 якої страхові
внески є цільовим загальнообов'язковим
платежем, який справляється на всій
території України в порядку,
встановленому цим Законом. Страхові
внески не включаються до складу
податків, інших обов'язкових платежів,
що складають систему оподаткування. На
ці внески не поширюється податкове
законодавство. Законодавством не
можуть встановлюватися пільги з
нарахування та сплати страхових
внесків або звільнення від їх сплати.
Порядок нарахування страхових внесків
визначений ст.19 Закону № 1058-IV.
Відповідно до ч.6 ст.20 Закону № 1058-IV
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для страхувальників,
зазначених у п.5 ст.14 цього Закону, є
Згідно з ч.12 ст.20 Закону № 1058-IV страхові
внески підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
Відповідно до п.п.4 п.8 Прикінцевих
положень Закону № 1058- IV фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), на період дії
законодавчих актів з питань особливого
способу оподаткування сплачують
страхові внески в порядку, визначеному
Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами для себе
самостійно. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.
Беручи до уваги наведене, суд дійшов
висновку, що вимоги УПФУ про стягнення
з Відповідача заборгованості зі сплати
страхових внесків за липень-грудень 2010
року в сумі 1 734,00 грн. є законними і
обґрунтованими, отже - підлягають
З приводу вимог УПФУ про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості зі сплати
єдиного внеску суд відзначає наступне.
Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року № 2464-VI, (далі -
Закон № 2464).
Дія цього Закону поширюється на
відносини, що виникають під час
провадження діяльності, пов'язаної із
збором та веденням обліку єдиного
внеску. Дія інших нормативно-правових
актів може поширюватися на зазначені
відносини лише у випадках,
передбачених цим Законом, або в
частині, що не суперечить цьому Закону,
ч.1 ст.2 Закону № 2464.
Окрім іншого, збір та ведення
обліку єдиного внеску здійснюються за
принципами: обов'язковості сплати;
державного нагляду за збором та
веденням обліку єдиного внеску;
відповідальності платників єдиного
внеску та органу, що здійснює збір та
веде облік єдиного внеску, за порушення
норм цього Закону, а також за
невиконання або неналежне виконання
покладених на них обов'язків, що
передбачено ст.3 Закону № 2464.
Зі змісту п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464,
відповідно до якого платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, слідує, що Відповідач
належить до категорії платників
Відповідач як платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок, про що свідчать положення п.1 ч.2
ст.6 Закону № 2464.
Згідно з п.3 ч.1 ст.7 Закону № 2464
єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
єдиного внеску, встановленої цим
Законом. При цьому сума єдиного внеску
не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
Відповідно до ч.11 ст.8 Закону № 2464
єдиний внесок для платників,
зазначених у пунктах 4 та 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.
П.5 ч.1 ст.1 Закону № 2464 визначено,
що мінімальний страховий внесок - це
сума єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Розмір мінімальної заробітної
плати у 2011 році визначався ст.22 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», відповідно до якої
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі становила з 1 січня - 941 грн., з 1
квітня - 960 грн., з 1 жовтня - 985 грн., з 1
Таким чином, мінімальний розмір
єдиного внеску платників, які обрали
спрощену систему оподаткування, у 2011
році складав з 1 січня - 326,53 грн., з 1
квітня - 333,12 грн., з 1 жовтня - 341,80 грн., з 1
грудня - 348,39 грн.
Отже, розрахована Позивачем сума
єдиного внеску, яка підлягає стягненню
з Відповідача за 2011 рік і становить 4
010,30 грн., є обґрунтованою.
Платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом; базовим звітним періодом є
календарний місяць,ч.8 ст.9 Закону № 2464.
Ч.4 ст.25 Закону № 2464 передбачено
право територіальних органів
Пенсійного фонду на звернення до суду з
позовом про стягнення недоїмки зі
сплати єдиного внеску. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
Судом встановлено, що Відповідач як
фізична особа-підприємець, який
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, належить до категорії
платників єдиного внеску, має
заборгованість зі сплати єдиного
внеску за 2011 рік в сумі 4 010,30 грн., яка на
час судового розгляду справи не
Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов
висновку про те, що вимоги УПФУ про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі
сплати єдиного внеску за 2011 рік в сумі 4
010,30 грн. є законними та обґрунтованими,
а тому підлягають задоволенню.
Заслухавши пояснення Відповідача,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, беручи до уваги, що ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про необхідність задоволення
адміністративного позову.
Відповідно до ч.3 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення увалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
Оскільки Позивачем - суб'єктом владних
повноважень не були понесені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, суд дійшов висновку, що
судові витрати не підлягають стягненню
Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків та єдиного внеску в сумі 5 744,3
грн. - задовольнити.
Визнати несплачені Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 страхові
внески за період з липня по грудень 2010
року в сумі 1 734,00 грн. та єдиний внесок
за період з січня по грудень 2011 року в
сумі 4 010,30 грн. заборгованістю перед
Управлінням Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, (ІПН НОМЕР_1), на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області заборгованість зі
сплати страхових внесків за період з
липня по грудень 2010 року в сумі 1 734 (одна
тисяча сімсот тридцять чотири) грн. 00
коп. та заборгованість зі сплати
єдиного внеску за період з січня по
грудень 2011 року в сумі 4 010 (чотири
тисячі десять) грн. 30 коп.
Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступну та резолютивну частини
проголошено в судовому засіданні 13
вересня 2012 року.

Постанова складена у повному обсязі і
підписана 18 вересня 2012 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кравченко Т.О.