Справа № 872/13386/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2014 рокусправа № 808/5497/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Запорізької
будівельно-ремонтно-налагоджувальної
колективної фірми "Механізатор" до
Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року адміністративний позов
Запорізької
будівельно-ремонтно-налагоджувальної
колективної фірми "Механізатор" до
Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задоволено: скасовано податкове
повідомлення - рішення форми "Р"
№/5041 від 03.06.2013 року, прийняте
Державною податковою інспекцією в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби.

Не погодившись з постановою суду,
Державна податкова інспекція у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби подала
апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог позивача у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, тому у відповідності
до положення ст. 41 КАС України
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі направлення № 1404 від 19.12.2012р.
посадовою особою ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.
78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755-VI, відповідно
до наказу від 18.04.2013р. № 449 проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ЗБРН КФ "Механізатор" з
питань документального підтвердження
господарських відносин з платниками
податків ПП "Мегіур" () за
липень 2012 року, ПНВП "Техніка" () за серпень, жовтень 2012
року, ПП "Екоскан Сервіс" () за жовтень 2012 року, за
результатами якої складено Акт від
25.04.2013р. № 95/22-1421/13618701.

В Акті перевірки зроблені висновки про
порушення ЗБРН КФ "Механізатор" вимог
пп. 14.1.36, пп. 14.1.181 ст. 14, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6
ст. 44, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п. 200.1 ст. 200, ст. 201
ПК України, Наказу ДПА України № 1492 від
02.02.2012 "Про затвердження форм та Порядку
заповнення і складання податкової
звітності з податку на додану
вартість", підприємством ЗБРН КФ
"Механізатор" завищено суму
податкового кредиту за липень, серпень,
жовтень 2012 року на загальну суму 86 656,00
грн., який сформований від контрагентів
ПП "Мегіур" за липень 2012 року, ПНВП
"Техніка" за серпень, жовтень 2012 року, ПП
"Екоскан Сервіс" за жовтень 2012 року, що
призвело до:

- заниження позитивного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з ПДВ (р. 18 податкової
декларації з ПДВ) на загальну суму 86 656,00
грн., у т.ч. по періодам: - липень 2012 у
розмірі 32 713,00 грн., серпень 2012 у розмірі
14 330,00 грн., жовтень 2012 у розмірі 39 613,00
грн.

- заниження суми податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за підсумками
поточного звітного (податкового)
періоду з урахуванням залишку
від'ємного значення попереднього
звітного періоду (р. 25 податкової
Декларації з ПДВ) на загальну суму 86 656,00
грн., у т.ч. по періодам: - липень 2012 у
розмірі 32 713,00 грн., серпень 2012 у розмірі
14 330,00 грн., жовтень 2012 у розмірі 39 613,00
грн.

На підставі Акту та виявленого
порушення ДПІ в Орджонікідзевському
районі м.Запоріжжя прийнято податкове
повідомлення-рішення від 03.06.2013 №
/5041, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 108 320,00
грн., в тому числі за основним платежем
у розмірі 86 656,00 грн. та за штрафними
(фінансовими санкціями) у розмірі 21 664,00
грн.

Правомірність та обґрунтованість
податкового повідомлення-рішення,
прийнятого на підставі акту перевірки,
є предметом спору, переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги позивача
у повному обсязі, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем не
доведено правомірність винесення ним
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» №996-ХІV від 16 липня
1999 року (далі - Закон України №996-ХІV)
передбачено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно до ст. 9 Закону України №996-ХІV
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

У відповідності до ст. 1 Закону України
№996-ХІV, первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Враховуючи викладене, для
підтвердження даних податкового
обліку необхідно брати до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі ст. 1 Закону України №996-ХІV
визначається, що господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Відповідно до п.п. 198.1., 198.2. ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно до п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Пунктом 201.10. ст. 201 ПК України
встановлено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи з приписів вищевказаних норм,
судом першої інстанції було вірно
зазначено, що податкова накладна
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг), надає
право на формування податкового
кредиту платника податків-покупця.
Придбання товарів (робіт, послуг), які
не призначаються для їх використання в
господарській діяльності платника
податку, відсутність податкової
накладної позбавляють платника
податку права на включення до
податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг).

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що позивач у перевіряємому
періоді мав взаємовідносини з ПП
"Мегіур", ПНВП "Техніка", ПП "Екоскан
Сервіс".

Так, судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 11.07.2012р. між
ЗБРН КФ "Механізатор" (покупець) та ПП
"Мегіур" (постачальник) укладено
договір № 53.12, відповідно до п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується поставити
товар - запасні частини до
вантажопідйомної техніки за цінами, що
вказані в накладних, а покупець
прийняти та оплатити товар.

