Справа № 2270/1904/12
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/43903/12

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про визнання
протиправним, скасування рішення та
стягнення коштів за касаційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України у м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 3 квітня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 7 червня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що під час реєстрації придбаного
позивачем автомобіля марки Toyota LC 200 Diesel
відділення ДАІ з обслуговування м.
Хмельницького зобов'язало його
сплатити 19968,96 грн збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування. На
думку ОСОБА_1, такі дії відповідача
суперечать пункту 7 статті 1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР, яким
передбачено сплату збору саме при
відчуженні автомобіля, а не придбанні.
Позивач з урахуванням уточнень
позовних вимог просив визнати
протиправним та скасувати рішення
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому щодо відмови у
поверненні ОСОБА_1 сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 19771,25 грн; стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1
сплачений збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування при придбанні
автомобіля марки Toyota LC 200 Diesel в сумі
19771,25 грн та 231,88 грн судового збору.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 3 квітня 2012
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 19771,25 грн сплаченого
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування та 99,85 грн судових витрат. В
задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 7 червня 2012
року апеляційні скарги ОСОБА_1,
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому, Головного управління
Державної казначейської служби
України залишено без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 3 квітня 2012
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому, судами порушення норм
чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильних судових рішень,
відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судом
першої інстанції встановлено, що 9
грудня 2011 року позивач придбав новий
автомобіль марки Toyota LC 200 за ціною 790850
грн на підставі договору
купівлі-продажу автомобіля та
довідки-рахунку. При реєстрації
вказаного автомобіля в органах ДАІ 9
грудня 2011 року позивачем сплачений
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 3% від вартості
автомобіля в сумі 19771,25 грн, що
підтверджується квитанцією про сплату
збору №143809/0 від 9 грудня 2011 року.

Відповідно до пункту 7 статті 1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» від 26
червня 1997 року № 400/97-ВР платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
сплата збору всупереч наведеній нормі
Закону № 400/97-ВР особою, яка не належить
до його платників, є помилковою
сплатою.

Зазначена правова позиція
узгоджується з постановою Верховного
Суду України від 26 лютого 2013 року,
прийнятій у справі № 21-29а13 за позовом
Особи до УПФ України у м. Тернополі,
третя особа - УДК України в м. Тернополі,
про стягнення незаконно отриманого 3 %
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі автомобіля.

Водночас доводи позивача щодо
можливості повернення безпідставно
сплаченого ним збору шляхом стягнення
його суми з управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому не
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права
з огляду на наступне.

За правилами частини третьої статті 3
Закону № 400/97-ВР платники збору при
відчуженні легкових автомобілів
сплачують цей збір на рахунки з обліку
коштів спеціального фонду державного
бюджету, відкриті в управліннях
Державного казначейства в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі. Ці кошти в
установленому порядку зараховуються
до спеціального фонду державного
бюджету і використовуються згідно із
законом про Державний бюджет України.

Механізм повернення коштів, помилково
зарахованих до державного бюджету,
закріплено у Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженому наказом
Державного казначейства України від 10
грудня 2002 року № 226 (чинному на час
виникнення спірних відносин), пунктами
3, 5 якого передбачено, що повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету платежів у національній валюті
здійснюється органами Державного
казначейства України з відповідних
рахунків, відкритих в цих органах, за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету або
поданням платника податків, зборів
(обов'язкових платежів)

Постановою Кабінету Міністрів України
«Деякі питання ведення обліку податків
і зборів (обов'язкових платежів) та
інших доходів бюджету» від 16 лютого 2011
року № 106 з огляду на коди
бюджетної класифікації, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 14 січня 2011 року № 11, органом, який
забезпечує здійснення постійного
контролю за правильністю та
своєчасністю надходження до
державного бюджету збору під час
набуття права власності на легкові
автомобілі, а також ведення обліку
таких платежів у розрізі платників з
метою забезпечення повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
державного бюджету, визначено
Пенсійний фонд України.

При цьому частиною другою статті 72
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
закріплено правило, згідно з яким кошти
Пенсійного фонду України не
включаються до складу Державного
бюджету України та використовуються
відповідно до частини першої статті 73
цього Закону на виплату пенсій, надання
соціальних послуг, передбачених цим
Законом; фінансування
адміністративних витрат, пов'язаних з
виконанням функцій, покладених на
органи Пенсійного фонду України;
оплату послуг з виплати та доставки
пенсій; формування резерву коштів
Пенсійного фонду України.

Враховуючи наведене, збір, помилково
зарахований до спеціального фонду
державного бюджету внаслідок сплати
особою, яка не є суб'єктом цього збору,
не підлягає стягненню із контролюючого
органу - Пенсійного фонду України,
оскільки такий спосіб відновлення
порушеного права суперечить
встановленому законодавством порядку
повернення помилково сплачених чи
зарахованих до бюджету обов'язкових
платежів.

Отже суд першої інстанції, з висновком
якого погодився апеляційний суд,
прийшов до правильного висновку про
стягнення на користь позивача суму
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
Державного бюджету України.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 3
квітня 2012 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 7 червня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.