Справа № 808/7778/13-а
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2014 рокусправа № 808/7778/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чепурнова
Д.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 16
січня 2014 року по справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "ІЛК Аверс-Транс" до
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про скасування
податкових повідомлень-рішень №№
, від 14.05.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2013 року Приватне підприємство
"ІЛК Аверс - Транс" звернулось до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної податкової
інспекції у Комунарському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області в
якій просить суд: скасувати податкові
повідомлення-рішення від 14
травня 2013 року № та № .

Позовні вимоги мотивовано тим, що
правочини, укладені між ПП "ІЛК Аверс -
Транс" та ПП ВКФ "СВ-Плюс" у повному
обсязі за формальними та матеріальними
критеріями відповідають вимогам
чинного законодавства України, при їх
укладенні сторонами досягнуто згоди з
усіх суттєвих умов; предметом
правочинів є послуги, що не обмежені в
цивільному обороті України; правочини
реально сторонами було виконано:
послуги надано, грошові кошти сплачено.
В Акті перевірки не наведено жодного
доказу протилежного. Вся аргументація
податкового органу, наведена в Акті
перевірки, по суті, за своєю правовою
природою, є нічим іншим як певними
припущеннями податкового органу, що не
підтверджено жодним належним засобом
доказування.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року адміністративний позов -
задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області від 14 травня 2013
року № та від 14
травня 2013 року № .

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
перевіркою не підтверджено фактичне
здійснення господарської операції
ПП "ІЛК Аверс-Транс" з ПП
ВКФ "СВ-Плюс", та що документи, на
підставі яких були сформовані витрати
та податковий кредит ПП "ІЛК
Аверс-Транс", не можуть вважатися
первинними документами для цілей
ведення податкового обліку, навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів. Акти
здавання-приймання наданих
бухгалтерських послуг не містять
чіткого змісту і обсягу господарських
операцій, відомостей про конкретні
результати виконаних робіт (послуг),
обґрунтування вартості, прізвищ осіб,
які безпосередньо виконували роботи
(послуги), способу вчинення дій. До
перевірки не додано документів, які б
дали змогу чітко відстежити, що є
результатом замовлених робіт (послуг),
а також встановити, яким чином
результати цих робіт (послуг) платник
використовує у власній господарській
діяльності. Виписані податкові
накладні у графі "номенклатура
постачання товарів/послуг продавця"
містить лише назву "бухгалтерські
послуги". Проте конкретні види робіт, їх
назва та кількість не зазначено.
Вважає, що будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичне здійснення господарської
операції відсутнє, відповідні
документи не можуть вважатися
первинними документами для цілей
ведення податкового обліку навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів, що передбачені
законодавством.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, що у відповідності до ч.
4 ст. 196 КАС України не перешкоджає
розгляду справи за відсутності
останнього.

Представник відповідача зазначив, що
постанова Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши представника відповідача,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
податковим органом проведено
позапланову документальну невиїзну
перевірку ПП "ІЛК Аверс-Транс" з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
прибуток та податку на додану вартість
при здійсненні
фінансово-господарських відносин з ПП
"Виробничо-комерційною фірмою "СВ-Плюс"
за період з 01.01.2010 року по 01.03.2012 року. За
результатами документальної
позапланової невиїзної перевірки
складено акт від 19.04.2013 року
№ 649/2211/36358930, на підставі якого винесені
податкові повідомлення-рішення від
14.05.2013 № про нарахування
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 40832 грн. і 10208 грн.
штрафних (фінансових) санкцій та №
про сплату грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 54491 грн. і 4375 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Матеріалами перевірки встановлено, що
позивач у перевіряємому періоді
формував податковий кредит по податку
на додану вартість та валові витрати з
податку на прибуток від підприємства
ПП «ВКФ «СВ-Плюс», за рахунок надання
ним послуг по веденню бухгалтерського
обліку.

Між ПП «ІЛК Аверс-Транс» (замовник) та
ПП «ВКФ СВ-Плюс» (виконавець) було
укладено договір про надання послуг по
веденню бухгалтерського обліку від
05.05.2011 року № 05052011, відповідно до якого
передбачається виконання зобов'язання
з надання послуг по веденню
бухгалтерського обліку.

Умовами пункту 2.1 Договору № 05052011 від
05.05.2011 передбачено, що ПП
ВКФ «СВ-Плюс» - виконавець зобов'язаний
виконати роботи по веденню
бухгалтерського обліку ПП «ІЛК
Аверс-Транс», зокрема: забезпечувати
складання і представлення в
установлені строки фінансової
звітності, організувати контроль за
відображенням на рахівницях
бухгалтерського обліку всіх
господарських операцій, здійснювати
організацію бухгалтерського обліку
господарсько-фінансової діяльності
підприємства і контроль над
економічним використанням
матеріальних, трудових і фінансових
ресурсів підприємства, забезпечувати
своєчасне складання бухгалтерської і
податкової звітності на підставі даних
первинних документів і бухгалтерських
записів, представлення їх у
встановленому порядку у відповідні
органи тощо.

В пункті 3.1 Договору № 05052011 від 05.05.2011
зазначено, що вартість обслуговування
орієнтовно становить 300000 грн. та
складається із сум фактично виконаних
послуг у відповідності до Актів
прийому-передачі виконаних послуг
підписаних сторонами.

В акті від 19.04.2013 № 649/2211/36358930 зазначено,
що на підставі договору № 05052011
від 05.05.2011 та первинних документів,
виписаних ПП ВКФ «СВ-Плюс», до складу
валових витрат ПП «ІЛК Аверс-Транс»
віднесено вартість послуг по веденню
бухгалтерського обліку у розмірі
244166грн. (у т. ч.: 2 квартал 2011 - 40 000 грн., 4
квартал 2011 - 120 833 грн., 1 квартал 2012 - 83 333
грн.) та до податкового кредиту
віднесено податок на додану вартість
по зазначених операціях в сумі 40832 грн.
(у тому числі: жовтень 2011 -7500грн.,
листопад 2011-8333 грн., грудень 2011 - 8333грн.,
січень 2012 - 8333грн., лютий 2012-8333грн.).

Як вбачається з матеріалів перевірки, в
актах здачі-приймання робіт (надання
послуг): б/н від 31.05.2011 на суму 40000 грн.
(без ПДВ); № ОУ-25Ю7761 від 25.10.2011 на суму 45000
грн. (у т. ч. П'ДВ 7500 грн.); № ОУ-28117761 від
28.11.2011 на суму 50000 грн. (у т. ч.
ПДВ 8333,33 грн.); № ОУ-2212776 від 22.12.2011 на
суму 50000 грн. (у т. ч. ПДВ - 8333,33 грн.); №
ОУ-2501776 від 25.01.2012. на суму 50000 грн. (у т. ч.
ПДВ - 8333,33 грн.); № ОУ-2402776 від 24.02.2012 на
суму 50000грн. (у т.ч. ПДВ - 8333,33грн.) вчинено
запис, що виконавцем - ПП ВКФ «СВ-Плюс»
надані бухгалтерські послуги. В актах
здачі - прийняття робіт (надання послуг)
не конкретизовано зміст і обсяги
виконаних господарських операцій, як
це передбачено законодавством та
умовами договору - не можливо визначити
які саме послуги, в якій кількості та за
якою ціною за кожну послугу були
надані.

Крім того, у ході розгляду справи у суді
першої інстанції, за клопотанням
позивача у якості свідка викликався
колишній керівник підприємства ОСОБА_2
та представник підприємства ГІП «ВКФ
СВ Плюс» ОСОБА_3.

