Справа № 2а/0546/23/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/53277/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради про стягнення
заборгованості, касаційне провадження
в якій відкрито за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Совєтської районної
адміністрації Макіївської міської
ради на постанову Совєтського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 24 квітня 2012 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 липня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради, у якому
просив зобов'язати відповідача
виплатити на його користь недоотриману
суму щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення за 2004, 2005, 2007
роки в сумі 5043,30 грн.

Постановою Совєтського районного суду
м. Макіївки Донецької області від 24
квітня 2012 року, позов задоволено
частково. Визнано дії відповідача
неправомірними щодо невиплати
позивачу разової грошової допомоги на
оздоровлення за 2007 рік у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат згідно
вимог ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та стягнуто з відповідача
на користь позивача грошову допомогу
на оздоровлення за 2007 рік у розмірі 2080
грн. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 липня 2012
року було скасовано постанову суду
першої в частині позовних вимог про
стягнення допомоги на оздоровлення за
2004, 2005 роки та залишено позов в цій
частині без розгляду. В іншій частині
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління праці та
соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інвалідом 2 групи, що підтверджується
посвідченням та довідками МСЕК.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Совєтської районної
адміністрації Макіївської міської
ради та отримує щорічну разову грошову
допомогу на оздоровлення відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно довідки відповідача допомогу на
оздоровлення позивачу за 2004 рік було
виплачено 06 вересня 2004 року у розмірі
26,70 грн., за 2005 рік - 18 жовтня 2005 року у
розмірі 120 грн., за 2007 рік - 27 вересня 2007
року у розмірі 120 грн.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 5
КАС України передбачено, що
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

За приписами статті 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що позивач не
обґрунтував та не довів поважності
причин пропущення вказаного
процесуального строку, а тому позовні
вимоги за 2004, 2005 роки підлягають
залишенню без розгляду.

Статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (у редакції, яка була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачені
компенсації (грошова допомога на
оздоровлення) за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС та сім'ям за
втрату годувальника.

Вище вказаною статтею
передбачено, що щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам ІІ групи
виплачується в розмірі - п'яти
мінімальних заробітних плат.

Дію зазначеної норми було
зупинено на 2007 рік в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати згідно із пунктом 30 статті 71
Закону України від 19 грудня 2006 року №
489-V «Про Державний бюджет України на 2007
рік».

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), зокрема,
положення пункту 30 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Враховуючи викладене, положення
статті 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у попередній редакції
поновили свою дію у 2007 році - з 09 липня
2007 року.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що допомогу на
оздоровлення за 2007 рік позивачу було
виплачено в вересні 2007 року.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку про те, що
суб'єкт владних повноважень повинен
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за 2007 рік виходячи із
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленого на момент виплати
допомоги.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
частково скасована судом апеляційної
інстанції, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції у не скасованій частині та
ухвалу суду апеляційної інстанції
залишити без змін, оскільки вони
прийняті з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради залишити без
задоволення, а постанову Совєтського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 24 квітня 2012 року у
нескасованій частині та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 липня 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: