Справа № 806/2579/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року
Житомир справа № 806/2579/14

категорія 8.2.3

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липа В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Малинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
867,39 грн.,-

встановив:

У червні 2014 року Малинська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області звернулася до
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просила стягнути з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
податкову заборгованість по єдиному
податку в сумі 867,39 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце судового
засідання повідомлений вчасно та
належним чином. Про причини неявки до
суду не повідомив, заперечення на
адміністративний позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта (ч. 6 ст. 128 КАС України).

За наведених обставин суд вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши та оцінивши надані докази
за своїм внутрішнім переконанням, суд
встановив наступне.

ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа -
підприємець Радомишльською РДА
Житомирської області та як платник
податків перебуває на податковому
обліку в Малинській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, є
платником єдиного податку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні",
завданнями органів державної
податкової служби, зокрема, є
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
неподаткових доходів, установлених
законодавством.

У відповідності до пунктів 1, 2, 11 статті
10 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні", державні
податкові інспекції в районах, містах
без районного поділу, районах у містах,
міжрайонні та об'єднані державні
податкові інспекції здійснюють
контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів); забезпечують облік
платників податків, інших платежів,
правильність обчислення і
своєчасність надходження цих податків,
платежів, а також здійснюють
реєстрацію фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів; подають до судів позови до
підприємств, установ, організацій та
громадян про визнання угод недійсними
і стягнення в доход держави коштів,
одержаних ними за такими угодами, а в
інших випадках - коштів, одержаних без
установлених законом підстав, а також
про стягнення заборгованості перед
бюджетом і державними цільовими
фондами за рахунок їх майна.

Згідно із п. 87.2 ст. 87 Податкового
кодексу України (далі - ПК України),
джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

При цьому відповідно до п. 87.11 ст. 87 ПК
України, орган стягнення звертається
до суду з позовом про стягнення суми
податкового боргу платника податку -
фізичної особи. Стягнення податкового
боргу за рішенням суду здійснюється
державною виконавчою службою
відповідно до закону про виконавче
провадження.

Фізичні особи згідно із нормами п. 15.1.
ст. 15 цього Кодексу є платниками
податків (резиденти і нерезиденти
України), які мають, одержують
(передають) об'єкти оподаткування або
провадять діяльність (операції), що є
об'єктом оподаткування згідно з цим
Кодексом або податковими законами, і на
яких покладено обов'язок із сплати
податків та зборів згідно з цим
Кодексом.

Згідно із вимогами п. 63.5. ст. 60 ПК
України, всі фізичні особи - платники
податків та зборів реєструються в
органах державної податкової служби
шляхом включення відомостей про них до
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків у порядку,
визначеному цим Кодексом. Фізичні
особи - підприємці та особи, які мають
намір провадити незалежну професійну
діяльність, підлягають взяттю на облік
як самозайняті особи в органах
державної податкової служби згідно з
цим Кодексом.

З наведених норми вбачається, що їх
приписи не виокремлюють поняття
"фізичної особи -підприємця" і поняття
"фізичної особи" з огляду на статус
платника податків, тому, суд приходить
до висновку, що орган державної
податкової служби має право на
підставі п. 87.11 ст. 87 ПК України
звертатися до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу з
фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ст. 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 20.1.28. п. 20.1. ст. 20 ПК України
визначено, що органи державної
податкової служби, окрім іншого, мають
право стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивач є органом
державної влади, уповноваженим
здійснювати функцію контролю за
визначенням та сплатою платником
податків, повноваження якого на
звернення до суду із позовом про
стягнення податкового боргу прямо
визначені законодавством України.

Згідно із п. 10.1.2. п. 10.1. ст. 10 ПК України,
до місцевих податків належить єдиний
податок.

Відповідно до положень п. 291.2. ст. 291 ПК
України, спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Пунктом 291.3. ст. 291 ПК України визначено,
що юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Відповідачем до податкового органу
подано заяву про право застосування
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності з 01 січня 2012 року.

Пунктом 295.1 ст. 295 ПК України
передбачено, що платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

У відповідача станом на 13.05.2014 року
виникла заборгованість з єдиного
податку в сумі 867,39 грн., яка
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 95.1. та п. 95.2. ст. 95 ПК
України, орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі. Стягнення коштів та продаж
майна платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Відповідачу Малинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області була виставлена
податкова вимога від 24.12.2012 року № 31 із
зазначенням суми податкового боргу,
яка отримана відповідачем, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Згідно із п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Пунктом 38.1. ст. 38. ПК України
встановлено, що виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Доказів сплати заборгованості
відповідач не надав. Наявність
заборгованості на час розгляду справи
підтверджена податковим органом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
податкового органу підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
Податковим кодексом України, ст.ст. 86,
128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь Державного бюджету в
особі Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області податкову заборгованість в
сумі 867,39 грн.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Липа