Справа № 872/15038/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

03 липня 2014 рокусправа № 804/10327/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Дніпропетровськгаз"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року по адміністративній
справі

за адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Дніпропетровськгаз"

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі по тексту - Фонд) в липні
2013 року звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Дніпропетровськгаз" (далі
по тексту - ПАТ "Дніпропетровськгаз")
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Відповідач ПАТ "Дніпропетровськгаз"
заперечував проти адміністративного
позову та просив суд в задоволенні
позову відмовити.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
23.09.2013 року позовні вимоги Фонду
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем ПАТ
"Дніпропетровськгаз" подано апеляційну
скаргу, в якій позивач просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 18 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" встановлено, що забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Статтею 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Водночас, слід звернути увагу й на той
факт, що поряд з обов'язком
самостійного працевлаштування
інвалідів, положеннями ст. 18 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", на
підприємства також покладено і
обов'язок щодо надання державній
службі зайнятості відповідної
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до частини 1 статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України встановлено, зокрема,
що учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Судом першої інстанції та матеріалами
справи підтверджено, що згідно звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2012 рік, складеного
відповідачем, середньооблікова
кількість штатних працівників ПАТ
"Дніпропетровськгаз" у 2012 році
складала 5749 осіб; кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог ст.19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" - 230, кількість
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 177.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону
України № 875-XII "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
встановлено, що підприємства
зобов'язанні виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно наказу Міністерства праці та
соціальної політики України "Про
затвердження форми звітності № 10-ПІ
(річна) "Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів" та
Інструкції щодо заповнення форми
звітності № 10-ПІ (річна) "Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів" від 10.02.2007 р. № 42 роботодавці
повідомляють територіальні відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів; звіт
складається роботодавцями щороку до 01
березня, наступного після звітного
періоду, подається або надсилається
рекомендованим листом за місцем їх
державної реєстрації.

Крім того, нормами чинного
законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні на
підприємства покладено обов'язок по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
а не обов'язок по виявленню і підбору
інвалідів для працевлаштування. Такий
обов'язок покладено на органи
працевлаштування, перелічені в частині
1 статті 18 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні".

При цьому, про наявність вакантних
місць роботодавці повинні повідомляти
центри зайнятості, направляючи
звітність у формі № 3-ПН згідно з
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19.12.2005
р. № 420.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ
"Дніпропетровськгаз" вживало заходів,
передбачених законодавством, чинним на
момент виникнення спірних відносин,
спрямованих на створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів та
недопущення правопорушення у сфері
господарювання. У зв'язку з цим
покладення на відповідача
відповідальності за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для їх
працевлаштування, має узгоджуватися з
підставами, передбаченими частиною
другою статті 218 Господарського
кодексу України.

Разом з тим, твердження позивача про
невиконання відповідачем вимог щодо
створення робочих місць для інвалідів
за визначеним Законом №875-XII нормативом
лише з обставини нещомісячного подання
товариством центру зайнятості звітів
за формою №3-ПН не можуть бути
достатніми та вагомими, адже порушення
періодичності подання до центру
зайнятості звітів з даними про
наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, не може
тягнути за собою застосування санкцій,
передбачених Законом №875-ХІІ, оскільки
ці санкції застосовуються саме за
невиконання вимог щодо нормативу
працюючих інвалідів.

Згідно з частиною першої статті 12
Закону України "Про охорону праці"
підприємства, які використовують працю
інвалідів, зобов'язані створювати для
них умови праці з урахуванням
рекомендацій медико-соціальної
експертної комісії та індивідуальних
програм реабілітації, вживати
додаткових заходів безпеки праці, які
відповідають специфічним особливостям
цієї категорії працівників.

Відповідно до статті 5 Закону України
"Про охорону праці" умови трудового
договору не можуть містити положень, що
суперечать законам та іншим
нормативно-правовим актам з охорони
праці. Не можна працівнику пропонувати
роботу, яка за медичним висновком
протипоказана йому за станом здоров'я.

Таким чином, у випадку, коли специфіка
підприємства передбачає більшість
посад, пов'язаних з важкими умовами
праці, де заборонена праця інвалідів,
то праця інвалідів має
використовуватись з урахуванням такої
специфіки.

ПАТ "Дніпропетровськгаз" подано звіт
про стан умов праці, пільги та
компенсації за роботу в несприятливих
умовах за 2012 рік, відповідно якого на
підприємстві працюють 5901 особа, з них
2203 працівники, які зайняті в умовах що
не відповідають санітарно-гігієнічним
нормам (за результатами атестації
робочих місць за умовами праці).

Викладене свідчить, що при
застосуванні нормативу до залишкової
чисельності працівників, кількість
робочих місць для інвалідів у ПАТ
"Дніпропетровськгаз" становить
(5901-2203)х0,04=147 осіб, в той час як на
підприємстві працювало 177 працівників,
які мали 2 та 3 групу інвалідності.

В силу викладеного кількість інвалідів
- 177 осіб, які працюють в ПАТ
"Дніпропетровськгаз", більша за
кількість робочих місць для інвалідів,
які з урахуванням специфіки
підприємства, повинні бути
працевлаштовані на підприємстві,
кількість яких складає 147 осіб.

Оскільки судом першої інстанції при
винесенні оскаржуваного рішення
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права, це є підставою для
скасування судового рішення та
прийняття нової постанови про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.3 ст.198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Дніпропетровськгаз" - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року скасувати та прийняти
нову постанову.

В задоволенні позову
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова