Справа № 2а-813/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа №
9104/40483/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 08
грудня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
перерахунок неправильно призначеної
пенсії державного службовця,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до управління Пенсійного фонду України
в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області в якому
просила визнати недійсним
розпорядження управління Пенсійного
фонду України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області про
призначення пенсії № 148083 від 27.04.2010
року та зобов'язати відповідача з дня
призначення пенсії з 22.03.2010 року
зробити перерахунок її розміру і
призначити пенсію державного
службовця, включивши в суму заробітної
плати для обчислення пенсії винагороду
за вислугу років в розмірі 40% до
посадового окладу з врахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання) і
суми виплаченої матеріальної допомоги,
повернути заборгованість в частині
недорахованої пенсії з 22.03.2010 року та
при черговому перерахунку пенсії
враховувати вислугу років у розмірі 40%
до посадового окладу з врахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання) та
виплачену матеріальну допомогу.

Постановою Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 08
грудня 2010 року позов задоволено,
Розпорядження про призначення пенсії
№ 148083 від 27.04.2010р. управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі ОСОБА_1 визнано
недійсним, зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі з дня призначення
пенсії - з 22.03.2010 року провести
перерахунок розміру і призначити
ОСОБА_1 пенсію державного службовця,
включивши в суму заробітної плати для
обчислення пенсії винагороду за
вислугу років в розмірі 40 % до
посадового окладу з врахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання) і
суми виплаченої матеріальної допомоги,
повернути заборгованість в частині
недорахованої пенсії з 22.03.2010 року та
при черговому перерахунку пенсії
враховувати вислугу років у розмірі 40 %
до посадового окладу з врахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання) та
виплачену матеріальну допомогу.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області оскаржило
його в апеляційному порядку, вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
ОСОБА_2 призначено пенсію за віком, як
державному службовцю з 22.03.2010р.
відповідно до ст.ст.33,37 Закону України
«Про державну службу» в сумі 2614 грн. 10
коп.

Згідно ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державного службовця складається з
посадового окладу, доплат за ранг,
надбавки за вислугу років та інших
надбавок і премій.

Частина 5 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» передбачає, що
надбавка за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби у таких
розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 283 стаж роботи на
посадах бухгалтера, економіста,
фінансиста до стажу державної служби
не зараховується.

Тому апелянт вважає, що оскільки у
позивача стаж державної служби
становить 15 років 9 місяців 15 днів, тому
відповідач до розрахунку пенсії брав
надбавку за вислугу років у розмірі 25
відсотків до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг.

З врахуванням наведеного апелянт
вважає, що немає підстав для обчислення
заробітної плати з урахуванням
надбавки за вислугу років 40 відсотків
від посадового окладу та доплати за
ранг.

Також апелянт вважає, що посилання
позивача на постанову КМУ від 12.09.1997
року № 1013 «Про порядок виплати
винагороди за вислугу років»
безпідставні, оскільки стаж роботи на
відповідних посадах враховується для
виплати заробітної плати, а не для
призначення пенсій державному
службовцю.

Частина 6 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, тобто
виплати матеріальної допомоги на
оздоровлення до інших надбавок не
відносяться, а тому не можуть бути
включені до розрахунку при призначенні
пенсії.

Також апелянт зазначає, що суд першої
інстанції, зобов'язавши проводити
перерахунок пенсії з урахуванням
доплати за ранг та виплачену
матеріальну допомогу в майбутньому,
порушено статтю 5 КАС України, якою
передбачено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи

На підставі наведеного просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти рішення про
відмову в задоволенні позову.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно наказу №58-0 від 19.03.2010р.
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську ОСОБА_1 була
звільнена з роботи у зв'язку з виходом
на пенсію за віком, її стаж роботи на
державній службі становить 15 років 9
місяців 15 днів, а загальний трудовий
стаж 36 років 4 місяці 9 днів. Позивачу
призначена пенсія з 22.03.2010р.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно зазначив, що згідно ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст.41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 37 Закону України
«Про державну службу» передбачають, що
пенсії обчислюються із заробітку, в
який включаються всі види оплати праці.
Зокрема, пенсія державним службовцям
призначається у визначених законом
відсотках із заробітної плати на яку
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Заробітна плата відповідно до абзацу 2
ст. 33 ЗУ «Про державну службу»
державного службовця складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Абзацом 6 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» визначено, що
державним службовцям можуть
установлюватися інші надбавки і
доплати, а також надаватися
матеріальна допомога.

В абзаці 7 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» зазначено, що умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 2 Постанови КМУ від 09.03.2006р. №268
«Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів»
надано право керівникам органів
виконавчої влади установлювати
надбавки за високі досягнення у праці
керівникам структурних підрозділів, їх
заступникам, спеціалістам у розмірі до
50% посадового окладу з урахуванням
надбавки за ранг державного службовця
та надбавки (винагороди) за вислугу
років; здійснювати і преміювання
працівників, надавати працівникам
матеріальну допомогу для вирішення
соціально побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника.

Також суд першої інстанції правильно
зазначив, що відповідно до п. 3
Постанови КМУ від 31.05.2000р. №865 «Про
деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії», посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислуга років при призначенні
пенсії враховуються у розмірах, що
виплачується на день звільнення з
роботи, право на відповідний вид
пенсії.

Згідно п.2.3.3 Інструкції із статистики
від 13.01.2004р. № 5, яка є єдиним
нормативним документом, що розроблений
відповідно до Закону України «Про
оплату праці» матеріальна допомога, що
виплачується у розмірах, передбачених
нормативно - правовими актами є
об'єктом для нарахування та утримання
страхових внесків до Пенсійного фонду,
а отже включається в заробіток з якого
обчислюється пенсія.

Суд першої інстанції вірно вважав, що
винагорода за вислугу років,
встановлена посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання та матеріальна
допомога є частиною заробітної плати
зазначених посадових осіб,
виплачується за рахунок та у межах
фонду оплати праці, передбаченого
органам державної податкової служби в
Державному бюджеті України,
враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства, на неї нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а тому повинна
враховуватись при обчисленні розміру
пенсії державного службовця у
розмірах, що виплачуються на день
звільнення посадової особи з роботи, що
дає право на відповідний вид пенсії.

У даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно вважав
безпідставними при нарахуванні пенсії
покликання відповідача на ст. 33 Закону
України «Про державну службу»,
оскільки вона визначає умови оплати
праці державних службовців, а не умови
їх пенсійного забезпечення, які
визначає ст.37 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» і тому, суд
першої інстанції вірно вважав, що
оскільки позивач, під час перебування
на державній службі отримувала
винагороду за вислугу років в розмірі
40% до посадового окладу з урахуванням
доплат за спеціальне звання (ранг),
відповідно до Постанови КМУ від 12.09.2007р.
№1013 «Про порядок виплати винагороди за
вислугу років посадовим особам органів
ДПС, які мають спеціальні звання» то
визначений розмір цієї винагороди
повинен бути врахований і при
обчисленні та перерахунку їй пенсії.

З огляду на все вище викладене, суд
першої інстанції правильно вважав, що
позов підлягає задоволенню.

З урахуванням зазначеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області - залишити
без задоволення, а постанову
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 08
грудня 2010 року у справі № 2а-813/10 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин