Справа № 2а-8111/10/1370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 р.
Справа № 9816/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Личаківському районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08 лютого 2011
року у справі за позовом Корпорації
«Центр промисловості та торгівлі
«Львів» до Державної податкової
інспекції у Личаківському районі м.
Львова про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

10.09.2010 року Корпорація «Центр
промисловості та торгівлі «Львів»
звернулась до суду із позовом до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова, в якому
просила скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача від
27.08.2010 року № /0/20653/10/152, яким
позивачу зменшено суму заявленого до
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на 4915, 00 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 08 лютого 2011
року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова за № /0/20653/10/152 від
27.08.2010 року.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що посилання
відповідача на недотримання позивачем
вимог податкового законодавства в
частині відшкодування ПДВ є
безпідставними, оскільки висновки акту
перевірки базуються на припущеннях і
не підтверджуються об'єктивними
даними, відповідно оскаржуване рішення
прийняте з порушенням норм діючого
законодавства України, що є підставою
для його скасування.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Державна податкова
інспекція у Личаківському районі м.
Львова подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що оскаржувана постанова є
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд першої інстанції порушив
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а висновки суду не
відповідають обставинам справи.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
податковим органом здійснено
документальну невиїзну перевірку
позивача з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
наслідками якої складено акт перевірки
від 27.08.2010р. № 868/15-2, в якому на думку
податкового органу, встановлено
порушення позивачем п.п.7.7.1, п.п.7.7.2, п.7.7
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість»(а.с.22-25).

За вказане порушення ДПІ у
Личаківському районі м. Львова
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0/20653/10/152
від 27.08.2010 року яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
4915, 00 грн.(а.с.26).

Підставою для висновків про порушення
позивачем вимог п.п. 7.7.1, п.п. 7.7.2, п. 7.7 ст.
7 Закону №168/97-ВР і прийняття
зазначеного податкового
повідомлення-рішення слугували дані
автоматизованого співставлення
податкових зобовязань та податкового
кредиту, на рівні ДПА України за
результатами поданої звітності за І
квартал 2010 року. Відповідно до цих
даних Корпорацією «Центр
промисловості та торгівлі
«Львів»протягом ІІ кварталу 2009 - І
кварталу 2010 року відбулось заниження
податкового зобовязання по наступних
контрагентах: ТОВ «Донбастрейд-2009», ТОВ
«Ставтрейд-2009», ТОВ «Лазурітрейд», ТОВ
«Кріп», ПП «Восток-енерго», ПП
«Донецький пролетарій 2007», ТОВ «Денді
Метал», ПП «Меблі-Блюз», ТОВ «Ростанд»,
ПП «Влад», ТОВ «Укр-Євро-Торг», ТОВ
«Март Юкрейн», ТОВ «Технокор», ТОВ
«Пульс Прогресів Компані», ТОВ
«СНК-Донецьк», ТОВ «Шунь Хян»на
загальну суму 5643,00 грн. Тоді, як в
поданій позивачем декларації за ІІ
квартал 2010 року відображено відємне
значення ПДВ в розмірі 4915,00 грн., яке
заявлено до бюджетного відшкодування.

Розпорядженнями Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
від 19.08.2006 №1315 та від 23.08.2006 №1338
Корпорації «Центр промисловості та
торгівлі «Львів»надано дозвіл на
приєднання нежитлових приміщень пл. 56,50
м.кв. до приміщень загальною площею 107,80
м.кв. в будинку №9 на вул. І.Франка з
використанням під офіс та оформлено
право власності на вказані
приміщення(а.с.7-8).

В оплату за приєднання приміщень
площею 56,50 м.кв. Львівським комунальним
підприємством Личаківської районної
адміністрації м. Львова
«№503»виставлено позивачу рахунок №964
від 11.08.2006 року на суму 66531,13 грн.(а.с.11).
Позивачем вказану суму сплачено в
повному обсязі, що підтверджується
платіжним дорученням № 244 від 11.08.2006
року(а.с.12).

31.08.2006 року Львівським комунальним
підприємством Личаківської районної
адміністрації м. Львова №503 складено
податкову накладну на загальну суму
66531,13 грн., з якої розмір ПДВ становив
11088,52 грн.(а.с.13). Таким чином, відповідно
до п.п. 7.5.1 п.7.5. ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», з моменту
отримання вказаної накладної, у
позивача виникло право на податковий
кредит.

Протягом 4 кварталу 2006 року - 1 кварталу
2010 року, внаслідок додавання позивачем
позитивного значення різниці між сумою
податкового зобовязання та сумою
податкового кредиту, відємне значення
ПДВ зменшилось на 6173,52 гривень і, таким
чином, станом на 2 квартал 2010 року
залишок відємного значення ПДВ
становив 4915,00 грн.

Зважаючи на викладене, 04.08.2010 року
позивачем подано до ДПІ у
Личаківському районі м. Львова
податкову декларацію з податку на
додану вартість за 2 квартал 2010 року та
заяву про повернення суми бюджетного
відшкодування на суму 4915,00 грн., що
складені у відповідності до положень п.
7.7. ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»(а.с.15-20).

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Мотивуючи свою позицію ДПІ у
Личаківському районі м. Львова в акті
перевірки посилається на наказ ДПА
України від 18.04.2008 року № 266 «Про
організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
проведенні перевірок податкових
декларацій з податку на додану
вартість з урахуванням інформації
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі
контрагентів», відповідно до якого
затверджено однойменні Методичні
рекомендації.

Відповідно до п. 1.3.3. Методичних
рекомендацій та для їх реалізації
створена система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Разом з тим, наказ ДПА України від 18.04.2008
року №266 виданий як внутрішній
документ, який затверджує примірний
порядок взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі контрагентів
та не зареєстрований в Міністерстві
юстиції України (лист ДПА від 17.07.2009
№8497/5/16-1116 та лист Мінюсту від 18.06.2009
№1072-09-24).

В той час, як відповідно до п. 1 Указу
Президента України від 3 жовтня 1992 року
№ 493/92, нормативно-правові акти, які
видаються міністерствами, іншими
органами виконавчої влади, органами
господарського управління та контролю
і які зачіпають права, свободи й
законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації.

Водночас, п. 1.7. Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 10.08.2005 № 327 та
зареєстрованого Мінюстом 25 серпня 2005 р.
за N 925/11205 встановлено, що факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства
викладаються в акті невиїзної
документальної, виїзної планової чи
позапланової перевірок чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Отже, спірне податкове
повідомлення-рішення ґрунтується не на
фінансово-господарських та
бухгалтерських документах, які б
свідчили про наявність чи відсутність
певних фактів, а на даних системи
автоматизованого співставлення
податкових зобовязань та податкового
кредиту, яка функціонує відповідно до
внутрішнього акту ДПА (наказ від 18.04.2008
року №266), який не зареєстрований
Мінюстом.

Відповідно до п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість»(в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності -зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 цього
Закону передбачено, якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації. При цьому платник податку в
п'ятиденний термін після подання
декларації податковому органу подає
органу Державного казначейства
України копію декларації, з відміткою
податкового органу про її прийняття,
для ведення реєстру податкових
декларацій у розрізі платників.

З огляду на викладене, визначальним
фактом права платника на бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість в даному випадку є фактична
надмірна оплата ним сум такого податку
постачальникам товарів (послуг), які
підтверджені виписаними відповідно до
вимог чинного законодавства
податковими накладними особами, які
зареєстровані як платники такого
податку, а підставою є дані податкової
декларації за звітний податковий
період.

Разом з тим, судом першої інстанції
обгрунтовано зазначено, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку на
додану вартість до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки щодо цієї особи. Зазначена
обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у разі, якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Враховуючи викладені норми права та
правильно встановлені обставини
справи, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
податкове повідомлення -рішення
№/0/20653/10/152 від 27.08.2010 року, яким
позивачу зменшено спірну суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, є таким, що суперечить
законодавству.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 08
лютого 2011 року у справі № 2а-8111/10/1370 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін