Справа № 2-а-3920/12/1470
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

26 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-3920/12/1470

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької
І.О.

- Стас Л.В.

за участю секретаря - Заболотної
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імпульс-Миколаїв
Дистриб'юційна Компанія» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Імпульс-Миколаїв
Дистриб'юційна Компанія» звернулось до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Миколаєві Державної податкової
служби від 17.01.2007 року №00000738/0, яким
визначено зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 31 051,11 грн. та
від 17.01.2007 року № 00000838/0, в частині
нарахування податкового зобов'язання
з податку на додану вартість та
застосування штрафних санкцій на суму
435 909,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що висновки податкового
органу про нереальність угод,
укладених Товариством з TOB «Асистент»
та про порушення Товариством норм
Закону України «Про податок на додану
вартість», Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
що призвело до заниження сум податків,
є протиправними, не ґрунтуються на
законі та суперечать фактичним
обставинам справи, адже підтвердженням
реального змісту (товарності)
господарських операцій є наявна
первинна документація.

Послуги, отримані від TOB «Асистент»,
безпосередньо пов'язані з
господарською діяльністю Компанії, бо
є суттєвими, регулярними, постійними та
направлені виключно на отримання
доходу компанією.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року позов задоволено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі Спеціалізована
державна податкова інспекція з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судове рішення та
прийняти нову постанову про відмову у
задоволені позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 55
Кодексу адміністративного судочинства
України у справі здійснено заміну
відповідача Спеціалізовану державну
податкову інспекцію по роботі з
великими платниками податків у м.
Миколаєві Державної податкової служби,
правонаступником - Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів у зв'язку із
реорганізацією.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що підставою для прийняття
відповідачем податкових
повідомлень-рішень, які є предметом
оскарження, став акт Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Миколаєві про результати виїзної
планової перевірки ТОВ
«Імпульс-Миколаїв Дистриб'юційна
компанія» з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
за період з 01.04.2005 року по 30.06.2006 року №
154/38-000/33513988 від 29.12.2006 року.

Перевіркою встановлено порушення п.п.
3.1.1 п. 3.1 ст. 3; п.п. 4.5.1 п. 4.1. ст. 4; п.п. 7.3.1 п.
7.3, п.п.7.4.1, 7.4.5 п.7.4. ст.7 ЗУ «Про податок на
додану вартість», внаслідок чого
Товариством занижено ПДВ в період з
травня 2005 року по червень 2006 року
включно, та зменшено ПДВ, що підлягає
бюджетному відшкодуванню за 2005 рік.

Суть порушень, на думку податкового
органу, полягала у тому, що у вказаному
періоді позивачем сформовано
податковий кредит по ПДВ за
господарськими операціями з ТОВ
«Асистент», реальність якої не знайшла
свого підтвердження в ході перевірки.

За висновком ДПІ, в ході перевірки
встановлено, що укладений договір не
пов'язаний з господарською діяльністю
підприємства, усі операції
купівлі-продажу товарів не спричиняють
реального настання правових наслідків,
що обумовлені ними, адже позивачем не
надано інформації з приводу формування
цін на зазначені в договорі послуги, в
актах здачі приймання робіт
зафіксовано лише договірну вартість
без зазначення об'єму виконаних робіт.
Крім цього Товариством не надано
обґрунтованих пояснень щодо
використання зібраної контрагентом
інформації та яким чином ця інформація
впливає на збільшення об'єму продаж по
продукції торгової марки «Wrigley».

Також в акті перевірки зазначено, що в
ході перевірки Товариством не доведено
факт отримання доходу саме внаслідок
оплати ТОВ «Асистент» за послуги,
оскільки з аналізу бухгалтерської
документації вбачається, що 58 %
розрахункового прибутку від
реалізації продукції «Wrigley» Товариство
витратило на сплату послуг ТОВ
«Асистент», а зазначені в податкових
накладних реквізити позивача не
відповідають дійсності.

За недоведеності факту придбання
товарів (робіт, послуг) відповідні суми
не можуть включатися до податкового
кредиту з податку на додану вартість
Товариства.

За наслідками перевірки СДПІ по роботі
з великими платниками податків у
м. Миколаєві прийнято податкові
повідомлення-рішення від 17.01.2007 року №
00000738/0, яким Товариству визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість та штрафні санкції на
загальну суму 31 051,11 грн., з яких за
основним платежем 20 700,74 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 10 350,37
грн., та № 00000838/0, яким визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість та штрафні санкції на
загальну суму 451 577,14 грн., з яких за
основним платежем 301 051,42грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 150
525,72 грн.

За наслідками адміністративного
оскарження податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не надано доказів того, що
спірні податкові накладні виписані
особою, яка не є платником податку на
додану вартість та не надано належних
доказів визнання недійсними
податкових накладних.

Крім цього суд першої інстанції
послався на постанову Вищого
Адміністративного суду від 17 травня 2012
року у цій же справі, якою встановлено
правомірність віднесення позивачем до
складу валових витрат послуг від ТОВ
"Асистент", що в свою чергу дає
можливість позивачу віднести витрати з
оплати податку на додану вартість у
податковий кредит.

Колегія суддів такий висновок суду
першої інстанції вважає правильним, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно пп. 7.2.1. п. 7.2 ст. 7 Закону платник
податку зобов'язаний надати покупцю
податкову накладну, що має містити
зазначені окремими рядками: порядковий
номер податкової накладної; дату
виписування податкової накладної;
повну або скорочену назву, зазначену у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
податковий номер платника податку
(продавця та покупця); місце
розташування юридичної особи або місце
податкової адреси фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість; опис (номенклатуру)
товарів (робіт, послуг) та їх кількість
(обсяг, об'єм); повну або скорочену
назву, зазначену у статутних
документах отримувача; ціну поставки
без врахування податку; ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні: загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням ситку.

Відповідно до пп. 7.2.6. п. 7.2 ст. 7 Закону
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари луги), на вимогу їх отримувача,
та є підставою для нарахування
податкового кредиту.

Згідно пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого (
нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
документами згідно з законодавства).

Таким чином, до передбачених законом
умов щодо отримання відшкодування
Закон відносить наявність податкової
накладної, факту придбання товару та
фактичної оплати за товар.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
01.04.2005 року між позивачем та ТОВ
«Асистент» укладено договір № 05/05/1, за
умовами якого виконавець надав послуги
по забезпеченню інформацією по
представленню продукції торгової
марки «Wrigley» на території м. Миколаєва,
а саме: збір і надання інформації про
роздрібні магазини / кіоски / лотки/
інше на території м. Миколаєва, які
продають жувальну гумку "Wrigley"; - збір і
надання інформації про запас продукції
Ріглі в торгівельній / роздрібній
точці.

Факт надання послуг за кожним
замовленням сторони фіксували в актах
виконаних робіт/ наданих послуг,
розрахунки позивача з ТОВ «Асистент»
відбувалися на підставі місячних
маркетингових звітів.

Всього за цим договором, відповідно до
актів виконаних робіт, позивачем
сплачено на користь ТОВ «Асистент» 1 867
844,21 грн.

На підтвердження здійснення операції
контрагентом позивача виписані
податкові накладні, до яких були
зауваження з боку податкового органу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відсутність обов'язкових реквізитів
податкової накладної, передбачених пп.
7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» в
будь-якому випадку не передбачає
застосування відповідальності у
вигляді виключення з податкового
кредиту покупця сум ПДВ, сплачених
продавцеві при г придбані товарів
(робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» порядок та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку.

Згідно п. 5 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом ДПА України від 30.05.1997 №165
податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж вказаною у пункті 2 даного
Порядку, тобто особою, яка не
зареєстрована як платник податку в
податковому органі і якій не присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, податкові накладні
відповідають фактично здійсненим
операціям та належним чином
відображені в аналітичній звітності та
бухгалтерському обліку.

Крім того з матеріалів справи
вбачається, що постановою Вищого
Адміністративного суду від 17 травня 2012
року, ухваленою за наслідком
касаційного перегляду прийнятих
раніше у даній справі рішень,
встановлено правомірність віднесення
позивачем до складу валових витрат
послуг від ТОВ «Асистент», що, в свою
чергу, підтверджує правомірність
віднесення позивачем витрат з оплати
податку на додану вартість до
податкового кредиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду не
встановлено.

Постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству та доводи
апеляційної скарги цих висновків суду
не спростовують.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Одесі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імпульс-Миколаїв
Дистриб'юційна Компанія» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Миколаєві
Державної податкової служби про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.