Справа № 2а/0570/8760/2012
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2012-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2012 р.
Справа № 2а/0570/8760/2012

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Приміщення суду за адресою: 83052, м.
Донецьк, вул. 50 Гвардійської дивізії, 17

Час прийняття постанови: 14 година 40
хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Кравченко Т.О., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області до Публічного
акціонерного товариства «Горлівський
завод будівельних машин» про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій в сумі 59 687,13
грн.,

встановив:

12 липня 2012 року Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області, (далі - УПФУ або
Позивач), звернулося до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Горлівський завод будівельних машин»,
(далі - ПАТ «ГЗБМ» або Відповідач), в
якому просило стягнути з Відповідача
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій в сумі 59 687,13 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги,
Позивач вказав, що з 25 лютого 1991 року
ПАТ «ГЗБМ» зареєстроване платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування і щомісяця має
відшкодовувати суму фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах його
працівникам. На час звернення до суду
Відповідач має заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених за списком № 1, яка
утворилася за період січень-червень 2012
року і становить 59 687,13 грн.

Позивач зазначив, що невиконання
Відповідачем обов'язку щодо
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій призводить
до неповного надходження коштів до
бюджету Пенсійного фонду України, що
впливає на своєчасність виплати
пенсій, і, як наслідок, призводить до
порушення конституційного права
громадян на пенсійне забезпечення.

Посилаючись на п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» і п.п.2.1.1 п.2.1,
п.п.6.1 п.6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, Позивач просив задовольнити
адміністративний позов.

В судове засідання представник
Позивача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлений
належним чином з дотриманням вимог
ст.ст.33-36 Кодексу адміністративного
судочинства України, (далі - КАС
України), подав письмову заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження, (а.с.21).

В судове засідання представник
Відповідача не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлений
належним чином з дотриманням вимог
ст.ст.33-36 КАС України, подав письмовий
відзив про визнання адміністративного
позову у повному обсязі, (а.с.24).

Не вбачаючи перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, у зв'язку з
відсутністю потреби заслухати свідка
та експерта, оскільки не прибули особи,
які беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, діючи на
підставі ч.6 ст.128 КАС України, суд
вважав за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.

ПАТ «ГЗБМ» (код ЄДРПОУ 0234935) має статус
юридичної особи та з 25 лютого 2012 року
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області у якості платника
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за № 05-11-03-0178.

27 червня 2012 року за результатами звірки
фактичних нарахувань з відшкодування
пільгових пенсій, призначених згідно з
п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» станом на 1 липня 2012 року
Позивачем та Відповідачем складений
акт звірки заборгованості за № 10269,
(а.с.4).

Зі змісту акту вбачається, що
заборгованість ПАТ «ГЗБМ» по
відшкодуванню пільгових пенсій,
призначених:

- Управління Пенсійного фонду України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за 1-2
квартал 2012 року становить 36 410,34 грн.;

- Управлінням Пенсійного фонду України
в Калінінському районі м. Горлівки
громадянам ОСОБА_8, ОСОБА_9 за 1-2 квартал
2012 року становить 9 361,40 грн.;

- Управлінням Пенсійного фонду України
в Микитівському районі м. Горлівки
громадянам ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 за
1-2 квартал 2012 року становить 10 644,96 грн.

З урахуванням коригування суми
заборгованості за 2011 рік, яка становить
3 250,43 грн., загальна сума боргу
Відповідача становить 59 687,13 грн. Акт
звіряння заборгованості підписаний
Відповідачем без зауважень.

Згідно з розрахунком суми позову,
складеним УПФУ, стягненню з ПАТ «ГЗБМ»
підлягає заборгованість у сумі 59 687,13
грн., (а.с.5), що узгоджується з актом
звірки заборгованості.

В період січень-травень 2012 року Позивач
складав розрахунки фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» на пільгових
умовах згідно з п. «а» та п.п. «б»-«з»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», та надсилав їх на адресу
Відповідача. Зазначені розрахунки
отримані ПАТ «ГЗБМ», що
підтверджується підписами Головкіної
І.В., яка, як свідчить акт звірки
розрахунків, обіймає посаду головного
бухгалтера цього підприємства, (а.с.7-18).

Докази, які б спростовували
вищевикладені обставини, суду не
надані.

Вирішуючи справу по суті та
враховуючи висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за наслідками розгляду заяв
про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.237 КАС
України, (постанова від 5 червня 2012 року
у справі № 21-167а12, постанова від 10 липня
2012 року у справі № 21-205а12 тощо), до
спірних правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

П.12 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV визначено, що
перетворення Пенсійного фонду в
неприбуткову самоврядну організацію
здійснюється відповідно до окремо
прийнятого спеціального Закону. До
прийняття відповідного рішення
функції виконавчої дирекції
Пенсійного фонду, її територіальних
органів виконують відповідно
Пенсійний фонд України та головні
управління Пенсійного фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі і
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах, районах у містах.

У період до перетворення Пенсійного
фонду України в неприбуткову
самоврядну організацію він функціонує
як центральний орган виконавчої влади
на підставі норм цього Закону та
Положення про Пенсійний фонд України,
яке затверджує Президент України.

Відповідно до п.п.1, 7 Положення про
Пенсійний фонду України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року №384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України. Пенсійний фонд України
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Згідно з п.п.1.1 Положення про
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 27 червня
2002 року №11-2, (у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року № 5-5), (далі - Положення),
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
разом з управліннями Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах утворюють систему
територіальних органів Пенсійного
фонду України, який є центральним
органом виконавчої влади.

П.2.1. Положення визначені основні
завдання територіальних органів
Пенсійного фонду України, до яких
належать 1) забезпечення у відповідному
регіоні збору та ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших коштів
відповідно до законодавства,
призначених для пенсійного
забезпечення; 2) забезпечення
призначення (перерахунку) пенсій,
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці та
підготовка документів для їх виплати; 3)
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством; 4) ефективне та цільове
використання коштів, удосконалення
методів фінансового планування,
звітності та системи контролю за
витрачанням коштів, призначених для
пенсійного забезпечення; 5)
забезпечення функціонування
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (далі -
Державний реєстр), інформаційних
систем та телекомунікаційних мереж
Фонду.

П.п.9 п.2.4. Положення передбачено право
управлінь стягувати несплачені суми
єдиного внеску, страхових внесків та
інших платежів з їх платників.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку про те, що у спірних
правовідносинах УПФУ виступає у якості
суб'єкта владних повноважень, який
звернувся до адміністративного суду на
виконання повноважень у
публічно-правових відносинах.

Відповідно до п. «а» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, (далі -
Закон № 1788-XII), на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше 7
років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого ст.12 цього Закону, на 1
рік за кожний повний рік такої роботи
чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

За змістом п.2 розділу ХV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV,
(далі - Закон № 1058- IV), пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах з шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абз.1 цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до ст.27 та з урахуванням
норм ст..28 Закону № 1058-IV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку вказаних пенсій,
що діяв до набрання чинності цим
Законом.

За правилами абз.4 п.п.1 п.2 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду України плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абз.5 цього ж підпункту зазначено, що
виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів «в»-«е» та «ж» ст.13 Закону №
1788-XII, здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок
коштів Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст.26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списком № 1,
покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абз.5 п.п.1 п.2 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV
виплата пенсій таким особам
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок
коштів Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст.26 цього Закону, то і
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок Пенсійного фонду України та
Державного бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає
в особливостях пенсійного
забезпечення зазначених осіб.

Так, зі змісту ст.14 Закону № 1788-XII
вбачається, що працівники,
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних і відкритих гірничих
роботах (включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт і рудників
та в металургії, мають право на пенсію
незалежно від віку, якщо вони були
зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Виходячи зі змісту положень п.2 розділу
ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV
у контексті ст.14 Закону № 1788-XII можна
зробити висновок, що порядок, за якого
витрати на доставку пільгових пенсій
покриваються до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок
коштів Державного бюджету України,
стосується лише витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених особам на
підставі ст.14 Закону № 1788-XII.

Процедура обчислення і сплати
страхових внесків та інших платежів до
бюджету Пенсійного фонду України
підприємствами, установами,
організаціями незалежно від форм
власності, виду діяльності і
господарювання та фізичними особами,
нарахування і сплати фінансових
санкцій та пені, подання
страхувальниками звітності
управлінням Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах
визначається Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1, (далі - Інструкція).

Пунктом 6.2 Інструкції передбачено, що
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на декількох
підприємствах, покриваються цими
підприємствами пропорційно стажу
роботи.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч.2 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій.

Згідно з п.6.8 Інструкції, підприємства
щомісяця до 25-го числа вносять до
Пенсійного фонду зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, беручи до уваги, що ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про необхідність задоволення
адміністративного позову, оскільки зі
змісту застосованих до спірних
правовідносин норм права та
встановлених фактичних обставин
вбачається обов'язок Відповідача
відшкодовувати витрати Позивача на
виплату та доставку пільгових пенсій.
Визнання Відповідачем позову не
суперечить закону і не порушує
чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч.3 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення увалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Оскільки Позивачем - суб'єктом владних
повноважень не були понесені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, суд дійшов висновку, що
судові витрати не підлягають стягненню
з Відповідача.

Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 51, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області до Публічного
акціонерного товариства «Горлівський
завод будівельних машин» про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій в розмірі 59
687,13 грн. - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Горлівський завод
будівельних машин» (код ЄДРПОУ 0234935) на
користь Управління Пенсійного фонду
України у Центрально-Міському районі м.
Горлівки Донецької області
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
за списком № 1, за період січень-червень
2012 року у сумі 59 687 (п'ятдесят дев'ять
тисяч шістсот вісімдесят сім) грн. 13
коп.

Постанова прийнята, складена і
підписана у нарадчій кімнаті.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кравченко Т.О.