Справа № 817/966/14
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"23" червня 2014 р.
Справа № 817/966/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "07" травня
2014 р. у справі за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_3(далі - ФОП ОСОБА_3)
звернулася в суд з позовом до Державної
податкової інспекції у м.Рівному ГУ
Міндоходів в Рівненській області (далі
- ДПІ у м.Рівному) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 25.10.2013 року з підстав,
викладених у позовній заяві.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено.

Постановлено :

- визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
№ від 25.10.2013 року, згідно якого
суб`єкту підприємницької
діяльності-фізичній особі ОСОБА_3
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "податок на додану
вартість по вітчизняних товарах на
23077,50 грн., в тому числі 15385,00 грн. - за
основним платежем та 7692,50 грн. - за
штрафними санкціями;

-визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
№ від 25.10.2013 року, згідно якого
суб`єкту підприємницької
діяльності-фізичній особі ОСОБА_3
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "податок з доходів фізичних
осіб від підприємницької діяльності"
на 8355,27 грн., в тому числі 5570,18 грн. - за
основним платежем та 2785,09 грн. - за
штрафними санкціями.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Державною
податковою інспекцією в м. Рівне,
подано апеляційну скаргу до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позову .

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що рішення суду
першої інстанції прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 06.05.2009
року зареєстрована виконавчим
комітетом Рівненської міської ради та
на момент проведення перевірки
знаходиться на обліку в ДПІ у м.Рівному
з 26.06.2009 року.

Згідно з реєстраційними даними, видами
господарської діяльності суб"єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3
визначено : роздрібна та гуртова
торгівля будівельними матеріалами.

Податковим органом з 24 вересня по 7
жовтня 2013 року проведено планову
документальну виїзну перевірку ФОП
ОСОБА_3 на предмет дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року.

Результати перевірки оформлені актом
№204//17-16-17-01-21 від 14.10.2013 року (а.с.19-36
том 1).

За наслідками проведеної перевірки
податковим органом встановлено
порушення позивачем вимог п.138.4, ст.138,
п.177.2 ст.177, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.198.2,
п.198.6 ст.198, п.199.1 ст.199 Податкового
кодексу України,

На підставі вказаного акту 25.10.2013 року
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення:

-№, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок на додану вартість по
вітчизняних товарах" на 23077,50 грн., в
тому числі 15385,00 грн. - за основним
платежем та 7692,50 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (а.с.7 том 1),

-№, яким ФОП ОСОБА_3 збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
"податок з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності" на 8355,27
грн., в тому числі 5570,18 грн. - за основним
платежем та 2785,09 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (а.с.8 том 1).

Суд першої інстанції правильно та
повно встановивши обставини справи,
вірно застосував норми матеріального
права.

1.По оподатковуваному доходу :

1.1.За висновками акту перевірки валовий
дохід ОСОБА_3 за 2012 рік становить 1767920,80
грн., що на 48975,90 грн. більше ніж нею
задекларовано. В основу таких
висновків покладено виявлену
розбіжність на суму 45833,30 грн., що не
включена до валового доходу позивача
по факту надходження в листопаді 2012
року коштів на розрахунковий рахунок
від ПАТ "Опорядбуд" як оплата за
будівельні матеріали згідно рахунка
б/н від 12.11.2012 року та виявлену
розбіжність на суму 3142,60 грн., що
виникла в зв'язку з арифметичною
помилкою.

1.2.За висновками акту перевірки валові
витрати ОСОБА_3 за 2012 рік становлять
1707346,30 грн., що на 2561,80 грн. менше ніж нею
задекларовано. В основу таких
висновків покладена необхідність
виключення зі складу витрат видатків в
розмірі 45000,00 грн. на оплату ФОП ОСОБА_4
транспортних послуг, що не
підтверджені документально та
необхідність включення до складу
витрат 42438,20 грн. - суми придбаного та
реалізованого в листопаді 2012 року для
ПАТ "Опорядбуд" товару (- 45000,00 грн. + 42438,20
грн. = - 2561,80 грн.).

Відповідно, за результатами перевірки
оподатковуваний дохід ОСОБА_3 за 2012 рік
є на 51537,70 грн. більшим ніж нею
задекларовано (48975,90 грн.+2561,80 грн. = 51537,70
грн.). Відповідно до пункту 167.1 ст.167
Податкового кодексу України ставка
податку становить 15% бази
оподаткування. У разі якщо загальна
сума отриманих платником податку у
звітному податковому місяці доходів
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, ставка
податку становить 17 % суми перевищення
з урахуванням податку, сплаченого за
ставкою 15%. У позивача дохід не
перевищував десятикратного розміру
мінімальної заробітної плати.
Відповідно до цього та враховуючи той
факт, що позивачем задекларовано за 2012
рік оподатковуваний дохід на рівні 9036,80
грн., за результатами перевірки
визначено оподатковуваний дохід
позивача на рівні 60574,50 грн. (9036,80 грн. +
51537,70 грн. = 60574,50 грн.). Сума податкового
зобов'язання з такого доходу становить
9086,18 грн. (60574,50 грн. х 15 % = 9086,18 грн.). З
врахуванням того, що позивачем за 2012
рік сплачено 3516,00 грн. збору за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності, за
результатами перевірки спірним
податковим повідомленням-рішенням
нараховано 5570,18 грн. (9086,18 грн. - 3516,00 грн.
= 5570,18 грн.) основного платежу та 50%
штрафних санкцій.

2.По податку на додану вартість:

2.1.За висновками акту перевірки
позивачем занижено податкові
зобов'язання на 976,00 грн. в травні 2012
року внаслідок невключення в повному
обсязі коштів, які отримані від
кінцевого споживача через реєстратор
розрахункових операцій (сума
розрахунків з кінцевим споживачем за
звітний місяць становить 6425,00 грн.,
відповідно ПДВ - 1070,84 грн., платником
фактично включено до податкових
зобов'язань ПДВ у сумі 95,00 грн., що на 976,00
грн. менше); в листопаді 2012 року -
заниження податкових зобов'язань по
ПДВ на суму 9167,00 грн. виникло в зв'язку з
тим, що при визначенні податкових
зобов'язань позивачем були не в повному
обсязі враховані надходження на
розрахунковий рахунок в листопаді 2012
року на загальну суму 55000,00 грн. від ПАТ
"Опорядбуд" як оплата за реалізовані
будівельні матеріали. Таким чином
ревізором зроблено висновок про
заниження позивачем податкових
зобов'язань з ПДВ на загальну суму 10143,00
грн.

2.2. За висновками акту перевірки
позивачем завищено податковий кредит
на 2339,00 в жовтні 2012 року внаслідок не
підтвердження цієї суми податковою
накладною та на 2903,48 грн. в грудні 2012
року внаслідок включення до складу
податкового кредиту ПДВ на
нереалізований та відсутній на складі
товар, а всього на загальну суму 5242,00
грн.

Відповідно, за результатами перевірки
позивачу донараховано ПДВ на загальну
суму 15385,00 грн., в тому числі за травень
2012 року - 976,00 грн., жовтень 2012 року - 2339,0
грн., листопад 2012 року - 9167,00 грн.,
грудень 2012 року - 2903,00 грн.

Стосовно висновків про невключення до
валового доходу і податкових
зобов'язань з ПДВ коштів, які в
листопаді 2012 року надійшли на
розрахунковий рахунок позивача від ПАТ
"Опорядбуд", суд першої інстанції
дійшов висновку, з яким погоджується
колегія суддів апеляційного суду, з
наступних підстав.

