Справа № К/9991/14449/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/14449/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Гребінківському районі Полтавської
області на постанову Гребінківського
районного суду Полтавської області від
8 листопада 2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року за позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Гребінківському районі Полтавської
області про визнання рішення органу
державної влади незаконним та його
скасування,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року позивач звернувся до
суду із зазначеним позовом до
відповідача. Просив визнати незаконним
рішення колегіального органу з
призначення пенсії управління
Пенсійного фонду України в
Гребінківському районі Полтавської
області від 29 вересня 2011 року № 140 про
відмову в призначенні ОСОБА_4 пенсії за
вислугою років, зобов'язати
відповідача зарахувати половину
строку навчання на денній та заочній
формах навчання у вищому юридичному
навчальному закладі до 20-річного стажу
роботи в органах прокуратури, який дає
право на пенсію за вислугою років,
визнавши за ним право на пенсію за
вислугою років з часу звернення, а саме
з 9 вересня 2011 року.

Постановою Гребінківського районного
суду Полтавської області від 8
листопада 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року, позов задоволено. Визнано
незаконним рішення колегіального
органу з призначення пенсії управління
Пенсійного фонду України в
Гребінківському районі Полтавської
області від 29 вересня 2011 року № 140 про
відмову ОСОБА_4 в призначенні пенсії за
вислугою років. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Гребінківському районі Полтавської
області зарахувати половину строку
навчання на заочній та денній формах
навчання у вищому юридичному
навчальному закладі до
20-річного стажу роботи в органах
прокуратури, визнавши за ОСОБА_4 право
на пенсію за вислугою років з часу
звернення, а саме, з 9 вересня 2011 року.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 працює в органах
прокуратури з 18 листопада 1998 року та на
даний час займає посаду старшого
помічника прокурора Гребінківського
району Полтавської області.

Згідно довідки відділу роботи з
кадрами прокуратури Полтавської
області від 7 вересня 2011 року №
11/1-588 станом на 6 вересня 2011 року стаж
роботи позивача становить 19 років 1
місяць 2 дні, до якого, зокрема,
враховано: службу в армії - 2 роки 26
днів; службу в управлінні Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області - 3 роки 8 днів; навчання у
Львівському державному університеті з
4 серпня 1989 року по 23 грудня 1991 року, 2
роки 4 місяці 19 днів/ 1 рік 2 місяці 10
днів/; роботу в органах прокуратури - 12
років 9 місяців 18 днів.

Рішенням відповідача від 29 вересня 2011
року позивачу відмовлено у
призначенні пенсії за вислугу років на
підставі ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» з посиланням на
відсутність необхідного 20-річного
стажу для призначення такої пенсії,
оскільки до обчисленого прокуратурою
стажу не повинен зараховуватися строк
на заочній формі навчання. Крім того,
строк на денній формі навчання
позивача прокуратурою також
зараховано неправильно, так як вищий
навчальний заклад, в якому навчався
позивач, не є вищим юридичним
навчальним закладом.

Задовольняючи позовні вимоги та
визнаючи незаконним рішення
відповідача про відмову призначити
позивачу пенсію за вислугу років, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що за змістом ст. 50-1 Закону України про
прокуратуру» до стажу, який дає право
на пенсію за вислугу років,
зараховується половина строку
навчання у вищих юридичних навчальних
закладах незалежно від того, на денній
чи заочній формі навчалася особа.
Оскільки позивач з 4 серпня 1989 року по
23 грудня 1991 року навчався на
юридичному факультеті Львівського
державного університету на денній
формі навчання, а з 16 вересня 1992 року
його поновлено студентом третього
курсу юридичного факультету заочної
форми навчання у цьому ж вузі, то до
20-річного стажу позивача, що дає право
на пенсію за вислугу років, необхідно
зарахувати половину строку на заочній
формі навчання за період з 16 вересня 1992
року до 1 липня 1994 року - дня прийняття
на службу до органів внутрішніх справ.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна, оскільки
вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України
"Про прокуратуру" від 5 листопада 1991
року № 1789-ХІІ прокурори і слідчі зі
стажем роботи не менше 20 років, у тому
числі зі стажем роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 10 років, мають право на пенсійне
забезпечення за вислугу років
незалежно від віку.

Згідно ч. 5 вказаної статті до
20-річного стажу роботи, що дає право на
пенсію за вислугою років,
зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
ст. 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Відповідно до частини третьої статті 42
Закону України від 23 травня 1991 року
№ 1060-ХІІ «Про освіту» підготовка
фахівців у вищих навчальних закладах
може проводитися з відривом (очна), без
відриву від виробництва (вечірня,
заочна), шляхом поєднання цих форм, а з
окремих спеціальностей - екстерном.

Підпунктом 6.3 пункту 6 Положення про
організацію, навчального процесу у
вищих навчальних закладах,
затвердженого наказом Міністерства
освіти України від 2 червня 1993 року №
161 (зареєстровано у Міністерстві
юстиції України 23 листопада 1993 року за
№ 173), передбачено, що вечірня і заочна
(дистанційна) форми навчання є формами
здобуття певного рівня освіти або
кваліфікації без відриву від
виробництва.

Для того, щоб установити, чи
зараховується до вислуги років
позивача половина строку навчання на
заочному факультеті, необхідно
з'ясувати зміст таких понять, як
«трудовий стаж», «спеціальний стаж» та
«вислуга років».