Судом першої інстанції не враховано, що
під час розгляду справи свідками було
надано суперечливі пояснення, так під
час заявлення клопотання позивачем
щодо виклику першого свідка (ОСОБА_3)
зазначалося що саме ним проводилися
бухгалтерські послуги, що в подальшому
було спростовано як ОСОБА_3 так і другим
свідком ОСОБА_2

Під час розгляду справи судом першої
інстанції, представником позивача було
викликано свідка - колишнього
директора ПП «ВКФ СВ Плюс» ОСОБА_2, який
повідомив, що «бухгалтерські послуги
фактично здійснювалися головним
бухгалтером підприємства, який
працював на підприємстві за
цивільно-правовою угодою -
ОСОБА_4, а саме проводилося
відновлення первинних документів,
бухгалтерського обліку підприємства
ТОВ «ІЛК Аверс Транс». Доказів того, що
ОСОБА_4 був головним
бухгалтером підприємства ПП «ВКФ СВ-
Плюс» до суду першої інстанції надано
не було.

Також, судом першої інстанції не
враховано звіт 1 ДФ підприємства
ПП «ВКФ СВ Плюс» за період
І-ІУ квартал 2011 року, який саме
засвідчує той факт, що громадянин
ОСОБА_4 не був посадовою особою
підприємства за цивільно-правовою
угодою у періоді надання
бухгалтерських послуг.

Відповідно до ст. 142 Господарського
кодексу України, затвердженого ВР
України від 16.01.2003 р., в редакції від
12.03.2007 р. за № 436-ІУ "Підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання з метою досягнення
економічних та соціальних результатів
та одержання прибутку".

Тобто, основною умовою для
відповідності будь-яких
фінансово-господарських операцій
ознакам "господарської діяльності"
передбачена обов'язковість отримання
доходу від її здійснення.

Стан фінансово-господарської
діяльності підприємства, досліджений
під час перевірки, дозволяє зробити
висновок про відсутність
спрямованості отриманих послуг для
використання у власній господарській
діяльності та на отримання користі -
доходу.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 16.07.1999 року № 996-ХІУ
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує ї здійснення,
господарською операцією є подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно статті 4 Закону України від
16.07.1999 року № 996-ХІУ «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» основними принципами
бухгалтерського обліку та фінансової
звітності є:

- повне висвітлення - фінансова
звітність повинна містити всю
інформацію про фактичні тапотенційні
наслідки господарських операцій та
подій, здатних вплинути на рішення, що
приймається на її основі.

Підприємство необґрунтовано віднесено
до складу валових витрат та
податкового кредиту вказані послуги
(ведення бухгалтерського обліку), а
надані документи не підтверджують
зв'язок даних послуг з господарською
діяльністю підприємства.

Крім того, по наданим актам виконаних
робіт не можливо встановити місце
виконання послуг, де саме, яким чином,
на підставі яких подій, були виконані
послуги з ведення бухгалтерського
обліку, що зумовили їх виконання саме
за ціною вказаною в актах виконаних
робіт.

Згідно із ст. 9 Закону № 996-ХІУ,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це не
можливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведенні облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати обов'язкові реквізити:
назву документу (форми); дату і місце
складення; назву підприємства, від
імені якого складено документ, зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні фінансово-господарської
операції.

Зазначені вище акти здавання-приймання
наданих бухгалтерських послуг не
містять чіткого змісту і обсягу
господарських операцій, відомостей про
конкретні результати виконаних робіт
(послуг), обґрунтування вартості,
прізвищ осіб, які безпосередньо
виконували роботи (послуги), способу
вчинення дій. До перевірки не додано
документів, які б дали змогу чітко
відстежити, що є результатом
замовлених робіт (послуг), а також
встановити, яким чином результати цих
робіт (послуг) платник використовує у
власній господарській діяльності.
Виписані податкові накладні у графі
«номенклатура постачання
товарів/послуг продавця» містить лише
назву «бухгалтерські послуги». Проте
конкретні види робіт, їх назва та
кількість не зазначено.

Таким чином, зазначені акти не можуть
вважатися первинними документами,
оскільки не містять обов'язкових
реквізитів первинного документу і не
підтверджують зв'язок отриманих послуг
у власній господарській діяльності.

Актом перевірки ПП ВКФ «СВ-Плюс» від
03.09.2012 № 836/2211/32192377, проведеної ДПІ у
Комунарському району м. Запоріжжя на
виконання постанови слідчого відділу
УСБ України в Запорізький області від
23.04.2012, встановлено, що
ПП ВКФ «СВ-Плюс» у періоді з 01.01.2010 по
01.03.2012 здійснювало діяльність без мети
реального настання правових наслідків,
з метою заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків.

Основні види діяльності згідно з
довідкою про включення до ЄДРПОУ:
установлення та монтаж машин і
устаткування, будівництво житлових і
нежитлових будівель, штукатурні
роботи, покриття підлоги й облицювання
стін, роздрібна торгівля залізними
виробами, будівельними матеріалами та
санітарно-технічними виробами в
спеціалізованих магазинах, вантажний
автомобільний транспорт.

Колегія суддів зазначає, що надавати
послуги з бухгалтерського
обслуговування, зокрема можуть бути
лише суб'єкти господарювання, які
здійснюють діяльність, що відповідає
нормам КВЕД 69.20 - діяльність у сфері
бухгалтерського обліку й аудиту,
консультування з питань оподаткування

70.22 - консультування з питань
комерційної діяльності й керування.

Надання послуг з бухгалтерського
обслуговування не входить в перелік
видів діяльності, яку здійснював
контрагент позивача - ТОВ ВКФ СВ Плюс».

Згідно даних податкової звітності ПП
ВКФ «СВ-Плюс» у підприємства відсутні
необхідні умови для здійснення
відповідної фінансово-господарської
діяльності - відсутній персонал,
основні засоби, виробничі активи,
складські приміщення, транспортні
засоби. Перевіркою встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
операціях з придбання та продажу
товарів (послуг) в розумінні ст.З Закону
України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
ст.З Закону України від 03.04.1997
№ 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість», ст. 134 та ст. 185 Податкового
Кодексу України.

В Акті перевірки від 19.04.2013 № 649/2211/36358930
ДПІ у Комунарському районі Запорізької
області ДПС зроблено висновок, що
перевіркою не підтверджено фактичне
здійснення господарської операції ПП
«ІЛК Аверс-Транс» з ПП ВКФ «СВ-Плюс», та
що документи, на підставі яких були
сформовані витрати та податковий
кредит ПП «ІЛК
Аверс-Транс», не можуть вважатися
первинними документами для цілей
ведення податкового обліку, навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, , що -
передбачені законодавством.

Крім того, головною умовою для
врахування у складі валових витрат на
проведенню бухгалтерських послуг є їх
документальне підтвердження та зв'язок
таких витрат з господарської
діяльністю.

За таких підстав, колегія суддів
приходить до висновку, що підприємство
ПП «ІЛК Аверс Транс» не
мало право включати до складу валових
витрат операції з придбання
бухгалтерських послуг, які не пов'язані
з господарською діяльністю.

Відповідно до вимог п. 138.2 ст. 138
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-УІ витрати, які враховуються
для визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України визначено,
що не належать до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів.

Згідно з п. 198.3. ст.198 цього Кодексу,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних-операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу).

Вимогами п. 200.1 ст. 200 Кодексу
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

З урахуванням вищевикладеного факту
порушення та з метою зменшення сплати
до бюджету своїх податкових
зобов'язань, підприємство ПП «ІЛК Аверс
Транс» придбавало бухгалтерські
послуги з метою отримання податкової
вигоди, а не доходів від господарської
діяльності.

За таких підстав, колегія суддів
приходить до висновку, що операції з
надання бухгалтерських послуг мають
бути підтверджені відповідними
документами, обов'язковість ведення
яких передбачена податковим
законодавством.

Таким чином, судом першої інстанції при
винесенні спірної постанови не повно
досліджено докази, наявні в матеріалах
справи, порушено норми матеріального
та процесуального права, що у
відповідності до ст. 202 КАС України є
підставою для скасування останньої

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області - задовольнити
повністю.

Постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 16
січня 2014 року по справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "ІЛК Аверс-Транс" до
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про скасування
податкових повідомлень - рішень
№№ , від 14.05.2013 року -
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні адміністртивного позову -
відмовити.

Постанова суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС
України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
А.В. Шлай