Згідно пунктів 177.1., 177.2. статті 177 ПК
України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу. Об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

В силу вимог підпункту "а" пункту 185.1
статті 185 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування ПДВ є операції
платників податку з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України. А відповідно до пункту 187.1
статті 187 Податкового кодексу України,
датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

-дата зарахування коштів від покупця на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання товарів
за готівку - дата оприбуткування коштів
у касі платника податку, а в разі
відсутності такої - дата інкасації
готівки у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

-дата відвантаження товарів, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Суд встановив і це підтверджено
матеріалами справи, позивач протягом
2012 року систематично поставляв ПАТ
"Опорядбуд" на підставі договору №9 від
04.01.2012 року (а.с.25-26 том 2)
товарно-матеріальні цінності, які
оплачувались останнім, як шляхом
здійснення передоплати, так і шляхом
здійснення післяплати (а.с.27-90 том 2).

Перерахована позивачу в листопаді 2012
року ПАТ "Опорядбуд" платіжним
дорученням №1994 від 13.11.2012 року сума
коштів 55000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9166,67
грн.)(а.с.27 том 2) - є оплатою товару,
отриманого ПАТ "Опорядбуд" за накладною
№1382 від 23.10.2012 року та накладною №1472
від 09.11.2012 року (а.с.45,52 том 2), які брали
участь в обрахунку валового доходу
позивача. На відповідні суми ПДВ ФОП
позивачем виписано покупцю податкові
накладні №50 від 23.10.2012 року та №20 від
09.11.2012 року (а.с.145-146 том 1). Суми ПДВ за
цими поставками включені позивачем до
складу податкових зобов'язань жовтня
та листопада 2012 року (а.с.242-250 том 1, а.с.1-9
том 2).

Отже, безпідставними є висновки акту
перевірки про невключення до валового
доходу і податкових зобов'язань з ПДВ
коштів, які в листопаді 2012 року
надійшли на розрахунковий рахунок
позивача від ПАТ "Опорядбуд".

Що стосується висновків про завищення
позивачем валових витрат по операціям
з отримання транспортних послуг від
ФОП ОСОБА_4

Відповідно до пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
виробництва (обігу) згідно з розділом III
цього Кодексу.

В свою чергу пунктом 138.2 статті 138
розділу III Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. А відповідно до пункту
138.4 цієї статті, витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, крім
нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Письмовими доказами у справі доведено,
що позивач в 2012 році віднесла до складу
валових витрат витрати на оплату
транспортних послуг ФОП ОСОБА_4 за
здійснені нею перевезення вантажів в
загальному розмірі 45000,00 грн. (а.с.25 том 1,
а.с.96-99 том 2).

Господарські операції між позивачем та
ФОП ОСОБА_4 оформлені договором №б/н
від 10.01.2012 року (а.с.37 том 1), актами
прийому-передачі виконаних робіт, які
складалися помісячно із зазначенням та
прикладанням до них
товарно-транспортних накладних (а.с.47-133
том 1).

Оплата проводилась в безготівковому
порядку (а.с.39-46 том 1). Послуги
отримувались позивачем з метою
забезпечення своїх зобов'язань перед
покупцями про доставку габаритного,
важкого товару, або великої партії
товару (а.с.131-227 том 2).

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції , дослідивши пред'явлені
позивачем документи, дійшов
обґрунтованого висновку, що вони є
первинними документами у розумінні
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999
року, а з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів та зміни у
власному капіталі платника податків у
зв'язку з його господарською
діяльністю мали місце.

По невключенню до податкових
зобов'язань з ПДВ усього обсягу продажу
через реєстратор розрахункових
операцій за травень 2012 року:

-вказані висновки зроблені за рахунок
співставлення даних рядку "інші"
розділу I податкової декларації з ПДВ
за травень 2012 року з даними звіту про
використання РРО за цей період.

Так, за даними звіту про використання
РРО, сума розрахунків з кінцевим
споживачем за звітний місяць становить
6425,00 грн. (ПДВ 1070,84 грн.)(а.с.232,243 том 2). Ця
сума підтверджена і даними Книги
обліку розрахункових операцій №99/1
(а.с.230-231 том 2).

