Справа № 1423/8259/2012
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1423/8259/2012

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Центрального районного
суду м. Миколаєва від 19 квітня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Департаменту праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2012р. ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Департаменту праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради про визнання
неправомірними дій щодо не
встановлення щодо неї факту
примусового вивезення та утримання у
якості малолітнього в'язня у
виправно-трудовому таборі та дитячому
закладі м. Мінден (Німеччина) в період з
червня 1944р. по квітень 1945р.;
зобов'язання повторно розглянути
документи щодо встановлення стосовно
неї статусу неповнолітнього в'язня
виправно-трудового табору та дитячого
закладу м.Мінден відповідно до ст.6-1
Закону України «Про жертви нацистських
переслідувань».

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 19 квітня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить судове рішення
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.02.2013р. позивач
звернулася з заявою до відповідача
щодо встановлення статусу
неповнолітнього в'язня, передбаченого
ст.6-1 Закону України «Про жертви
нацистських переслідувань». /а.с.35-39/

Листом від 14.03.2013р. №Д-П-291-1/д
Департамент праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
відмовив позивачу у задоволенні заяви,
в зв'язку з відсутністю документів, які
б підтверджували факт примусового
вивезення та перебування у
концентраційному таборі та примусових
роботах в Німеччині. /а.с.40-42/

Судова колегія не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог,
виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про
жертви нацистських переслідувань»,
жертвами нацистських переслідувань
вважаються особи, які в роки Великої
Вітчизняної війни та Другої світової
війни, постраждали від нацистських
переслідувань з мотивів політичного,
національного і релігійного характеру,
ворожого ставлення
націонал-соціалізму.

Згідно ст. 4 вказаного Закону, до числа
жертв нацистських переслідувань
належать колишні в'язні
концентраційних таборів, гетто та
інших місць примусового тримання та
місць примусових робіт у роки Великої
Вітчизняної війни та Другої світової
війни; особи, які були насильно
вивезені з території колишнього Союзу
РСР на примусові роботи на територію
Німеччини або її союзників, що
перебували у стані війни з колишнім
Союзом РСР, або на території окупованих
ними інших держав; діти, які народилися
в місцях примусового тримання їх
батьків та в місцях відбування
батьками примусових робіт; діти
партизанів, підпільників, інших
учасників боротьби з
націонал-соціалістським режимом у тилу
ворога, яких у зв'язку з патріотичною
діяльністю їх батьків було піддано
репресіям, фізичним розправам,
гонінням.

До жертв нацистських переслідувань
належать також особи, які у роки
Великої Вітчизняної війни та Другої
світової війни були насильно вивезені
з території інших держав, що після 1944
року увійшли до складу колишнього
Союзу РСР, а також особи, які після
звільнення з концентраційних таборів,
гетто, інших місць примусового
тримання та місць примусових робіт
були переселені на територію України.

Відповідно до ст.6-1 Закону України «Про
жертви нацистських переслідувань»,
колишнім неповнолітнім (яким на момент
ув'язнення не виповнилося 18 років)
в'язням концентраційних таборів, гетто,
інших місць примусового тримання,
створених фашистською Німеччиною та її
союзниками в період Великої
Вітчизняної війни та Другої світової
війни, а також дітям, які народилися у
зазначених місцях примусового
тримання їх батьків, надаються пільги
зазначені у цій статті.

Факт вивезення позивача та членів її
сім'ї у Німеччину під час Другої
Світової Війни підтверджується
офіційними документами верховної ради
м. Мінден. Одночасно, у листах офіційних
установ м. Мінден позивач, а також члени
її сім'ї фігурують як «остарбайтери»,
тобто люди, насильно вивезені з
території Східної Європи з метою їх
використання у якості безоплатної або
низькооплачуваної робочої сили.

Щодо відсутності документів, які б
підтверджували наявність у табору
№49.38.11.58 всіх ознак концентраційного
табору працівниками комунального
архіву м. Мінден у листі 10.01.2011 року з
приводу відсутності документів, які б
підтверджували усі вище перелічені
факти, надано роз'яснення, що за час
бойових дій, бомбувань та пожеж 1944-1945
років згоріло багато документів щодо
остарбайтерів, які знаходились у цей
період у м. Мінден.

Наявність у табору №49.38.11.58 ознак
концентраційного табору
підтверджується наявними документами
Комунального архіву та верховної ради
м. Мінден.

Відповідно до архівної довідки від
14.11.2011р. № 05-7/115 позивач разом з матерю,
двома сестрами та братом була вигнана
до Німеччини у березні 1944р., вони
утримувались у таборі, фільтрацію
пройшли у фільтраційному таборі №222 у
м. Фюрстенберг (Німеччина). /а.с.14/

Враховуючи зазначене, колегія суддів
приходить до висновку, що на позивача
поширюється дія Закону України «Про
жертви нацистських переслідувань».

На підставі викладеного, оскільки суд
першої інстанції при вирішенні справи
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, тому постанова
суду підлягає в порядку ст. 202 КАС
України скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити, постанову Центрального
районного суду м. Миколаєва від 19
квітня 2013 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою
визнати неправомірними дій
Департаменту праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Миколаївської міської ради
щодо не встановлення щодо ОСОБА_1 факту
примусового вивезення та утримання у
якості малолітнього в'язня у
виправно-трудовому таборі та дитячому
закладі м. Мінден (Німеччина) в період з
червня 1944р. по квітень 1945р.

Зобов'язати Департамент праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради повторно розглянути
документи щодо встановлення відносно
ОСОБА_1 статусу неповнолітнього в'язня
виправно-трудового табору та дитячого
закладу м.Мінден відповідно до ст.6-1
Закону України «Про жертви нацистських
переслідувань».

Постанова суду набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: