Справа № 214/4253/14-а
Суддя: Ковтун Н. Г.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4253/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 червня 2014 року суддя Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області Ковтун Н.Г.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Саксаганської районної у місті ради
про перерахунок та виплату щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2014 рік і перерахунок та виплату
щорічної грошової допомоги до 5 травня
за 2014 рік, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним адміністративним позовом, в
якому просить стягнути на його користь
з Управління праці та соціального
захисту населення виконкому
Саксаганської районної у місті ради
суму недоплаченої щорічної
одноразової грошової допомоги
інваліду війни ІІІ групи у розмірі 4 623
грн. та суму недоплаченої щорічної
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії у
розмірі 4 782 грн. Свої вимоги вмотивував
тим, що він є інвалідом війни ІІІ групи,
яка встановлена безстроково. Зазначив,
що відповідно ч. 5 ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», він як інвалід
війни ІІІ групи має право на разову
щорічну грошову допомогу до 5 травня у
розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.
Однак позивач отримав щорічну грошову
допомогу у значно меншому розмірі - 2020
грн., а тому просить суд визнати дії
відповідача у відмові в нарахуванні та
виплати йому належних сум
неправомірними, зобов'язати зробити
перерахунок та виплатити йому
недоплачену суму разової грошової
допомогу до 5 травня, як інваліду ІІІ
групи за 2014 рік згідно положень ч. 5 ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Також позивач вказав, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС інвалідом ІІІ групи 1 категорії,
яка встановлена безстроково. Зазначив,
що відповідно ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», він як
учасник ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС 1 категорії має право на щорічну
разову грошову допомогу на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат на момент виплати
допомоги. Однак він отримав вказану
щорічну разову грошову допомогу на
оздоровлення за 2014 рік у значно меншому
розмірі, а тому також просить суд
визнати дії відповідача у відмові в
нарахуванні та виплати йому належних
сум неправомірними, зобов'язати
зробити перерахунок та виплатити йому
недоплачену суму разової грошової
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
згідно положень ст.48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідач надав суду заперечення, у
якому зазначив, що позивачеві було
виплачено щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 для інвалідів
ІІІ групи - 90 грн. На думку відповідача
щорічна допомога на оздоровлення
виплачувалась позивачеві своєчасно та
відповідно до вимог чинного
законодавства.. Окрім того, відповідач
зазначив, що управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Саксаганської районної у
місті ради не розраховує розмір
щорічної разової грошової допомоги. а
отримує від головного управління праці
та соціального захисту населення
Дніпропетровської
облдержадміністрації відповідно
готову електронну програму щодо виплат
як додаток до лімітної довідки та
паспорту бюджетної програми від
головного розпорядника бюджетних
коштів - Міністерства праці та
соціальної політики України. Крім того,
чинним Законом України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не передбачно
здійснення перерахунку оскаржуваної
допомоги та здійснення відповідної
доплати.

За результатами розгляду справи суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами
виник публічно-правовий спір з приводу
відновлення порушеного права на
належний розмір разової грошової
допомоги інваліду війни третьої групи
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та відновлення
порушеного учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії
права на належний розмір разової
грошової допомоги на оздоровлення
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2, яке є
безстрокове, позивач має статус особи,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
у зв'язку з чим має право на пільги і
компенсації, встановлені Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно розрахунку складеного
відповідачем, позивачеві як учаснику
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, було виплачено
щорічну одноразову грошову допомогу на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі 90 грн.,
недоотримана сума коштів складає 4782
грн.

Однак відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
для осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, віднесеним
до 1 категорії щорічна допомога на
оздоровлення виплачується у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.
Розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

При цьому, відповідно до ст. 8 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік» мінімальна заробітна плата у
2014 році встановлена у місячному
розмірі - 1218 гривень.

Отже, позивачу не в повному обсязі
нарахована та виплачена одноразова
допомога на оздоровлення, що не
відповідає вимогам Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у зв'язку з
чим право позивача підлягає захисту у
спосіб, встановлений Конституцією
та чинним законодавством України.
Таким чином, недоотримана сума коштів
складає (1218 х 4 - 90), що складає 4782 грн.

Окрім того, суд встановив, що позивач
ОСОБА_2 має статус інваліда війни ІІІ
групи та має право на пільги,
встановлені законодавством України
для інвалідів війни, що
підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1, виданим 17 травня 2007 року.
У квітні 2014 року ОСОБА_2 отримав грошову
допомогу в розмірі 2020 гривень
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 16 квітня 2014 року
№ 102 "Деякі питання виплати у 2014 році
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і "Про жертви
нацистських переслідувань", що
підтверджується довідкою від 30 квітня
травня 2014 року № 1553, виданою
Управлінням праці та соціального
захисту населення виконкому
Саксаганської районної у місті ради.

Позивач звернувся до відповідача з
заявою про виплату йому різниці між
належною йому до сплати сумою разової
грошової допомоги до 5 травня та
фактично виплаченою сумою. У своєму
листі від 06 травня 2014 року № П-179/063
відповідач відмовив позивачу у сплаті
такої різниці.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Частиною п'ятою статті 13 Закону України
№ 3551-XII «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
редакції від 25 грудня 1998 року, яка
набрала чинності з 27 травня 1999 року,
було визначено: "Щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять
мінімальних пенсій за віком; II групи -
вісім мінімальних пенсій за віком; III
групи - сім мінімальних пенсій за віком"

Змінами згідно п. 20 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28
грудня 2007 року, внесеними до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», які
набрали чинності з 01 січня 2008 року
передбачено: "Щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України".

Положення пункту 20 розділу II втратили
чинність, як такі, що є
неконституційними, на підставі Рішення
Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22
травня 2008 року.

В той же час рішенням Конституційного
Суду України від 09 липня 2007 року №
6-рп/2007 визначено, що відповідно до
частини третьої статті 22, статті 64
Конституції України право громадян на
соціальний захист, інші
соціально-економічні права можуть бути
обмежені, у тому числі зупиненням дії
законів (їх окремих положень), лише в
умовах воєнного або надзвичайного
стану на певний строк. Оскільки предмет
закону про Державний бюджет України
чітко визначений у Конституції
України, Бюджетном кодексі України, то
цей закон не може скасовувати чи
змінювати обсяг прав і обов'язків,
пільг, компенсацій і гарантій,
передбачених іншими законами України.

Натомість Кабінет Міністрів України у
п. 1 ч. 1 постанови № 102 від 16 квітня 2014
року встановив, що у 2014 році виплата
разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», зокрема,
інвалідам війни ІІІ групи здійснюється
у розмірі 2020 гривень, тобто у розмірі
меншому, ніж це було передбачено
частиною пятою статті 13 Закону № 3551-XII.

Частиною першою статті 8 Конституції
України передбачено, що в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права. При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод (частина третя
статті 22 Конституції України).

Згідно зі статтею 4 Закону № 3551-XII
ветеранами війни є особи, які брали
участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни. Згідно зі статтею 7 Закону № 3551-XII
визначений перелік осіб, як іналежать
до інвалідв війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 3551-XII
нормативні акти органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені
цим Законом, є недійсними.

Отже, станом на 17 квітня 2014 року
правовідносини щодо виплати
позивачеві грошової допомоги за 2014 рік,
а також розмір цієї виплати
регулювалися Законом № 3551-XII.

Водночас редакція частини п"ятої
статті 13 Закону № 3551-XII, якою розмір
грошової допомоги інвалідам ІІІ групи
визначено у розмірі семи мінімальних
пенсій за віком, на час виникнення
спірних відносин була чинною та іншими
законодавчими актами, в тому числі
Законом № 835-VI, не призупинялась і зміни
до неї не вносились (на відміну від 2007 і
2008 років).

Аналогічні правові висновки містяться
у Постанові колегії суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України від 14 березня
2013 року № 21-33а13.

Разом з тим, Законом України «Про
Державний бюджет на 2014 рік» від 16 січня
2014 року № 719-VІІ не встановлено
обмеження щодо застосування положень
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

За таких обставин суд дійшов висновку,
що правовідносини щодо виплати
грошової допомоги до 05 травня 2014 року у
2014 році регулюються положеннями Закону
№ 3551-XII, а тому застосування до таких
правовідносин положень Закону № 835-VI та
підзаконного нормативного акта
постанови № 102 від 16 квітня 2014 року,
який суперечить Закону № 3551-XII, є
помилковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З урахуванням загально-правових засад
пріоритетності закону над урядовими
нормативними актами, суд приходить до
висновку щодо необхідності
застосування до спірних правовідносин
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», як
нормативно-правового акта, що має вищу
юридичну силу у порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 102 від 16 квітня 2014 року, якою істотно
звужено обсяг встановлених законом
прав позивача щодо отримання грошової
допомоги. Крім того, на час виплати
допомоги зміни до вказаних статей
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» Верховною Радою України не
вносились, вона не визнана
неконституційною, будь-яких інших
законодавчих актів щодо визначення
розміру щорічної грошової допомоги до
05 травня не приймалося.

Розмір мінімальної пенсії за віком
передбачено ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і встановлено у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" (із наступними
змінами та доповненнями) на 2014 рік
встановлено прожитковий мінімум на
одну особу в розрахунку на місяць для
осіб, які втратили працездатність - 949
грн.

З урахуванням викладеного, позивачеві
ОСОБА_2 разова щорічна грошова допомога
повинна бути виплачена в розмірі (949,00
грн. х 7 мінімальних пенсій за віком), що
з урахуванням проведеної виплати у
розмірі 2020 грн становить 4623 грн

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами.
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання).

Таким чином, дії та бездіяльність
відповідачів Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Саксаганської районної у
місті Кривому Розі ради по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат щодо
нарахування та виплати позивачам
разової грошової допомоги до 05 травня
за 2014 рік у розмірі меншому, ніж
визначено ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", є неправомірними,
тому необхідно стягнути з Управління
праці та соціального захисту населення
виконкому Саксаганської районної у
місті Кривому Розі ради недоплачені
позивачеві кошти згідно вимог
вказаного закону у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням проведених виплат.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, 64 Конституції
України, ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 13, 17-1
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», Рішенням Конституційного
суду України № 10-рп від 22 травня 2008
року, ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 7, 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік», ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», ст.ст. 2, 6, 8, 9-11, 69-71, 159-163, 167, 267
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Саксаганської
районної в місті ради м. Кривого Рогу у
відмові ОСОБА_2 у нарахуванні та
виплаті належних сум разової грошової
допомоги на оздоровлення за 2014 рік
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Саксаганської
районної в місті ради м. Кривого Рогу на
користь ОСОБА_2 недоплачену суму
разової грошової допомоги на
оздоровлення за 2014 рік відповідно до
вимог ст.48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 4 782 (чотири
тисячі сімсот вісімдесят два) грн.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Саксаганської районної у
місті Кривому Розі ради щодо відмови у
нарахуванні та виплаті належних ОСОБА_2
сум разової грошової допомоги до 05
травня 2014 року протиправними.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Саксаганської районної у
місті Кривому Розі ради на користь
ОСОБА_2 недоплачену суму разової
грошової допомоги до 05 травня 2014 року у
розмірі 4 623 (чотири тисячі шістсот
двадцять три) грн.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України.

Суддя
Н.Г. Ковтун