Справа № 9101/116809/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2013 р.
справа № 2а-5489/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргууправління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська

на постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21.06.2011 р.,
прийняту у порядку скороченого
провадження,

у справі № 2а-5489/11,

за позовом ОСОБА_1,

до управління Пенсійного фонду України
в Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська,

про зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячної державної соціальної
допомоги "Дітям війни",-

встановив:

В травні 2011 року позивач звернувся до
Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська з позовом, в
якому просив: визнати дії відповідача
неправомірними; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії, яка була сплачена за період з
01.07.2007 року на час розгляд справи з
урахуванням права на її підвищення на
30% мінімальної пенсії за віком та
виплатити різницю між розрахованою та
фактично виплаченою в сумі 4432,40 грн.;
зобов'язати відповідача надалі
нараховувати щомісячну соціальну
державну допомогу відповідно до Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» при нарахуванні пенсії.

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 06.06.2011 року
позов в частині вимог до 20.11.2010 року
залишено без розгляду.

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 21.06.2011 року
позов задоволено, а саме:

- бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська з недоплати ОСОБА_1
щомісячно 20% мінімальної пенсії за
віком з 20.11.2010 року визнано
протиправною;

- зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровськ протягом одного
місяця нарахувати ОСОБА_1 щомісячну
соціальну допомогу, починаючи з 20.11.2010
року, в розмірі 20% від прожиткового
мінімуму, затвердженого на цей період
для осіб, які втратили працездатність,
з виплатою на користь ОСОБА_1 цих сум.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на порушення
судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни і має
право відповідно до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Суд погоджується з висновками суду
першої інстанції, що розмір
мінімальної пенсії за віком необхідно
обраховувати відповідно до ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

У період 20.11.2010 року зміст статті ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не змінювався, а
застосування відповідачем положень
постанови КМ України № 530 від 28.05.2008
року щодо визначення розміру
підвищення пенсії є безпідставним,
оскільки розмір підвищення пенсії
визначений Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", який
має вищу юридичну силу, ніж постанова
КМ України.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що
права позивача були порушені.

Проте, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
визначення конкретної суми державної
соціальної допомоги не належить до
повноважень адміністративного суду,
оскільки обов'язок по нарахуванню та
виплаті вказаної допомоги,
передбаченої Законом України "Про
соціальний захист дітей війни",
покладено на відповідний орган
Пенсійного фонду України.

Крім того, суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги
зобов'язав відповідача здійснити
виплати державної соціальної допомоги
у розмірі 20 відсотків від прожиткового
мінімуму, затвердженого на цей період
для осіб, які втратили працездатність,
що суперечить вимогам статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», якою визначено, що дітям війни,
підвищення до пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" від
14 червня 2011 року, прикінцеві положення
Закону доповнено пунктом 4,
відповідно до якого встановлено, що
у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пункту 6 якої встановлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Таким чином, відповідач повинен
провести підвищення пенсії відповідно
до вимог ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 20.11.2010
року до змін в нормативних актах, котрі
регулюють спірне питання.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. ст.202, 205, 207 КАС
України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська - задовольнити
частково.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 03.06.2011 року
у справі № 2а-5489/11 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська щодо нездійснення
перерахунку та виплати підвищення до
пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 20.11.2010 року до змін в
нормативних актах, котрі регулюють
спірне питання.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за період з 20.11.2010 року до змін в
нормативних актах, котрі регулюють
спірне питання, з урахуванням раніше
здійснених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та оскарженню відповідно
до ч. 10 ст. 183-2 КАС України не
підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун