Справа № 9101/132588/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2014 рокусправа № 2а/0470/331/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників сторін:

позивача : - Журавель Ю. О.
(дов. від 25.04.2014 р.)

відповідача: - Онасенко О. В.
(дов. від 29.04.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім «ЄВРАЗРЕСУРС» УКРАЇНА»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
червня 2012 року

у справі №2а/0470/331/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«ЄВРАЗРЕСУРС» УКРАЇНА»

до Дніпропетровської митниці

Головного Управління Державного
казначейства України в
Дніпропетровській області

про визнання протиправними і
скасування рішення та стягнення
надмірно сплаченої суми -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Торговий Дім «ЄвразРесурс»
Україна» звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської митниці та
Головного Управління Державного
казначейства України у
Дніпропетровській області, в якому з
урахуванням змін позовних вимог від
18.01.2012 та 09.04.2012, просило:

визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, пропуску або оформленні
товарів та транспортних засобів через
митний кордон України №110010000/2/00118 від
30.01.2012;

визнати протиправними та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці про
визначення митної вартості товарів
№110010000/2011/600434/1 від 12.12.2011, №110010000/2011/600448/1
від 15.12.2011, про коригування заявленої
митної вартості товарів №110010000/2012/600048/1
від 30.01.2012;

стягнути з державного бюджету України
надмірно сплачену суму ПДВ у розмірі
1587863,60 грн.;

зобов'язати Дніпропетровську митницю
здійснити митне оформлення вантажу за
ціною контракту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
застосування митним органом методу №3
визначення митної вартості товару (за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів) та коригування
ціни угоди з урахуванням комерційних
умов є протиправним, оскільки
визначення митної вартості товарів має
бути здійснено за методом №1 - ціною
договору. Позивач зазначає, що митним
органом не було доведено наявність
підстав для застосування третього
методу визначення митної вартості та
обґрунтованість коригування вартості
відповідно до ціни з урахуванням
комерційних умов. Також, позивач
зазначає, що всі необхідні документи,
які підтверджують контрактну вартість
товару, надані митному органу при
оформленні вантажно-митних декларацій.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
червня 2012 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу (т.3 а. с.75), в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду від 26.06.2012 та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
зовнішньоекономічним контрактом не
передбачено надання позивачу
документів, які не стосуються
укладеного контракту, тому вимога
митного органу щодо надання договору з
третіми особами, калькуляції
фірми-виробника товару, каталогів,
специфікації, прейскуранти
фірми-виробника є протиправною та
такою, що порушує права постачальника
товару. Позивач вказує, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про ненадання позивачем документів, що
підтверджують вартість товару, яка
встановлена контрактом, оскільки
позивачем подано на підтвердження
заявленої ціни митної вартості товару
висновок «Державного
інформаційно-аналітичного центру
моніторингу зовнішніх товарних
ринків», який підтвердив прийнятність
визначеної позивачем ціни у
вантажно-митних деклараціях.

Позивачем подано письмове клопотання
про заміну позивача у даній справі
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«ЄВРАЗРЕСУРС» УКРАЇНА»
правонаступником - Публічним
акціонерним товариство «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА».

З огляду на подані позивачем документи
на підтвердження вказаного клопотання,
колегія суддів вважає за необхідне
відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
здійснити процесуальне
правонаступництво, замінити позивача
у справі Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«ЄВРАЗРЕСУРС» УКРАЇНА»
правонаступником - Публічним
акціонерним товариство «ЄВРАЗ СУХА
БАЛКА».

Відповідачем-1 подано письмове
клопотання про заміну відповідача-1 у
даній справі Дніпропетровську митницю
правонаступником - Дніпропетровською
митницею Міндоходів.

З огляду на подані відповідачем-1
документи на підтвердження вказаного
клопотання, колегія суддів вважає за
необхідне відповідно до статті 55
Кодексу адміністративного судочинства
України здійснити процесуальне
правонаступництво, замінити
Відповідача у справі
Дніпропетровську митницю
правонаступником - Дніпропетровською
митницею Міндоходів.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представник відповідача-1 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечує. Зазначає, що рішення судом
першої інстанції прийнято законно та
обґрунтовано.

Представник відповідача-2 в судове
засідання не з'явився, надав письмове
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, 16 червня 2008 року
між пПозивачем (Покупець) та компанією
«Carbo Chemicals Group GmbH» (Постачальник)
укладено контракт №83/08, за умовами
якого Продавець продає, а Покупець
придбає коксуюче вугілля (товар),
найменування, кількість, реквізити
вантажовідправників та
вантажоотримувачів, умови поставки
(строки та базис), визначені у Додатках,
що є невід'ємною частиною контракту.

