Справа № 810/2994/14
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року 810/2994/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Басай О.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Миронівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з
позовом до Миронівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області в якому просить
визнати протиправною та скасувати
вимогу №Ф-32-25 від 07.05.2014 про сплату
боргу (недоїмки) щодо єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що
відповідач всупереч нормам чинного
законодавства нарахував йому борг
(недоїмку) зі сплати єдиного внеску не
врахувавши, що позивач здійснює
підприємницьку діяльність на
спрощеній системі оподаткування та є
пенсіонером за віком і звільнений від
сплати єдиного внеску в силу положень
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування". Дії
відповідача щодо зобов'язання позивача
сплатити єдиний соціальний внесок
вважає протиправними, а вимогу щодо
сплати заборгованості - незаконною та
такою, що підлягає скасуванню. Просить
позов задовольнити.

На підтвердження зазначених обставин
позивач надав: виписку з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців; свідоцтво
платника єдиного податку; пенсійне
посвідчення; посвідчення громадянина
(громадянки), який постійно проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю у 1986-1993
роках; вимогу про сплату боргу
(недоїмки) та повідомлення-розрахунок.

Відповідач позов не визнав і 27.05.2014
подав заперечення проти позову. На
обґрунтування заперечень на
адміністративний позов відповідач
зазначає, що від сплати єдиного внеску
звільняються тільки особи, які є
пенсіонерами за віком відповідно до
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Позивач отримує пенсію за
віком, призначену відповідно до статті
55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а тому, позивач не є
пенсіонером за віком в розумінні
пункту 4 частини першої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", є платником
єдиного соціального внеску та не
звільнений від його сплати. Звернув
увагу на те, що Законом України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" не передбачено
звільнення від сплати єдиного
соціального внеску пенсіонерів, які
вийшли на пенсію на пільгових умовах. А
тому, у зв'язку з тим, що станом на 30.04.2014
сума боргу по єдиному соціальному
внеску, який обліковується в картці
особового рахунку позивача, склала 7238,11
грн., відповідачем сформовано вимогу
про сплату боргу (недоїмки) №Ф-32-25 від
07.05.2014. Вважає, що дана вимога
відповідає нормам чинного
законодавства, підтверджена
документами, а тому не має підстав для
визнання її протиправною та
скасування. У задоволенні позовних
вимог просить відмовити.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши
письмові докази, судом встановлено
наступне.

Відповідно до виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії ААВ
№022232 від 17.11.2011, ОСОБА_1 17.11.2011
зареєстрована, як фізична
особа-підприємець про що зроблено
запис в ЄДРПОУ №0002225 (а.с. 14).

Із свідоцтва платника єдиного податку
серії Б №650953 від 11.09.2012 судом
встановлено, що позивач з 01.10.2012
перебуває на спрощеній системі
оподаткування (2 група) (а.с. 15).

Позивачу призначена пенсія за віком
довічно, що підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 від
28.01.2011 (а.с. 12).

Окрім цього, в матеріалах справи наявна
копія посвідчення серії В-І за №820116 від
08.09.1993 з якого випливає, що ОСОБА_1
постійно проживала на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
у 1986-1993 роках (а.с. 13).

Судом встановлено, що 07.05.2014
Миронівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області сформовано та направлено на
адресу позивача вимогу №Ф-32-25 про
сплату боргу (недоїмки) щодо єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 7238,11
грн. (а.с.6). Із повідомлення-розрахунку
від 07.05.2014 випливає, що позивачу
необхідно здійснити доплату до
мінімального страхового внеску у сумі
7238,11 грн., зокрема, за: жовтень 2012 - 387,95
грн.; листопад 2012 - 387,95 грн.; грудень 2012 -
393,50 грн.; січень 2013 - 398,01 грн.; лютий 2013 -
398,01 грн.; березень 2013 - 398,01 грн.; квітень
2013 - 398,01 грн.; травень 2013 - 398,01 грн.;
червень 2013 - 398,01 грн.; липень 2013 - 398,01
грн.; серпень 2013 - 398,01 грн.; вересень 2013 -
398,01 грн.; жовтень 2013 - 398,01 грн.; листопад
2013 - 398,01 грн.; грудень 2013 - 422,65 грн.;
січень 2014 - 422,65 грн.; лютий 2014 - 422,65 грн.
та березень 2014 - 422,65 грн. (а.с. 7-8).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VI
встановлено, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 цього ж Закону, платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

З 6 серпня 2011 року набрав чинності Закон
України "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" №3609-VI від
07.07.2011, яким статтю 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VI доповнено
частиною четвертою, і відповідно до
якої, фізичні особи-підприємці, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Суд звертає увагу на те, що зазначеною
нормою Закону чітко визначено, що
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування та
одночасно є пенсіонерами, що отримують
пенсію за віком або по інвалідності,
можуть бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Водночас, цією ж нормою Закону не
передбачено, що саме особи, яким надано
пенсію за віком на підставі Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-IV,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску.

Таким чином, спростовуються твердження
відповідача стосовно того, що
звільнення від сплати єдиного внеску
не стосується тих осіб, які отримують
інші види пенсійних виплат, не
передбачені статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування №1058-IV".

Окрім цього, позивач є пенсіонером за
віком в розумінні положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-IV,
оскільки, йому призначена і
виплачується пенсія за віком, як
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом
(абз.22 ст.1 ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-IV).

Абзац 1 статті 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796-XII
зазначає, що особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-IV.

У даному випадку, положення статті 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№796-XII потрібно розуміти в контексті з
положеннями статті 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" №1058-IV, а відтак,
пенсія за віком може бути надана особі,
яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV, за умови, якщо
остання працювала або проживала на
територіях радіоактивного
забруднення.

Отже, особи, яким призначені пенсії зі
зменшенням пенсійного віку відповідно
до статті 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №796-XII, є пенсіонерами за
віком. Таким чином, фізичні
особи-підприємці, які отримують
зазначену пенсію і які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі
частини четвертої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VI, проте, не
позбавлені права сплачувати цей внесок
на добровільній основі.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним Судом Україні у постанові
від 15.04.2014 в адміністративній справі
№21-25а14, яка в силу положень статті 2442
Кодексу адміністративного судочинства
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Статтею 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV встановлено, що за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.
Водночас, необхідно зазначити, що,
призначення чи виплата такого виду
пенсійних виплат, як пенсія за віком із
зниженням пенсійного віку цим Законом
не передбачена.

Положеннями статті 2 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" №1788-XII
визначено види державних пенсій, а
саме: а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років; б)
соціальні пенсії (пункт "б" статті 2
втратив чинність у частині призначення
соціальних пенсій згідно із Законом
України від 31.05.2005 №2603-IV).

Отже, із системного аналізу
законодавства України у сфері
пенсійного забезпечення випливає, що є
чотири різновиди трудових пенсій, в
тому числі і пенсія за віком, яка і
включає в себе пенсію за віком на
пільгових умовах.

Беручи до уваги вищезазначене, суд
вважає, що відповідач неправомірно та
безпідставно звужує коло осіб, які
звільняються від сплати єдиного
внеску. Також, суд звертає у вагу на те,
що відповідачем не надано доказів того,
що позивач, відповідно до статті 12
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-IV, уклав з Пенсійним
фондом договір про добровільну участь
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Окрім цього, призначення позивачу
пенсії відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796-XII та
перебування позивача на спрощеній
системі оподаткування відповідач не
заперечує.

Пункт 1 частини другої статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначає, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

Відповідач в супереч зазначеним вище
положенням Кодексу адміністративного
судочинства України, як суб'єкт владних
повноважень, не надав до суду належних
доказів правомірності його дій щодо
прийняття відповідної вимоги.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що
сформована відповідачем вимога за
№Ф-32-25 від 07.05.2014 про сплату боргу
(недоїмки) щодо єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування підлягає
скасуванню, оскільки, фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, що є
платником єдиного податку (з 01.10.2012),
отримує пенсію за віком, яка призначена
довічно.

Розподіляючи судові витрати, суд
зазначає, що частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати вимогу Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області №Ф-32-25
від 07.05.2014 про сплату боргу (недоїмки)
щодо єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 7238,11
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код за ЄДРПОУ НОМЕР_1)
судовий збір у розмірі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Басай О.В.