Справа № 2-а-2908/11/0220
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-2908/11/0220
Головуючий у 1-й інстанції: Марченко Л.В.
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Полотнянко Ю.П.

судді: Загороднюк А.Г. Залімський І. Г.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Погребищенської
районної державної адміністрації на
постанову Погребищенського районного
суду Вінницької області від 16 серпня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Погребищенської районної державної
адміністрації Вінницької області про
перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до
Погребищенського районного суду
Вінницької області з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Погребищенської
районної державної адміністрації
Вінницької області про перерахунок
пенсії.

Постановою Погребищенського районного
суду Вінницької області від 16 серпня
2011 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу,
просив постанову суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає встановила наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач має статус
учасника війни та має право на пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів війни - учасників війни,
що підтверджено копією посвідчення.

Позивачу у квітня 2011 року виплачена
щорічна одноразова грошова допомога до
Дня Перемоги, яка повинна бути
виплачена до 5 травня у розмірах
передбачених постановою Кабінету
Міністрів України від 04.04.2011 року № 341 в
сумі 120, грн.

Зазначені обставини не є спірними.

Спірним у справі є розмір разової
грошової допомоги, на яку має право
позивач відповідно до ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до підпункту першого пункту
першого Постанови Кабінету Міністрів
України № 341 від 04.04.2011 року «Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується у 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» встановлено, що виплата
у 2011 році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» (далі -
разова грошова допомога), здійснюється
у таких розмірах: ветеранам війни із
числа осіб, які брали участь у бойових
діях під час Великої Вітчизняної війни
і війни з Японією, особам, які у
неповнолітньому віці були призвані чи
добровільно вступили до лав
Радянської Армії і
Військово-Морського Флоту під час
військових призовів 1941-1945 років,
жертвам нацистських переслідувань,
учасникам війни, а також членам сімей
загиблих у період Великої
Вітчизняної війни і війни з Японією та
дружинам (чоловікам) померлих
інвалідів та учасників Великої
Вітчизняної війни і війни з Японією:
інвалідам війни I групи - 1000 гривень;
інвалідам війни II групи - 900 гривень;
інвалідам війни III групи - 800 гривень;
колишнім малолітнім (яким на момент
ув'язнення не виповнилося 14 років)
в'язням концентраційних таборів, гетто
та інших місць примусового тримання,
визнаним інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин: інвалідам I групи - 1000
гривень; інвалідам II групи - 900 гривень;
інвалідам III групи - 800 гривень;
учасникам бойових дій та колишнім
неповнолітнім (яким на момент
ув'язнення не виповнилося 18 років)
в'язням концентраційних таборів,
гетто, інших місць примусового
тримання, а також дітям, які
народилися у зазначених місцях
примусового тримання їх батьків, - 630
гривень; особам, які мають особливі
заслуги перед Батьківщиною, - 1000
гривень; членам сімей загиблих та
дружинам (чоловікам) померлих
інвалідів Великої Вітчизняної війни і
війни з Японією, дружинам (чоловікам)
померлих учасників бойових дій в
період Великої Вітчизняної війни і
війни з Японією, учасників Великої
Вітчизняної війни і війни з Японією
та жертв нацистських переслідувань,
визнаних за життя інвалідами, які не
одружилися вдруге, - 320 гривень;
учасникам війни, нагородженим орденами
та медалями колишнього Союзу РСР за
самовіддану працю і бездоганну
військову службу в тилу в роки
Великої Вітчизняної війни та війни з
Японією, учасникам війни та колишнім
в'язням концентраційних таборів,
гетто, інших місць примусового
тримання, особам, які були насильно
вивезені на примусові роботи, дітям
партизанів, підпільників, інших
учасників боротьби з
націонал-соціалістським режимом у тилу
ворога - 120 гривень

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
позивач має право на отримання
щорічної разової грошової допомоги до 9
травня (яка повинна виплачуватися до 5
травня) в розмірі 3 мінімальних пенсій
за віком.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003, № 1058-IV,
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Суми прожиткового мінімуму на 2011 рік
встановлено Законом України «Про
встановлення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати» від
20.10.2009 р. № 1646-VI, а також Законом України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» від 23.12.2011 р. № 2857-VI, який
застосовується з 1 січня 2011 року.

Тобто, відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
позивач повинний був отримати допомогу
в розмірі 2292,0 грн. (764,0 грн. х 3).

До частини 5 статті 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» вносилися
зміні у 2007 та у 2008 роках.

Але, положення пункту 13 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік», яким на 2007 рік зупинено дію
частини п'ятої ст. ст. 12, 13, 14, 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
визнані неконституційними рішенням
Конституційного Суду України у справі
№ 6-рп від 09.07.2007р.

Також, зміни, внесені підпунктом "б"
підпункту 1 пункту 20 розділу II Закону
України від 28.12.2007 р. N 107-VI «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» в ч. 5 ст. 14
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» про виплату
разової грошової допомоги у розмірі
визначеним Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. N 10-рп/2008.

Інших змін до частини 5 статті 14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» на
день розгляду справи судом протягом
2008-2011 років не вносилося.

Статтею 2 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» визначено, що
законодавство України про статус
ветеранів війни та їх соціальні
гарантії складається з цього закону та
інших актів законодавства України;
права та пільги для ветеранів війни,
встановлені раніше законодавством
України, не можуть бути скасовані без
їх рівноцінної заміни; нормативні акти
органів державної влади, які обмежують
права і пільги ветеранів, передбачені
цим законом є недійсними.

Крім того, ч. 2, 3 ст. 22 Конституції
України передбачено, що «Конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані при прийнятті
нових законів, або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод»

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
частини 5 статті 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», а не постанова
Кабінету Міністрів України № 341 від
04.04.2011 року «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується у 2011
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Посилання відповідача на ту обставину,
що виплата вказаної грошової допомоги
здійснена в межах фінансування,
передбаченого державним бюджетом на 2011
рік та Постановою Кабінету Міністрів
України від 04.04.2011 р. є безпідставним,
оскільки факт відсутності коштів не є
сам по собі підставою для звуження
змісту існуючого у позивача права на
отримання грошової допомоги і не є
підставою для звільнення відповідача
від виплати допомоги у передбаченому
законом розмірі.

Отже, суд першої інстанції правильно
стягнув з відповідача на користь
позивача недоплачену суму разової
щорічної грошової допомоги, застосував
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ч. 5 ст. 14 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Погребищенської районної державної
адміністрації, -залишити без
задоволення, а постанову
Погребищенського районного суду
Вінницької області від 16 серпня 2011
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Загороднюк А.Г.

Залімський І. Г.