Відповідно до п.2.1 контракту ціна
товару визначається на умовах DAF
Польсько-Український кордон
кордонперехід прикордонного перетину
Хрубещів/Ізов станція Ізов, згідно із
правилами тлумачення міжнародних
комерційних термінів INCOTERMS 2000 та
визначається в додатках до даного
контракту в Євро за одну метричну тону
товару.

Згідно з п. 3.1 контракту Покупець
здійснює оплату за поставлений товар
протягом 5-ти банківських днів з дати
прибуття товару в адресу
вантажоодержувача товару шляхом
прямого банківського переказу
грошових коштів за реквізитами,
зазначеними у рахунку Продавця.
Відповідно до пункту 3 додатку №19 від
03.10.2011 контракту оплата за товар
здійснюється протягом листопада 2011
року; а згідно додатку №21 від 01.11.2011 -
протягом грудня 2011 року.

Відповідно до додатку №21 від 01.11.2011
ціна товару за одну метричну тонну
становить 210,50 євро на умовах DAF Izow/Hrubieszov
згідно з Інкотермс 2000; відповідно до
додатку №22 від 18.11.2011 року ціна товару
за одну метричну тонну становить 165,00
євро, на умовах DAF Izow/Hrubieszov згідно з
Інкотермс 2000.

Задля митного оформлення товару, 11.12.2011
позивачем подано вантажно-митну
декларацію форми МД-2 №110010000/2011/007710,
якою задекларовано митну вартість
товару за ціною 0,165Євро/кг.

15.12.2011 подано вантажно-митну декларацію
форми МД-2 №110010000/2011/007832, якою
задекларовано митну вартість товару за
ціною 0,2105 Євро/кг.

Для підтвердження митної вартості
товару позивачем подані наступні
документи: облікова картка суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності
№11000/1/10/115503 від 13.10.2010; внутрішні
транзитні документи; накладні; інвойси;
зовнішньоекономічний договір від
16.06.2008 №83/08 із додатками; внутрішній
договір (контракт) доручення від 01.02.2008
№2008/02-28; довідка про декларування
валютних цінностей від 20.10.2011;
сертифікат про походження товару
невизначеної форми від 03.12.11 № PL/MF/AG
0206829.

Для забезпечення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару відповідачем
проведено наступні заходи: перевірка
наданих для митного контролю й митного
оформлення документів для
підтвердження заявленої митної
вартості; консультація з декларантом з
метою обміну інформацією, яка
стосувалась даної операції та її вплив
на вартість товару; порівняння рівня
заявленої митної вартості товару з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Під час здійснення вищевказаних
заходів відповідачем встановлено, що
рівень заявленої митної вартості
товарів нижчий рівня митної вартості
товарів, інформація про які була наявна
у митного органу.

З метою підтвердження заявленого
позивачем рівня митної вартості
товарів, відповідачем витребувано
додаткові документи, що підтверджують
митну вартість товару, шляхом
проставляння напису на вищеозначених
вантажно-митних деклараціях, а саме:
договір з третіми особами, що пов'язані
з договорами про поставку товарів
митна вартість яких визначається;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми-виробника товару;
калькуляція фірми-виробника; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження, згідно із
законодавством.

Позивач ознайомився із вказаним
записом під підпис та вчинив запис:
«Ознайомлений. Надати інші додаткові
документи немає можливості. Проведено
консультацію».

У зв'язку з відсутністю додаткових
документів, відповідачем прийнято
рішення про визначення митної вартості
товарів №110010000/2011/600434/1 від 12.12.2011,
відповідно до якого митна вартість
товару визначена на рівні 0,19 євро/кг та
рішення про визначення митної вартості
товарів №110010000/2011/600448/1 від 15.12.2011,
відповідно до якого митна вартість
товару визначена на рівні 0,2155 євро/кг.

При визначенні митної вартості товару
митним органом застосовано третій
метод визначення митної вартості
товарів. При цьому, у наведених вище
рішеннях міститься відмітка про те, що
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору з
огляду на неподання та відмову подання
додаткових документів, зазначених у
ДМВ та ВМД, необхідних для
підтвердження заявленої вартості.
Також, в рішенні зазначено про
неможливість застосування 2-го методу
визначення митної вартості, оскільки
відсутні інформація щодо вартості
ідентичних товарів.

30.01.2012 відповідачем видано картку
відмови в прийнятті митних декларацій
чи митному оформленні №110010000/2/00118.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Відповідно до статті 262 Митного кодексу
України митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Статтею 265 Митного кодексу України
визначено, що митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості згідно з положеннями
цього Кодексу. Такий контроль може
здійснюватися в установленому порядку
із застосуванням різних форм.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Згідно з Порядком декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України №1766 від 20.12.2006,
визначення митної вартості -
сукупність дій, які вчиняються
декларантом та/або митним органом з
метою визначення вартості товарів
відповідно до положень Митного кодексу
України та інших нормативно-правових
актів.

Пунктом 5 вказаного Порядку №1766
встановлено, що для заявлення митної
вартості товарів, визначеної за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
відповідно до статті 267 Митного кодексу
України подається декларація митної
вартості за формою згідно з додатком 1.

Згідно п. 7 Порядку №1766 для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1766
відомості, на підставі яких
декларантом визначено та заявлено
(задекларовано) митну вартість товарів,
повинні базуватися на об'єктивних
даних, що підлягають обчисленню та
перевірці відповідно до вимог Митного
кодексу України.

Згідно пункту 11 Порядку №1766 для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Посадова особа митного органу у графі
«Для відміток митниці» декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис.

Відповідно до п. 13 Порядку №1766
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у
пункті 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується. У разі
відмови подати додаткові документи
декларант робить відповідний запис із
зазначенням дати, прізвища та
проставлення свого підпису на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості. Відповідно
до п. 14 Порядку № 1766, якщо декларантом
не подано в установлений строк
додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем на вимогу відповідача
витребувані документи не надано, а
наявний на момент митного оформлення
висновок «Державного
інформаційно-аналітичного центру
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» носить суто інформаційний
характер.

Якщо декларантом не надані в
установлений законодавством термін
вищезазначені додаткові документи або
якщо він відмовився від їх надання, то
митний орган відповідно до статті 265
Митного кодексу України, п.14 Порядку
№1766, визначає митну вартість товарів
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Згідно ст. 266 Митного кодексу України
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Частинами 2 - 3 зазначеної статті
визначено, що основним методом
визначення митної вартості товарів є
метод за ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються. Якщо основний метод не
може бути використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині 1 цієї статті методів. При цьому
кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 265 Митного
кодексу України митний орган має право
упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Відповідно до ст. 88 Митного Кодексу
України декларант зобов'язаний надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
норми колегія суддів доходить
висновку, що відповідач-1 наділений
повноваженням витребувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару, за
наявності підстав сумніву митної
оцінки товару, що переміщується через
митний кордон України.

В даних спірних правовідносинах у
відповідача-1 виник обґрунтований
сумнів щодо правильності заявлення
митної вартості товару, яка була нижчою
від наявної бази даних світових цін на
вказаний товар та з урахуванням
документів. наданих самим декларантом.

При витребуванні додаткових
документів відповідач-1 діяв у
відповідності з приписами вказаного
вище Порядку №1766 та інших норм митного
законодавства. При цьому відповідач-1
відповідно до наведених законодавчих
норм надавав позивачу можливість
підтвердження заявленої митної
вартості чи коригування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, однак, позивач додаткових
документів щодо підтвердження
заявленої митної вартості в повному
обсязі не надав. Інших способів, ніж
витребування додаткових документів,
надання часу для підтвердження
заявленої митної вартості товару, у
митного органу щодо узгодження митної
вартості товару із декларантом
законодавчими нормами не передбачено.

У зв'язку з ненаданням позивачем
запитуваних додаткових документів без
обґрунтувань причини такого неподання,
у відповідача-1 не було можливості
застосувати митну вартість, визначену
позивачем, а тому при здійсненні митної
оцінки був застосований метод оцінки
№3 згідно ст.269 Митного кодексу України.

Судом першої інстанції ґрунтовно
досліджено дії відповідача-1 щодо
застосування третього методу при
визначенні митної вартості товару та
об'єктивні причини неможливості
застосування ним попереднього методу.

За наведених обставин, зважаючи що
позивачем заявлена митна вартість
товару значно нижча відносно даних
інформаційної бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
державної митної служби України, та
зважаючи не те, що позивачем не надано
необхідних документів щодо
підтвердження правильності заявленої
митної вартості, колегія суддів
доходить висновку, що відповідач-1
правомірно, в межах наданих
повноважень та наведених законодавчих
норм, самостійно визначив митну
вартість вказаного товару, застосував
метод 3.

Отже правові підстави для визнання
протиправними прийнятих митницею з
цього приводу рішень та картки відмови
в прийнятті митної декларації,
пропуску або оформленні товарів та
транспортних засобів через митний
кордон України відсутні.

Також вимоги позивача про повернення з
Державного бюджету України надмірно
сплаченої суми податку на додану
вартість не підлягають задоволенню
зважаючи на встановлення
правомірності дій відповідача-1 щодо
визначення митної вартості товарів за
третім методом (за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів).

З огляду на вище викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
під час розгляду справи в повному
обсязі дослідив обставини, які мають
значення для справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім «ЄВРАЗРЕСУРС» УКРАЇНА» - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
червня 2012 року у справі №2а/0470/331/12 -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко