Справа № 825/2002/14
Суддя: Смірнова О.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2014 року Чернігів
Справа №
825/2002/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючої судді
Смірновій О.Є.,

за участю секретаря
Прокіної А.С.,

представника позивача
Дубрової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції в м. Чернігові
Головного управління Міндоходів в
Чернігівській області до Приватного
підприємства «Пакінг» про накладення
арешту на кошти,-

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м.
Чернігові Головного управління
Міндоходів в Чернігівській області
(далі - ДПІ у м. Чернігові) 13.06.2014р.
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Приватного підприємства
«Пакінг» (далі - ПП «Пакінг») і просить
накласти арешт на кошти та інші
цінності відповідача, що знаходяться у
банку, на суму податкового боргу в
розмірі 48882,00 грн., мотивуючи тим, що
відповідач належні платежі до бюджету
не сплачує.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся в
установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

ПП «Пакінг» (код - 36571300) зареєстровано в
якості юридичної особи 21.07.2009 та взято
на податковий облік до ДПІ у м.
Чернігові з 22.07.2009 за № 10045, що
підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 14.04.2014 та
довідкою про взяття на облік платника
податків від 10.08.2012 (а.с. 4-6, 7).

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст.16
Податкового кодексу України платники
податків зобов'язані сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом, та платник
податку несе відповідальність за
правильність обчислення, своєчасність
сплати податку та дотримання вимог
податкового законодавства.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а у разі їх
недостатності-шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно із п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України стягнення коштів з
рахунків платників у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Відповідач несвоєчасно і не в повному
обсязі сплачував податкові
зобов'язання, внаслідок чого утворився
податковий борг по податку на додану
вартість в сумі 48882,00 грн.

Податковий борг відповідача виник
через несплату податкових зобов'язань,
визначених відповідачем самостійно в
податкових деклараціях від 20.02.2014 року
та від 19.03.2014 року (а.с. 9-12).

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Згідно із ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законами.

Відповідно до пп. 14.1.156 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Згідно із пп. 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

На виконання вимог ст. 59 Податкового
кодексу з метою погашення податкового
боргу податковим органом направлено
відповідачу податкову вимогу від 13.03.2014
№ 574-25 (а.с. 13), яка повернулась до ДПІ в м.
Чернігові через неможливість вручення.

Відповідно до довідки з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
щодо суб'єктів від 09.04.2014 у ПП «Пакінг»
майно відсутнє (а.с. 14).

Згідно довідок Державної інспекції
сільського господарства в
Чернігівській області та Управління
земельних ресурсів транспортні засоби
та земельні ділянки у відповідача
відсутні (а.с. 16, 17).

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності, що
знаходяться в банку, платника податків,
який має податковий борг, у разі якщо у
такого платника податків відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

Згідно п. 94.4 ст. 94 Податкового кодексу
України арешт може бути накладено
органом державної податкової служби на
будь-яке майно платника податків, крім
майна, на яке не може бути звернено
стягнення відповідно до закону, та
коштів на рахунку платника податків.

Приписами пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 Податкового
кодексу України передбачено, що арешт
коштів на рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду шляхом звернення органу
державної податкової служби до суду.

Аналогічна норма міститься у пункті 7.1
Порядку застосування
адміністративного арешту майна
платника податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 07.11.2011 року № 1398 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 04.01.2012
року за № 9/20322 (далі - Порядок № 1398).

Тобто, реалізація права податкового
органу на застосування
адміністративного арешту коштів на
рахунках платника податків може
здійснюватися виключно шляхом
безпосереднього звернення до
адміністративного суду з позовом про
накладення арешту.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового
кодексу України адміністративний
арешт майна платника податків є
винятковим способом забезпечення
виконання платником податків його
обов'язків, визначених законом.

Арешт коштів на рахунку платника
податків є різновидом
адміністративного арешту, який
застосовуються виключно на підставі
рішення суду (на відміну від
адміністративного арешту іншого майна,
який здійснюється за рішенням
керівника податкового органу).

Згідно із п. 94.2 ст. 94 Податкового
кодексу України арешт майна може бути
застосовано, якщо з'ясовується одна з
таких обставин: платник податків
порушує правила відчуження майна, що
перебуває у податковій заставі;
фізична особа, яка має податковий борг,
виїжджає за кордон; платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб органу
державної податкової служби; відсутні
дозволи (ліцензії) на здійснення
господарської діяльності, торгові
патенти, а також у разі відсутності
реєстраторів розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством; відсутня
реєстрація особи як платника податків
в органі державної податкової служби,
якщо така реєстрація є обов'язковою
відповідно до цього Кодексу, або коли
платник податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
вчиняє дії з переведення майна за межі
України, його приховування або
передачі іншим особам; платник
податків відмовляється від проведення
перевірки стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі;
платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

Пункт 94.2 ст. 94 Податкового кодексу
України кореспондує із нормами Порядку
№ 1398, відповідно до пункту 3.1 якого
арешт майна може бути застосовано, якщо
з'ясовується одна з таких обставин:
платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі; фізична особа, яка
має податковий борг, виїжджає за
кордон; платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення або від
допуску посадових осіб органу
державної податкової служби; відсутні
документи, що підтверджують державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідно до закону,
дозволи (ліцензії) на здійснення
господарської діяльності, торгові
патенти, сертифікати відповідності
реєстраторів розрахункових операцій;
відсутня реєстрація особи як платника
податків в органі державної податкової
служби, якщо така реєстрація є
обов'язковою відповідно до Кодексу, або
коли платник податків, що отримав
податкове повідомлення або має
податковий борг, вчиняє дії з
переведення майна за межі України, його
приховування або передачі іншим
особам; платник податків відмовляється
від проведення перевірки стану
збереження майна, яке перебуває у
податковій заставі; платник податків
не допускає податкового керуючого до
складення акта опису майна, яке
передається в податкову заставу; у разі
відмови платника податків (його
посадових осіб або осіб, які здійснюють
готівкові розрахунки та/або проводять
діяльність, що підлягає ліцензуванню
та/або патентуванню) від проведення
інвентаризації основних фондів,
товарно-матеріальних цінностей, коштів
(зняття залишків товарно-матеріальних
цінностей, готівки), передбаченої
абзацом першим підпункту 20.1.5 пункту 20.1
статті 20 розділу I Кодексу, або
ненадання для перевірки документів, їх
копій (за умови наявності таких
документів).

Як вбачається зі змісту вказаних вище
норм, адміністративний арешт
застосовується за наявності однієї із
наведених у них обставин.

Суд звертає увагу, що обставини,
передбачені п. 94.2 ст. 94 Податкового
кодексу України для накладення арешту
на кошти та інші цінності ПП «Пакінг»
відсутні. Наявність у відповідача
податкового боргу та вручення йому
податкової вимоги, відсутність у
платника активів (нерухомого майна,
транспортних засобів) не є безумовною
підставою для застосування
адміністративного арешту коштів на
рахунку та його майна.

При цьому, суд зауважує, що
адміністративний арешт не є виключним
та єдиним способом погашення
податкового боргу. Винятковість
адміністративного арешту законодавець
чітко пов'язує із обставинами,
визначеними п. 94.2 ст. 94 Податкового
кодексу України, що виникли між
платником податків та податковим
органом.

За умови відсутності майна, за рахунок
якого можливо погашення податкового
боргу, положення пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України надає
право податковому органу звертатися до
суду з позовом про накладення арешту на
кошти платника податків. Проте
реалізація цього права можлива лише за
умови дотримання підстав, встановлених
п. 94.2 ст. 94 Податкового кодексу України.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позовних вимог ДПІ у м. Чернігові про
накладення арешту на кошти та інші
цінності ПП «Пакінг» необхідно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 122, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.Є. Смірнова