В рядочку "інші" розділу I податкової
декларації з ПДВ за травень 2012 року
обсяг постачання без ПДВ задекларовано
3190,02, а ПДВ - 638,00 грн. (а.с.233-242 том 2).

Разом з тим, неспівпадання суми даного
рядочку з сумою ПДВ по звіту про
використання РРО саме по собі не
доводить факту наявності
правопорушення.

Щодо завищення податкового кредиту на
суму 2339,00 грн. в жовтні 2012 року
внаслідок не підтвердження цієї суми
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. При цьому,
відповідно до абзацу четвертого цього
пункту, право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно із п. 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу).

Суд дійшов правильного висновку про те,
що позивач ОСОБА_3 в даному випадку
дотрималася вимог вказаної норми,
оскільки віднесла до складу
податкового кредиту - ПДВ, сума якого
підтверджена належним чином
оформленою податковою накладною №4 від
28.09.2012 року виписаною ТОВ "Волтекс-Буд"
(а.с.143 том 1). Поставка товару
підтверджена накладною №3 від 28.09.2012
року (а.с.144 том 1). Подальше використання
товару в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку - позивача у справі,
відповідачем не оспорюється.

Стосовно висновків про завищення
податкового кредиту на суму 2903,48 грн. в
грудні 2012 року внаслідок включення до
складу податкового кредиту ПДВ на
нереалізований та відсутній на складі
товар :

-в акті перевірки зазначено, що у
позивача відсутній товар придбаний у
підприємств ПП "Арт-десятка" (скловата
Кнауф) та ППФ "Будмаркет"
(теплозвукоізоляція та фарба Снєжка)
всього на загальну суму придбання 17420,90
грн., де ПДВ становить 2903,48 грн.(а.с.32 том
2).

Відповідні суми ПДВ включені позивачем
до складу податкового кредиту
листопада 2012 року (а.с.1-9 том 2).

Позивачем визнано і підтверджено, що
такий товар у залишках ТМЦ на кінець 2012
року відсутній (а.с.91-95 том 2).

Однак, зауважено, що ППФ "Будмаркет"
такий товар, як "теплозвукоізоляція" та
фарба "Снєжка" ніколи позивачу не
поставляв. Фарбу "Снєжка" фактично
поставляло ПП "Будіндустріяресурс", а
мінвату - ПП "Арт-десятка" (а.с.134-139 том 1,
а.с.101-106 том 2).

Позивачем документально підтверджено,
що весь зазначений товар був ним
реалізований, а саме таким покупцям, як
ТОВ "Ребелс" та ПАТ "Опорядбуд" (а.с.140-142
том 1, а.с.125-130 том 2). Відповідні суми ПДВ
були включені позивачем до складу
своїх податкових зобов'язань в
жовтні-грудні 2012 року (а.с.242-250 том1,
а.с.1-18 том 2).

Приписів пункту 199.1 статті 199
Податкового кодексу України позивач не
порушила, оскільки податковим органом
під час судового розгляду не було
документально доведено, що придбаний в
листопаді 2012 року товар частково був
використаний в оподатковуваних
операціях ФОП ОСОБА_3, а частково - ні.

пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу
України, встановлено презумпцію
правомірності рішень платника податку
в тому разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків.

Це поширюється також і на кваліфікацію
господарських операцій з метою
формування платником податків валових
витрат для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток та
податкового кредиту для визначення
об'єкта оподаткування з податку на
додану вартість, і за її змістом,
відповідні витрати і податковий кредит
вважаються сформованими платником
податків правомірно. Однак
контролюючий орган не позбавлений
можливості довести в установленому
порядку факт невідповідності
задекларованих наслідків
господарської операції платника
податків у податковому обліку
фактичним обставинам.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
податковим органом не спростовано
доводи позивача з якими погодився суд
першої інстанції.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги в спосіб, визначений
ст.162 КАС України, оскільки відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатні та беззаперечні докази в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, та не
довів правомірність прийнятого
рішення.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи.

З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"07" травня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,