Відповідно до частини першої статті 24
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страховий стаж -
це період (строк), протягом якого особа
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Однак, частиною четвертою цієї ж статті
передбачено, що періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності зазначеним Законом,
зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше, крім
випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1
січня 2004 року), зокрема у Законі України
від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-ХІІ), йдеться про стаж роботи, що дає
право на призначення трудових пенсій
(загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий
стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж
страховий», оскільки до першого
включаються також періоди суспільно
корисної діяльності, коли особа не
підлягала загальнообов'язковому
соціальному страхуванню.

Так, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-ХІІ
до стажу роботи зараховується робота,
виконувана на підставі трудового
договору на підприємствах, в установах,
організаціях і кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності та
господарювання, а також на підставі
членства в колгоспах та інших
кооперативах, незалежно від характеру
й тривалості роботи і тривалості
перерв.

Крім того, відповідно до частини
третьої цієї ж статті до стажу роботи,
що дає право на призначення трудових
пенсій, зараховуються також періоди,
коли особа не працювала, наприклад, у
зв'язку з навчанням у вищих і середніх
спеціальних навчальних закладах, в
училищах і на курсах по підготовці
кадрів, підвищенню кваліфікації та
перекваліфікації, в аспірантурі,
докторантурі і клінічній ординатурі;
тимчасовою непрацездатністю, що
почалася у період роботи; часом догляду
непрацюючої матері за малолітніми
дітьми, але не довше ніж до досягнення
кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Спеціальний стаж - це період роботи в
певних умовах праці чи на посадах, з
якими законодавець пов'язує пільгове
(або за особливими правилами) пенсійне
забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального
стажу. Це період виконання особливого
роду трудової діяльності або державної
служби, коли до особи, яка її здійснює,
пред'являють особливі вікові, а також
підвищені психічні та фізичні вимоги,
при тривалому виконанні якої особа
втрачає відповідну професійну
працездатність.

Так, стаття 51 Закону № 1788-ХІІ
передбачає, що пенсії за вислугу років
встановлюються окремим категоріям
громадян, зайнятих на роботах,
виконання яких призводить до втрати
професійної працездатності або
придатності до настання віку, що дає
право на пенсію за віком.

Правом вислуги років користуються
різні категорії осіб, у тому числі й
прокурорсько-слідчі працівники на
підставі Закону № 1789-ХІІ.

Згідно з пунктом 2.18 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року №
58 (зареєстровано у Міністерстві
юстиції України 17 серпня 1993 року за №
110; далі Інструкція), до трудових книжок
за місцем роботи вносяться окремим
рядком з посиланням на дату, номер та
найменування відповідних документів,
зокрема, записи про час навчання у
професійних навчально-виховних
закладах та інших закладах у
навчально-курсових комбінатах (центрі,
пункті тощо), у вищих навчальних
закладах та про час перебування в
аспірантурі і клінічній ординатурі.

Для студентів, слухачів курсів, учнів,
аспірантів та клінічних ординаторів,
які мають трудові книжки, навчальний
заклад (наукова установа) вносить
записи про час навчання на денних
відділеннях (у тому числі підготовчих)
вищих навчальних закладів. Підставою
для таких записів є накази навчального
закладу (наукової установи) про
зарахування на навчання та про
відрахування з числа студентів, учнів,
аспірантів, клінічних ординаторів
(пункт 2.16 Інструкції).

Вищезазначене свідчить, що питання
ведення, контролю за веденням запису в
трудовій книжці відомостей щодо
трудового (в тому числі спеціального)
стажу віднесено до компетенції
роботодавця або, у виняткових випадках,
юридичної особи, в якій власник
трудової книжки провадить не трудову,
але іншу основну свою діяльність. У
випадку, коли така, діяльність не є
трудовою, а іншою, але не основною,
зокрема навчання на заочному
факультеті, відомості про неї не можуть
стосуватись трудового стажу, а
відповідно до пункту 2.18 Інструкції
можуть вноситись до трудової книжки
інформаційно. Такі дані не можуть
заміщувати (поглинати) собою даних, що
становлять безпосередньо трудовий
стаж.

Виходячи з наведених норм
матеріального права, навчання на
заочному факультеті у вищому
навчальному закладі не зараховується
до стажу роботи, що дає право на пенсію
за вислугу років. Включення цього
періоду до вислуги років суперечить
юридичній природі (сутності) цього виду
спеціального стажу, оскільки, крім
вищезазначеного, закон пов'язує
встановлення особливих правил
призначення пенсії за вислугу років.

Зазначена позиція узгоджується з
висновками, викладеними у постанові
Верховного Суду України від 5 листопада
2013 року (справа № 21-289а13).

За таких обставин суди попередніх
інстанцій дійшли помилкових висновків,
що половина строку навчання ОСОБА_4 у
вищому юридичному навчальному закладі
на заочній формі навчання з 16 вересня
1992 року до 1 липня 1994 року підлягає
зарахуванню до стажу, що дає право на
пенсію за вислугу років згідно ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру», та
безпідставно задовольнили позов.

Враховуючи викладене, рішення судів
попередніх інстанцій не можуть
залишатися без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до статті 229 цього Кодексу
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи,
що судами повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
але неправильно застосовані норми
матеріального права, колегія суддів
дійшла висновку, що всі ухвалені у цій
справі судові рішення підлягають
скасуванню з ухваленням нового - про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Гребінківському районі Полтавської
області задовольнити.

Постанову Гребінківського районного
суду Полтавської області від 8
листопада 2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року скасувати та прийняти нову
постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Гребінківському районі Полтавської
області про визнання рішення органу
державної влади незаконним та його
скасування, відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк