Справа № 345/1804/13-а 2а-345/134/13
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Справа № 876/15747/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Калуш та Калуському районі
Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
22.11.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в м. Калуш та Калуському районі
Івано-Франківської області про
встановлення відсутності компетенції
та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в
якому просить встановити відсутність
компетенції (повноважень) у
міжвідомчої комісії з інвентаризації
пенсійних справ та особових рахунків і
списання передплат пенсій та грошової
допомоги щодо прийняття рішення про
стягнення з нього передплати пенсії в
сумі 42717, 54 грн. Також просить визнати
протиправним та скасувати рішення №5
міжвідомчій комісії з інвентаризації
пенсійних справ та особових рахунків і
списання передплат пенсій та грошової
допомоги від 25.03.2009 року щодо утримання
з нього передплати пенсії в сумі 42717,54
грн., яка утворилась за період з 07.07.2007
року по 28.02.2009 року в розмірі 20%
щомісячно, а також встановити
відсутність компетенції у міжвідомчої
комісії з інвентаризації пенсійних
справ та особових рахунків і списання
передплат пенсій та грошової допомоги
щодо прийняття рішення про стягнення з
нього передплати пенсії в сумі 42717, 54
грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що він з 26.11.2007 року
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м. Калуші й
отримує пенсію за віком на підставі
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка йому була призначена
на підставі довідки про заробітну
плату №1 від 12.10.2007 р. З березня місяця
2009 р. йому стали виплачувати пенсію в
значно меншому розмірі від
призначеної, однак по яких причинах
йому не повідомляли. 18.12.2012 р. на його
звернення до УПФУ про видачу
документів, на підставі яких йому
припинено виплату пенсії у раніше
встановленому розмірі та стягнення з
нього надміру виплаченої пенсії, йому
було надано витяг з рішення № 5
міжвідомчої комісії з інвентаризації
пенсійних справ та особових рахунків і
списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги від 25.03.2009 р. на
підставі якого УПФУ припинено виплату
позивачу пенсії у раніше встановленому
розмірі та проводиться стягнення
визначеної переплати. Додатково
пояснив, що виплата пенсії
припиняється за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду якщо така
призначена на підставі документів, що
містять недостовірні відомості, а не
достовірність самого лише документа.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
22.11.2013 р. позов задоволено з тих підстав,
що міжвідомча комісія з інвентаризації
пенсійних справ та особових рахунків і
списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги не є територіальним
органом Пенсійного фонду і її рішення
не можуть бути підставою для
припинення виплати пенсії.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач - управління
Пенсійного фонду України в м. Калуш та
Калуському районі Івано-Франківської
області, який вважає оскаржуване
рішення незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права і таким, що
підлягає скасуванню з підстав,
викладених в апеляційній скарзі, а тому
просить оскаржувану постанову
скасувати та постановити нове рішення,
якими відмовити в задоволенні позову.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням заперечень на позовні
вимоги, зокрема зазначає, що в
управлінні створено постійно діючу
міжвідомчу комісію з інвентаризації
пенсійних справ та особових рахунків
переплат пенсій та грошової допомоги,
якою і було проведено перевірку
правильності призначення пенсії
позивачу, в результаті чого було
встановлено недостовірність даних
довідки про заробіток ОСОБА_1 Рішенням
цієї комісії з 01.04.2009 р. розпочато
стягнення з позивача переплати пенсії
до повного погашення боргу. Також
посилається на пропущення позивачем
строку звернення до суду з
адміністративним позовом.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таке можливе на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково з
наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду в м. Калуш
та Калуському районі та отримує пенсію
за віком.

При оформленні пенсії по віку
позивачем в УПФУ в м. Калуші та
Калуському районі було надано довідку
за №1 від 12.10.2007 року комбінату
«Калушнерудпром» про заробітну плату
для обчислення пенсії за період роботи
з 1993 року по 1998 рік за підписом
керівника ОСОБА_2 та головного
бухгалтера Курпіти М., на підставі якої
йому була призначена пенсія, що
стверджується протоколом №35410 від
26.11.2007 р. в розмірі 2188,45 грн. З березня
2009 р. позивачу стали нараховувати та
виплачувати пенсію у значно меншому
розмірі, ніж це було встановлено
протоколом.

Такий перерахунок був здійснений за
результатами Акту перевірки
правильності призначення пенсії
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 головним управлінням
ПФУ в Івано-Франківській області 20.02.2009
року, яким встановлено, що пенсія
позивачу була помилково нарахована на
підставі довідки №1 від 12.10.2007 року, яка
підписана не уповноваженими на це
особами, оскільки підприємство на час
видачі довідки вже було ліквідоване і
був призначений ліквідатор, а в
архівний відділ документи комбінатом
«Калушнерудпром» не здавалося, тому
дана довідка є нечинною і сума
безпідставно виплаченої пенсії
складає 42717,54 грн.

Правовідносини, що виникають у сфері
пенсійного забезпечення громадян
регулюються Законами України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р.
№1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі -
Закон №1058-IV).

Відповідно ст. 103 Закону №1788-XII суми
пенсії, надміру виплачені пенсіонерові
внаслідок зловживань з його боку (в
результаті подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

Вищенаведена норма права кореспондує
також з приписами ч.1 ст.50 Закону №1058-IV,
якою, зокрема, встановлено, що суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями
визначено постановою правління
Пенсійного фонду України «Про Порядок
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення» від 21.03.2003 р. № 6-4,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 15.05.2003 р. № 374/7695 (далі по тексту -
Порядок № 6-4), на даний час чинний і діє
в частині, що не суперечить Закону
№1058-IV.

Як зазначено в другому абзаці пункту 3
Порядку № 6-4 суми пенсії, надміру
виплачені пенсіонерові внаслідок
зловживань з його боку, стягуються на
підставі рішень органу, що призначає
пенсії згідно додатку 1. Відтак форма
юридичного оформлення механізму
повернення коштів, надміру виплачених
за призначеними пенсіями складена
відповідачем правомірно у вигляді
рішення міжвідомчої комісії з
інвентаризації пенсійних справ та
особових рахунків і списання сум
переплат пенсій та грошової допомоги.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 101 Закону
№1788-XII підприємства та організації
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну громадянам або
державі внаслідок несвоєчасного
оформлення або подання пенсійних
документів, а також за видачу
недостовірних документів, і
відшкодовують її.

Таким чином, враховуючи наведене,
позивач не може нести відповідальність
за зміст та достовірність офіційних
документів, які видаються органами
державної влади, іншими організаціями
та установами на виконання їх
повноважень.

За змістом ч. 1 ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.

У відповідності до вимог ст. 71 КАСУ,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. А згідно ст.
86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Отже, обов'язок доводити правомірність
рішень у цій справі покладається на
УПФ.

Як встановлено судом першої інстанції,
що також підтверджується матеріалами
справи, УПФУ в м.Калуш та Калуському
районі неодноразово зверталося до
прокуратури міста Калуша та
Калуського МВ УМВС із заявами про
вчинення кримінального правопорушення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, де за даним фактом
було розпочате досудове розслідування
у кримінальному провадженні за
попередньою правовою кваліфікацією
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Однак, як вбачається з постанови про
відмову в порушення кримінальної
справи від 06.04.2009 р., винесену ст.
слідчим прокуратури м.Калуша, в
порушенні кримінальної справи
стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у
зв'язку з відсутністю в їх діях складу
злочинів, передбачених ст.191 і ст.366 КК
України та зазначено , що довідка про
заробітну плату ОСОБА_1 за період з
01.08.1993 р. по 31.12.1998 р. видана ОСОБА_2 є
достовірною Дані висновки зроблені на
підставі перевірки оригіналів
відомостей про нарахування заробітної
плати ОСОБА_1 за період, який вказаний в
довідці №1 від 12.10.2007 р. і збігаються з
даними вказаної довідки. А постановою
слідчого Калуського МВ УМВС від 30.05.2013
р. закрито кримінальне провадження у
зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 умислу на привласнення держаних
коштів, відсутністю складу
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190
КК України та встановленням дійсності
довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за
період з 01.08.1993 р. по 31.12.1998 р., що видана
ОСОБА_2

Що стосується доводів апелянта щодо
пропущення позивачем строку звернення
до суду з адміністративним позовом, то
такі спростовуються наступним.

Щодо факту отримання позивачем до
17.12.2012 р. копії рішення № 5 міжвідомчої
комісії з інвентаризації пенсійних
справ та особових рахунків і списання
переплат пенсій та грошової допомоги
від 25.03.2009 року, то відповідачем не
надано належного доказу, зокрема
повідомлення про вручення поштового
відправлення з описом.

Як вбачається з матеріалів справи, з
текстом рішення міжвідомчої комісії
від 25.03.2009 р. ОСОБА_1 ознайомився 17.12.2012
року, правом позасудового оскарження
рішення не скористався,
адміністративний позов подав 26.03.2013 р.,
а тому строк подання адміністративного
позову не ним не пропущено.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи суд приходить до
висновку, що відповідач як суб'єкт
владних повноважень не надав суду
достатні та беззаперечні докази в
обґрунтування обставин, які б свідчили,
що виплата пенсії позивачу здійснена
внаслідок зловживань з боку
пенсіонера, та не довів правомірність
дій, а тому позовні вимоги в частині
визнання протиправним та скасування
рішення про стягнення з позивача 42717,54
грн. переплаченого розміру пенсії є
підставними, підтвердженими
матеріалами справи, доведеними у
судовому засіданні та підлягають до
задоволення.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
питання тому, колегія суддів приходить
до висновку, що постанову слід частково
скасувати та прийняти нову.

Керуючись ст. 160, ст.197, п.3 ч.1 ст. 198, ст.202,
ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Калуш та
Калуському районі Івано-Франківської
області задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
22.11.2013 року у справі №345/1804/13-а частково
скасувати і в цій частині прийняти нову
постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Відмовити в задоволенні позовної
вимоги про встановлення відсутності
компетенції (повноважень) у
міжвідомчої комісії з інвентаризації
пенсійних справ та особових рахунків і
списання передплат пенсій та грошової
допомоги щодо прийняття рішення про
стягнення з ОСОБА_1 передплати пенсії в
сумі 42717 грн. 54 коп.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя :
В.П.Сапіга

Судді:
Н.Г.Левицька

Р.Б.Хобор