На виконання умов договору ПП "Мегіур" в
липні 2012 року поставлено товар на
загальну суму 196 280,00 грн., в т.ч. ПДВ 32 713,34
грн. та виписані наступні податкові та
видаткові накладні:

- видаткова накладна № 135 від 11.07.2013р.,
податкова накладна № 135 від 11.07.2012р. на
суму 37 200,00 грн., в т.ч. ПДВ 6200,00 грн.;

- видаткова накладна № 218 від 17.07.2012р. на
суму 82 020,00 грн., в т.ч. ПДВ 13670,00 грн.,
податкова накладна № 205 від 17.07.2012р. на
суму 42 420,00 грн., в т.ч. ПДВ 7070,00 грн.,
податкова накладна № 218 від 18.07.2012р. на
суму 39 600,00 грн., в т.ч. ПДВ 6600,00 грн.;

- видаткова накладна № 324 від 27.07.2012р. на
суму 48 980,00 грн., в т.ч. ПДВ 8163,33 грн.,
податкова накладна № 296 від 25.07.2012р. на
суму 11 860,00 грн., в т.ч. ПДВ 1976,67 грн.,
податкова накладна № 310 від 26.07.2012р. на
суму 25 800,00 грн., в т.ч. ПДВ 4300,00 грн.,
податкова накладна № 324 від 27.07.2012р. на
суму 11 320,00 грн., в т.ч. ПДВ 1886,67 грн.,

- видаткова накладна № 380 від 31.07.2012р.,
податкова накладна № 380 від 31.07.2012р. на
суму 28 080,00 грн., в т.ч. ПДВ 4680,00 грн.

21.08.2012р. між ЗБРН КФ "Механізатор"
(покупець) та ПНВП "Техніка"
(постачальник) укладено договір № 210812,
відповідно до п. 1.1. якого постачальник
зобов'язується поставити товар -
запасні частини до вантажопідйомної
техніки за цінами, що вказані в
накладних, а покупець прийняти та
оплатити товар.

На виконання умов договору ПНВП
"Техніка" в серпні 2012 року поставлено
товар на загальну суму 85 980,00 грн., в т.ч.
ПДВ 14 330,00 грн. та виписані наступні
податкові та видаткові накладні:

- видаткова накладна №359 від 22.08.2012р.,
податкова накладна № 359 від 22.08.2012р. на
суму 21 060,00 грн., в т.ч. ПДВ 3510,00 грн.,

- видаткова накладна № 506 від 30.08.2012р. на
суму 64 920,00 грн., в т.ч. ПДВ 10 820,00 грн.,
податкова накладна № 479 від 29.08.2012р. на
суму 30 240,00 грн., в т.ч. ПДВ 5040,00 грн.
податкова накладна № 506 від 30.08.2012р. на
суму 34 680,00 грн., в т.ч. ПДВ 5780,00 грн.

На виконання умов договору ПНВП
"Техніка" в жовтні 2012 року поставлено
товар на загальну суму 105 345,00 грн., в т.ч.
ПДВ 17 557,50 грн. та виписані наступні
податкові та видаткові накладні:

- видаткова накладна № 2 від 01.10.2012р.,
податкова накладна № 2 від 01.10.2012р. на
суму 44 080,00 грн., в т.ч. ПДВ 7346,67 грн.,

- видаткова накладна № 29 від 02.10.2012р.,
податкова накладна № 29 від 02.10.2012р. на
суму 41 280,00 грн., в т.ч. ПДВ 6880,00 грн.,

- видаткова накладна № 43 від 03.10.2012р.,
податкова накладна № 43 від 03.10.2012р. на
суму 19 985,00 грн., в т.ч. ПДВ 3330,83 грн.

19.10.2012р. між ЗБРН КФ "Механізатор"
(покупець) та ПП "Екоскан Сервіс"
(постачальник) укладено договір №
19/10-012, відповідно до п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується поставити
товар - запасні частини до
вантажопідйомної техніки за цінами, що
вказані в накладних, а покупець
прийняти та оплатити товар.

На виконання умов договору ПП "Екоскан
Сервіс" в жовтні 2012 року поставлено
товар на загальну суму 132 330,00 грн., в т.ч.
ПДВ 22 055,00 грн. та виписані наступні
податкові та видаткова накладна:

- видаткова накладна № 473 від 31.10.2012р. на
суму 132 330,00 грн., в т.ч. ПДВ 22 055,00 грн.,
податкова накладна № 473 від 22.10.2012р. на
суму 20 160,00 грн., в т.ч. ПДВ 3360,00 грн.,
податкова накладна № 521 від 24.10.2012р. на
суму 26 970,00 грн., в т.ч. ПДВ 4495,00 грн.,
податкова накладна № 641 від 30.10.2012р. на
суму 43 260,00 грн., в т.ч. ПДВ 7210,00 грн.,
податкова накладна № 665 від 31.10.2012р. на
суму 41 940,00 грн., в т.ч. ПДВ 6990,00 грн.

Крім того, факт отримання товару
позивачем від ПП "Мегіур", ПНВП
"Техніка", ПП "Екоскан Сервіс"
підтверджується картками складського
обліку матеріалів. Транспортування
товару від ПП "Мегіур", ПНВП "Техніка", ПП
"Екоскан Сервіс" до ЗБРН КФ
"Механізатор" здійснювалось власним
автотранспортом позивача згідно
подорожніх листів вантажного
автомобіля та товарно-транспортних
накладних, які містяться в матеріалах
справи та досліджені судом. Водій
автотранспортних засобів Білий А.Г.
прийнятий на роботу ЗБРН КФ
"Механізатор" згідно наказу від 13.04.2011р.
№ 28.11. Колегія суддів зазначає, що
наявні зауваження податкового органу
щодо неналежного оформлення декількох
подорожніх листів вантажного
автомобіля не може спростовувати факт
перевезення товару від контрагентів до
позивача.

В подальшому придбаний товар - запасні
частини до вантажопідйомної техніки
був використаний для ремонту
вантажопідйомних механізмів, їх
діагностики та обслуговування,
зокрема, замовниками вказаних робіт
були: ВАТ "Запоріжжяобленерго", ТОВ
"Чорноморенергоспецмонтаж", ГТУ МНС
України у Запорізькій області, ПАТ
"Дніпровський крохмалепатоковий
комбінат", ЗАТ "Кримський Титан", ТОВ
фірма "Строитель", ТОВ "Білгород -
Дністровська механізована колона № 26",
ТОВ фірма "Стелсі".

Судом встановлено, що ремонт
вантажопідйомних механізмів, їх
діагностика та обслуговування
здійснювалось на підставі договорів,
укладених між ЗБРН КФ "Механізатор" та
вищезазначеними замовниками. При
прийнятті механізму в ремонт складався
акт прийняття в ремонт. Після цього
працівниками експертної установи -
Дочірнього підприємства "Експертний
центр "Механіка", який має відповідні
дозвільні документи, складались
відомість дефектів та пошкоджень, в
якій вказувалось які пошкодження має
механізм та які вузли необхідно
замінити, а які відремонтувати. Після
цього відбувалась видача запасних
частин для безпосереднього
встановлення на механізм, що підлягає
ремонту, що оформлювалось документами
внутрішнього обліку - лімітно -
забірними картками та накладними на
відпуск матеріалів зі складу. Після
закінчення ремонтних робіт замовник
приймав у ЗБРН КФ "Механізатор"
вантажний механізм з ремонту, про що
сторони підписували акт
здачі-прийнятті робіт. Після прийняття
замовником виконаних робіт сторони
підписували акт про огляд та
опробування механізму, в якому
вказувалось, що механізм передається
замовнику у справному стані.

Отже, дослідивши матеріали даної
справи, колегія суддів зазначає, що у
позивача наявні всі необхідні первинні
документи, на підставі яких позивачем
задекларовано суму податкового
кредиту, а придбаний позивачем товар в
подальшому були використані в
оподатковуваних господарських
операціях позивача. Складені
контрагентом податкові накладні
відповідають вимогам законодавства
України стосовно форми і порядку їх
оформлення, що не заперечується
матеріалами перевірки.

Разом з тим, відповідачем не було
спростовано факт наявності
контрагентів позивача на час
здійснення господарських операцій в
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України та
наявності в них свідоцтва про
реєстрацію платника ПДВ.

Окрім того, судом встановлено, що
фактично податкові зобов'язання
донараховані ЗБРН КФ "Механізатор" на
підставі актів перевірок контрагентів
позивача ПП "Мегіур", ПНВП "Техніка" та
ПП "Екоскан Сервіс", якими встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
операціях з продажу товарів (послуг)
підприємствам-покупцям.

Суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити, що формування
підприємством податкового кредиту не
може ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Також, платник податку на додану
вартість (покупець товару) на час
здійснення господарської операції з
придбання товару не має обов'язку та
повноважень здійснювати контроль за
дотриманням усіма постачальниками
товару у ланцюгу постачання вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, дотримання
вимог податкового законодавства тощо і
в подальшому зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
чи бюджетне відшкодування за можливу
неправомірну діяльність будь-якого з
контрагентів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів зазначає, що позивачем було
сформовано податковий кредит у
відповідності до приписів податкового
законодавства, а висновок, зроблений
відповідачем в акті про завищення суми
податкового кредиту за липень, серпень,
жовтень 2012 року на загальну суму 86 656,00
грн., є необґрунтованим та недоведеним.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів приходить до висновку,
що у діях платника податків (позивача)
немає порушень тих норм законів, на які
посилається відповідач, і приходить до
висновку, що твердження податкового
органу про наявність таких порушень
ґрунтуються на припущеннях та належним
чином не доведені, доводи відповідача
не ґрунтуються на законі та
спростовуються наявними у матеріалах
справи доказами.

Згідно до п. 1,3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Отже, проаналізувавши вищевикладені
обставини справи та правовідносини, що
їм відповідають та оцінивши докази
надані сторонами по справі у їх
сукупності, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що податкове
повідомлення - рішення форми "Р"
№/5041 від 03.06.2013 року, прийняте
Державною податковою інспекцією в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби не
відповідає п.п. 1,3 ч. 3 ст. 2 КАС України,
оскільки винесене відповідачем на
підставі, у межах повноважень, але не у
спосіб, передбачений законодавством та
без урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, отже
тому є протиправним та підлягає
скасуванню, а позовні вимоги позивача є
цілком обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст. 205, ст.206, ч.2
ст.212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко