Справа № 807/2365/13-а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 червня 2014 року Справа №
876/1002/14Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В.,

Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційні скарги
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області та
Дочірнього підприємства «Сі Пі Ем
Білдінг Юкрейн» на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03.12.2013р. у
справі за позовом Дочірнього
підприємства «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн»
до Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

08.07.2013р. Дочірнє підприємство «Сі Пі Ем
Білдінг Юкрейн» (далі-Підприємство)
звернулося в суд з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області (далі-ДПІ) про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 21 травня 2013 року.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 03.12.2013р.
вимоги Підприємства в частині
неправомірності нарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість (далі - ПДВ) на загальну
суму 191 446,67 грн. - задоволено та
податкове повідомлення - рішення від
21.05.2013р. за № в цій частині визнано
неправомірним та скасовано. В решті
позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ДПІ та Підприємство
оскаржили його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі апелянт ДПІ
просить постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
03.12.2013р. в частині задоволення позову
скасувати та в позові в цій частині
відмовити, оскільки така прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Апелянт
Підприємство просить постанову в
частині відмови в позові скасувати та
позов задовольнити, оскільки така
прийнята з порушенням норм
матеріального права. ДПІ апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що оскільки
згідно представлених до перевірки
документів встановлено, що при
будівництві багатоквартирних житлових
будинків Підприємство виступало
Замовником, то після закінчення
будівництва і оформлення права
власності станом на 01.03.2013р. за
Підприємством рахується дві квартири,
за які податкові зобов'язання з ПДВ при
оформленні права власності не
нараховані, що є порушення вимог
Податкового кодексу України та є
операцією з першого постачання житла,
що суд першої інстанції не взяв до
уваги. Підприємство апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що донарахування
зобов'язань по ПДВ в розмірі 34 396,56 грн.
по контрагенту ТзОВ «Центр
капітального будівництва» та по ВАТ
«ЕК Закарпаттяобленерго» в розмірі 5
496,99 грн. не ґрунтується на законі,
оскільки Підприємство не отримувало
скорегованих податкових накладних.
Щодо суми 229 604,00 грн. то така визначена
без врахування подання до ДПІ
уточнюючого розрахунку за лютий 2011
року, на що зверталась суду увага.

В судовому засіданні представники
апелянтів апеляційні скарги
підтримали та просили задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга ДПІ
підлягає до задоволення, а апеляційна
скарга Підприємства - до часткового
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування
Підприємством від'ємного значення,
відображеного у податковій декларації
з ПДВ за лютий 2013 року, якою встановлено
порушення вимог пп. 14.1.129, пп. 14.1.191 п. 14.1
ст. 14, п. 185.1 ст. 185, пп 14 п. 197.1 ст. 197
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. з наступними змінами та
доповненнями (далі-ПК України),
внаслідок чого збільшено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість (далі-ПДВ) (кол. Б р.9 декларації
за лютий 2013 року) на загальну суму ПДВ
191 446,67 грн.; порушено ст.192, п.198.6 ст. 198, п.
201.11 ст.201 ПК України в результаті чого
зменшено податковий кредит на загальну
суму ПДВ 40 053,00 грн.; порушено п. 200.1 ст. 200,
п. 200.3 ст. 200, п. 200.4 ст. 200 ПК України, в
результаті чого за результатом
перевірки зменшено залишок від'ємного
значення за лютий 2013 року, що утворився
за даними Підприємства в лютому 2011 року
в сумі ПДВ 229 604,00 грн., про що складено
акт від 13.05.2013р. № 1491/15-03/33331696.

За наслідками перевірки ДПІ прийняте
податкове повідомлення-рішення від
21.05.2013р. №, яким позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми ПДВ на
загальну суму 461 104,00 грн., з чим
Підприємство не погодилось, оскарживши
його до суду.

Надаючи оцінку законності та
обґрунтованості рішенню суду першої
інстанції колегія суду виходить з
наступного.

Згідно п.192.1 ст.191 ПК України, якщо після
постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд цін,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Відповідно до пп.192.1.1. п. 192.1 ст. 192 ПК
України, що якщо внаслідок такого
перерахунку відбувається зменшення
суми компенсації на користь платника
податку постачальника, то:
постачальник відповідно зменшує суму
податкових зобов'язань за результатами
податкового періоду, протягом якого
був проведений такий перерахунок та
надсилає отримувачу розрахунок
коригування податку; отримувач
відповідно зменшує суму податкового
кредиту за результатами такого
податкового періоду в разі, якщо він
зареєстрований як платник податку на
дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг.

Результат перерахунку податкових
зобов'язань і податкового кредиту
постачальника та отримувача
відображається у складі податкової
декларації за звітний податковий
період (п. 192.3 ст. 192 ПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Господарського суду м. Київ
задоволено позов Підприємства до ТзОВ
«Центр капітального будівництва» на
підставі якої видано наказ за
№05/1-08/5185/2011-19-73 від 04.12.2012р. про
стягнення з ТзОВ «Центр капітального
будівництва» на користь Підприємства
суму збитків в розмірі 206 379,36 грн.

Дана обставина стала підставою для
проведення ДПІ коригування
податкового кредиту на суму ПДВ в
розмірі 34 396,56 грн. (206 379,36 грн. * 20 % = 34396,56
грн.) по контрагенту ТзОВ «Центр
капітального будівництва» з
посиланням на вимоги ст.192 ПК України
грудня 2012 року.

Відмовляючи в задоволенні позову в цій
частині позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, твердження
Підприємства про те, що в зв'язку з
неотриманням коштів та скорегованих
податкових накладних на зменшення
вартості послуг від ТзОВ «Центр
капітального будівництва» така сума
відноситься до штрафу, неустойки та
пені, є безпідставні.

Надаючи оцінку висновкам суду першої
інстанції колегія суду виходить з
наступного.

Згідно з формою розрахунку коригування
кількісних і вартісних показників до
податкової накладної, затвердженою
наказом Мінфіну України №1379 від
01.11.2011р. та зареєстрованого в Мінюсті
22.11.2011р. за №1333/20071 (далі-Наказ №1379),
покупець при його отриманні має
засвідчити факт такого отримання, а
саме зазначити на примірнику
розрахунку продавця дату отримання
розрахунку та поставити підпис.

Пунктом 18 Наказу №1379 передбачено, що у
разі здійснення коригування сум
податкових зобов'язань відповідно до
статті 192 розділу V ПК України,
постачальник товарів/послуг виписує
розрахунок коригування кількісних і
вартісних показників до податкової
накладної за формою згідно з
додатком 2 до податкової накладної.
Пунктом 19 Наказу №1379 передбачено, що
оригінал розрахунку коригування
надається покупцю товарів/послуг.
Копія залишається у продавця.

На підставі вказаного розрахунку
отримувач товарів/послуг здійснює
коригування податкового кредиту
відповідно до статті 192 розділу V ПК
України (за умови дотримання
положень законодавчих актів щодо
віднесення сум до податкового кредиту)
з обов'язковим відображенням
зазначених коригувань у реєстрі
виданих та отриманих податкових
накладних (з від'ємним чи позитивним
значенням) (п.20 Наказу №1379).

Отже, суми податкових зобов'язань і
податкового кредиту постачальника та
отримувача одночасно підлягають
відповідному коригуванню в
деклараціях з ПДВ того звітного
податкового періоду, на який припадає
дата отримання отримувачем розрахунку.

Аналізуючи норми чинного
законодавства та встановлені
обставини у справі колегія суддів
приходить до переконання, що оскільки
ДПІ не подано суду доказів як виписки
ТзОВ «Центр капітального будівництва»
розрахунку коригування кількісних і
вартісних показників до податкової
накладної так і його отримання
Підприємством, а тому коригування ДПІ
податкового кредиту Підприємства на
суму ПДВ в розмірі 34 396,56 грн. по
контрагенту ТзОВ «Центр капітального
будівництва» за грудень 2012 року є не
правомірними.

Судом першої інстанції встановлено, що
за результатами проведеної перевірки
позивачем 31.01.2013р. ВАТ «ЕК
Закарпаттяобленерго» виписало
Підприємству розрахунки коригування
кількісних і вартісних показників до
податкових накладних на загальну суму
ПДВ в розмірі 5 496,99 грн. (1101.66 + 3147,20 + 1248,13 =
5496,99).

Слід зауважити, що з врахування вимог
Наказу №1379 коригуванню підлягають
показники декларації на підставі
розрахунку коригування та
поінформованості Підприємства, про
наявність такого розрахунку: дата
отримання розрахунку та підпис. Докази
отримання розрахунків Підприємством
ДПІ судом не надано, судом не здобуто, а
Підприємством заперечується про їх
отримання, що наслідком вважати, про
безпідставність коригування ДПІ
податкового кредиту за січень 2013 року
на суму 5 496,99 грн.

Також за результатами перевірки
встановлено, що Підприємством
задекларовано по декларації за лютий
2013 року залишок від'ємного значення ПДВ
(р.24 декларації) в сумі 683 557,00 грн. По
декларації за лютий 2011 року податкове
зобов'язання складає суму ПДВ 74 667,00 грн.
(кол. Б, р. 9 декларації за лютий 2011 року),
податковий кредит складає суму 143 270,00
грн. (Б, р. 17 декларації за лютий 2011 року),
від'ємне значення ПДВ складає суму 68 603,0
грн. (кол. Б. 18.2 декларації за лютий 2011
року).

Проте, Підприємство задекларувало
залишок від'ємного значення за лютий 2011
року в розмірі 298 207,00 грн. та зазначило у
додатку №2 до податкової декларації з
ПДВ (Довідка щодо залишку суми
від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітної
податковому періоді та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступної податкового періоду)
до декларації з ПДВ за лютий 2013 року
звітний (податковий) період, у якому
виникла сума - лютий 2011 року. Відхилення
становить 229 604,00 грн. (298 207,00 грн. - 68 603,00
грн. = 229 604,00 грн.).

Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між
податковим зобов'язанням звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту звітного
(податкового) періоду. Крім цього,
відповідно до п. 200.3 ст. 200 Податком
кодексу України при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з п.
200.1 цієї статті, така сума враховується
у зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Окрім того, згідно п. 200.4 ст. 200 ПК
України якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно п. 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а)бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній
території України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

В підтримання апеляційної скарги
позивач зазначав, що оскільки за
наслідком проведеної перевірки
податкової декларації з ПДВ за квітень
2008 року виявлено завищення суми
бюджетного відшкодування на 170 432,00 грн.
та на 24 159,00 грн., а всього на суму 194 591,00
грн., а тому залишок 407 698,00грн. - 194 591,00
грн. = 213 107,00 грн. не був відшкодований і
тому був включений в податкову
декларацію з ПДВ за лютий 2011 року
уточнюючим розрахунком податкових
зобов'язань з ПДВ у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок; в склад податкової декларації
з ПДВ за квітень 2009 року було подано
Додаток №3 «Розрахунок суми
бюджетного відшкодування» та Додаток
№4 «Заява про повернення суми
бюджетного відшкодування» в сумі 16
667,00грн. Заявлена суму також не була
відшкодована і тому була включена в
податкову декларацію з ПДВ за лютий 2011
року уточнюючим розрахунком
податкових зобов'язань з ПДВ у зв'язку з
самостійним виправленням виявлених
помилок.

Проте з таким обґрунтуванням позовних
вимог та апеляційної скарги не
погоджується колегія суддів виходячи з
наступного.

Наказом ДПА України від 25.01.2011р. №41,
який втратив чинність 10.01.2012р. на
підставі Наказу Мінфіну від 25.11.2011р.
№1492 та якими затверджено форми та
порядок заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, передбачалось подання
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок (у разі
якщо у майбутніх податкових періодах з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 розділу II ПК
України, платник податків самостійно
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій податковій декларації (крім
митної декларації або обмежень,
визначених статтею 50 розділу II ПК
України)) передбачено пунктом 50.1 статті
50 розділу II ПК України.

Аналіз норм чинного законодавства та
встановлених обставин у справі дає
можливість колегії суддів дійти
висновку про безпідставність позову
позивача в цій частині вимог, оскільки
згідно вимог законну уточнюючий
розрахунок подається щодо коригувань
податкових зобов'язань з ПДВ, а спір у
справі виник щодо завищення суми
від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, суми по якому
уточнюючим розрахунком податкових
зобов'язань з ПДВ не виправляються (не
включаються ).

Судом першої інстанції також
встановлено, що при проведенні
перевірки податковим органом виявлено,
що Підприємство в порушення пп.14,1.191,
п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.п.197.1.14, п.197.1 ст.197
ПК України не нарахувало податкові
зобов'язання з ПДВ при оформленні
правовстановлюючих документів на
готове новозбудоване житло, що
слугувало підставою донарахування
податкових зобов'язань з ПДВ на
загальну суму 191 446,67 грн. (кв. №14 в буд.
№33 орієнтовна вартість 391 040,00 грн. та
кв. №20 в буд. №33 орієнтовна вартість 757
640,00 грн./6 = 191 446,67 грн.) з чим суд першої
інстанції не погодився, оскільки
вважав, що відповідно до пп.197.1.14., п.197.1
ст.197 ПК України звільняються від
оподаткування операції з постачання
житла (об'єктів житлового фонду), крім
їх першого постачання, якщо інше
передбачено цим підпунктом, проте з
таким висновком суду першої інстанції
не погоджується колегія суддів,
виходячи з наступного.

У п.197.1.14 п.197.1 ст.197 ПК України перше
постачання житла (об'єкта житлового
фонду) означає: а) першу передачу
готового новозбудованого житла
(об'єкта житлового фонду) у власність
покупця або постачання послуг
(включаючи вартість придбаних за
рахунок виконавця матеріалів) із
спорудження такого житла за рахунок
замовника; б) перший продаж
реконструйованого або капітального
відремонтованого житла (об'єкта
житлового фонду) покупцю, який є особою
іншою, ніж власник такого об'єкта на
момент виведення його з експлуатації
(використання) у зв'язку з такою
реконструкцією або капітальним
ремонтом, або постачання послуг
(включаючи вартість придбаних за
рахунок виконавця матеріалів) на таку
реконструкцію чи капітальний ремонт за
рахунок замовника.

Норми цього підпункту поширюються
також на перший продаж дачних або
будинків, а також будь-яких інших
об'єктів власності, зареєстрованих
згідно із законодавством як житло
(житловий фонд); операції з першого
постачання доступного житла та житла,
що будується із залученням державних
коштів, звільняються від
оподаткування.

Перевіркою встановлено, причиною
виникнення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту в періоді,
охопленому перевіркою є будівництво
багатоповерхових житлових будинків, в
проекті «Боздош-Еліт», яке ведеться в
етапи по чергам введення в
експлуатацію, та в подальшому
реалізовувало квартири та підвальні
приміщення фізичним особам.
Будівництво здійснювалося за власні
кошти Підприємства, кредитні кошти
отримані в банківських установах так і
за кошти фізичних осіб.

Згідно представлених до перевірки
документів встановлено, що при
будівництві багатоквартирних житлових
будинків, Підприємство виступало
Замовником, а Підрядниками були ТзОВ
«Центр капітального будівництва» та
ТзОВ «Галицька основа».

Перевіркою встановлено, що після
завершення будівельних робіт по другій
черзі (будинок №29, №31, №33 за адресою
м.Ужгород, вулиця Возз'єднання
(Слов'янська набережна) дані будинки
введені в експлуатацію та оформлено
Підприємством на дані будинки право
власності, що підтверджується
Свідоцтвами про право власності на
нерухоме майно та Витягами про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Як встановлено ДПІ, згідно до
листа-пояснення від 25.04.2013р. №25/04-13/1
наданого Підприємством, орієнтовна
вартість квадратного метра
непроданого нерухомого майна складає 6
400,00 грн. за один квадратний метр
загальної площі квартири.

Станом на 01.03.2013р. відповідно до
листа-пояснення бід 25.04.2013р. №25/04-13
наданого Підприємством, наявно
нереалізоване майно, яке перебуває у
власності: квартира №?34 в будинку №?33
по вулиці Воз’єднання в м.Ужгороді,
загальною площею 61,1 кв.м., орієнтовна
вартість якої складає 391 040 грн.;
квартира №?20 в будинку №?33 по вулиці
Возз’єднання в м.Ужгороді, загальною
площею 122,2 кв.м., орієнтовна вартість
якої складає 757 640 грн.

При оформленні (реєстрації) на себе, як
власника, права власності на квартири
№14 та №20 в складі будинку №33 за
адресою м. Ужгород, вул. Возз'єднання
(Слов'янська набережна) Підприємство
податкові зобов'язання з ПДВ не
нараховувало.

Враховуючи вищевикладене колегія суду
зазначає, що у випадку коли після
завершення будівництва
правовстановлюючі документи на
новозбудоване житло оформлюються на
підприємство-замовника, а пізніше
згідно з договорами купівлі-продажу
квартир з фізичними особами
переоформлюються на таких фізичних
осіб, операцією з першого постачання
житла вважатиметься операція
оформлення правовстановлюючих
документів на замовника. Подальше
переоформлення права власності на
фізичних осіб, у розумінні норм
Кодексу, не вважатиметься операцією з
першого постачання житла, а тому ця
операція звільнятиметься від
оподаткування податком на додану
вартість відповідно до підпункту 197.1.14
пункту 197.1 статті 197 ПК України, що є
наслідком скасування постанови суду
першої інстанції в частині задоволення
вимог позивача на суму 191 446,67 грн.

Щодо встановлених ДПІ порушення
позивачем по декларації з ПДВ за
грудень 2011 року на суму 159,32 грн. по
декларуванні в складі податкового
кредиту 62,91грн. та 96,41 грн. по чеках
отриманих відповідно від АТ «Нова
Лінія» та від ТзОВ «Епіцентр» то
колегія судді з такими висновками
погоджується, оскільки оригіналів
чеків не було подано як до перевірки
так і суду.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до вимог ст.71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що оскаржувану
постанову слід скасувати та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити частково.

У відповідності до вимог ст.94 КАС
України, розміру ставки судового збору,
передбаченого Законом України «Про
судовий збір», слід стягнути з
Дочірнього підприємства «Сі Пі Ем
Білдінг Юкрейн» до Державного бюджету
України судовий збір в сумі 2 095,53 грн.
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог та сплаченого судового
збору на суму 34,41грн., згідно квитанції
від 29.05.2013р.

Керуючись ст. ст.160, 161, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області задовольнити,
рішення суду в частині задоволення
позову скасувати.

В задоволенні позову Дочірнього
підприємства «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн»
про визнання неправомірним та
скасування податкового-повідомлення
рішення № від 21.05.2013р. в частині
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 191 446,67грн. відмовити.

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Сі Пі Ем Білдінг Юкрейн»
задовольнити частково, рішення суду в
частині відмови в позові скасувати та
позов в цій частині задовольнити
частково.

Визнати неправомірним та скасувати
податкове-повідомлення рішення
№ від 21.05.2013р. щодо зменшення
розміру від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 39
894,00 грн.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Сі
Пі Ем Білдінг Юкрейн» до Державного
бюджету України судовий збір в сумі 2
095,53 грн. (дві тисячі дев'яносто п'ять
гривень 53 копійок).

В решті постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
03.12.2013р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш

Повний текст Постанови виготовлено
01.07.2014р.