Справа № 226/1640/14-а
Суддя: Редько Ж. Є.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/226/54/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року
м.Димитров

Суддя Димитровського міського
суду Донецької області Редько Ж.Є.,
розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м.Димитрові Донецької
області про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
призначеної пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
відповідача управління Пенсійного
фонду України в м.Димитрові Донецької
області (далі за текстом Фонд) про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії щодо перерахунку
пенсії, в обгрунтування якого вказала,
що з 24.03.1992 року вона працювала у
державній податковій інспекції, 30.09.2009
року її було звільнено у зв'язку із
закінченням гранічного віку
перебування на державній службі згідно
за ст.23 Закону України «Про державну
службу». На час звільнення вона мала
спеціальне звання - радник податкової
служби третього рангу. На день
звільнення вона отримувала винагороду
за вислугу років, передбачену
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.09.1997 року № 1013 «Про порядок
виплати винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання», у розмірі 40%
посадового окладу, також вона
отримувала індексацію грошових
доходів населення, матеріальну
допомогу на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань. 19.03.2014 року
вона звернулася до Фонду з заявою про
перерахунок її пенсії, оскільки при
нарахуванні розміру пенсії
відповідачем зі складу її заробітної
плати було вилучено 20% винагороди за
вислугу років, індексацію грошових
доходів населення, матеріальну
допомогу на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань. Рішенням №
147147 від 21.03.2014 року Фонд відмовив їй у
перерахунку пенсії. На її звернення
Фонд листом від 06.06.2014 року роз'яснив, що
при нарахуванні пенсії було враховано
25 % надбавки за вислугу років, решта
виплат не враховувалась, оскільки не
передбачена законодавством. Не
погоджуючись з рішенням відповідача
позивач просить суд визнати
неправомірними дії Фонду щодо
неврахування надбавки за вислугу років
у розмірі 40 % посадового окладу,
індексації грошових доходів населення,
матеріальної допомогу на оздоровлення
та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань при
розрахунку її пенсії згідно з Законом
України «Про державну службу»;
скасувати рішення Фонду № 147147 від
21.03.2014 року про відмову в здійсненні їй
перерахунку пенсії з дати призначення
з урахуванням вказаних виплат та
зобов'язати Фонд здійснити перерахунок
пенсії з дати призначення з
урахуванням 40 % надбавки за вислугу
років, індексації грошових доходів
населення, матеріальної допомогу на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, з яких
справлялися страхові внески на
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, з збереженням 87
% заробітної плати відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу» в
редакції, чинній на час призначення її
пенсії 02.07.2009 року.

У запереченні проти позову відповідач -
управління Пенсійного фонду України в
м.Димитрові Донецької області
зазначив, що позовні вимоги не визнає у
повному обсязі, оскільки пенсія
позивачці, яку вона отримує з 02.07.2009
року, була призначена вірно, у
відповідності до Закону України «Про
державну службу», яким передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплат за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок. До даного Закону не
вносилися зміни щодо розширення
переліку складових заробітної плати
державного службовця. Стаття 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
застосовується тільки для призначення
пенсії згідно цього Закону, а для
призначення пенсій згідно Закону
України «Про державну службу» не
застосовується. Надбавка за вислугу
років обчислена позивачу згідно з
вимогами ст.33 Закону України «Про
державну службу», виходячи з
фактичного стажу роботи в органах
державної податкової служби. Стаж
держслужбовця позивача складає 17
років 3 місяці 4 дні, тобто у даному
випадку при стажі роботи понад 15 років
надбавка за вислугу років складає 25%.
Надбавка за звання включена у розмірі
110,00 грн. згідно наданої довідки про
заробітну плату від 01.07.2009 року № 15. На
даний момент ст.37 Закону України «Про
державну службу» передбачає
призначення пенсій держслужбовцям у
розмірі 70% суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок, а до
01.01.2011 року - страхові внески, тощо.
Зміни до цієї статті внесені згідно із
Законом України № 1166 від 27.03.2014 року.
Тому вимоги позивача про проведення
перерахунку її пенсії з розрахунку 87%
від середнього заробітку за
положенням норм, які втратили силу, є
безпідставними. Також вимоги позивача
про здійснення перерахунку пенсії з
02.07.2009 року заявлені за межами строку,
передбаченого ст.99 КАС України. Тому
просить відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Оцінивши повідомлені сторонами
обставини, вважаю, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала у державній
податковій інспекції, перебуває на
обліку у Фонді та з 02.07.2009 року отримує
пенсію, призначену на підставі ст.37
Закону України «Про державну службу».

Відповідно до протоколу Фонду № 8551 від
12.08.2009 року про призначення позивачу
пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1
склав 37 років 9 місяців 21 день, з яких
стаж на посаді держслужбовця - 17 років 3
місяці 4 дня, пенсія розрахована у
розмірі 87 % від заробітку (а.с.24).

19.03.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Фонду
із заявою про перерахунок пенсії по
заробітній платі згідно Закону України
«Про державну службу» (а.с.21).

До заяви позивачем надана довідка про
заробітну плату від 12.03.2014 року № 31 про
отримання нею за період з 01.06.2007 року по
31.05.2009 року сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати, з
яких справлялися єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, що
підтверджується наведеними довідками
(а.с.21, 26-27).

Рішенням від 21.03.2014 року № 147147
відповідач відмовив в перерахунку
пенсії позивача по заробітній платі,
так як матеріальна допомога на
оздоровлення та індексація заробітної
плати не належать до інших надбавок, а
тому не можуть бути враховані при
обчисленні пенсії (а.с.23).

26.05.2014 року позивач звернулася до суду з
заявою щодо перерахунку її пенсії з
урахуванням індексації грошових
доходів населення, матеріальної
допомоги на оздоровлення та допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань та з збереженням 87 % заробітної
плати працюючого державного службовця,
з якого сплачувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, з врахуванням
надбавки за вислугу років у розмірі 40%
посадового окладу відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу» в
редакції чинній на час призначення її
пенсії 28.09.2011 року (а.с.18).

На дану заяву позивач отримала від
Фонду відповідь у порядку Закону
України «Про звернення громадян»,
викладену у листі від 06.06.2014 року №
30/О17-01-03, згідно за якою Фонд роз'яснює
позивачу, що Законом України «Про
державну податкову службу в Україні»
не передбачається призначення пенсій,
пенсія держслужбовцям призначається
на підставі Закону України «Про
державну службу», тому вислуга років
обчислюється згідно з ст.33 цього Закону
з урахуванням стажу роботи тільки в
органах державної податкової служби. У
випадку з позивачем при стажі роботи
понад 15 років надбавка за вислугу років
складатиме 25% (а.с.19-20).

Згідно витягу з протоколу № 1 засідання
комісії з встановлення трудового
стажу, що надає право на одержання
винагороди за вислугу років від 03.10.2006
року позивачу вирішено сплачувати
винагороду за вислугу років до
посадового окладу службових осіб
податкової інспекції 40% (а.с.34).

Згідно наказу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 03.10.2006 року № 6-о позивачу
виплачувалася винагорода за вислугу
років у розмірі 40% (а.с.33).

Згідно за ст.37 Закону України «Про
державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХП
(далі - Закон № 3723-ХП) в редакції, що
діяла на час призначення позивачу
пенсії, на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, що
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявністю
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, що мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорії посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається у
розмірі 80% від суми їх заробітної плати,
з якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. За кожний повний рік
роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на 1%
заробітку, але не більше 90% заробітної
плати.

За змістом статті 37-1 Закону №
3723-ХП перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове

державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від
24.03.1995 року № 108/95 ВР «Про оплату праці»
(далі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата -
це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №
3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
05.11.1991 року № 1788-ХП «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХП)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 09.07.2003 року
№ 105 8-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-ІУ) визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

На суми виплаченої позивачу
матеріальної допомоги на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань й індексацію нараховані і
сплачені єдиний внесок, а до 01.01.2011 року
- страхові внески на обов'язкове
державне пенсійне страхування, що
відображено у наданих позивачу
Красноармійською об'єднаною
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Донецькій області 12.03.2014
року довідки.

Таким чином, суд вважає, що матеріальна
допомога та індексація грошових
коштів, на які нараховувалися страхові
внески або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, повинні
включатися до складу заробітної плати
державного службовця та враховуватися
при обчисленні розміру пенсії,
оскільки перевага має надаватись не
положенням законів № 3723-ХІІ та №
108/95-ВР, які щодо спірних відносин є
загальними, а спеціальним нормам, що
визначають виплати (доходи) для
обчислення пенсії, за наведених
обставин - ст.41 Закону № 1058-ІУ та ст.66
Закону № 1788-ХП.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, яка викладена в постанові від
20.02.2012 року у справі № 21-430а11.

Частиною першою ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду заяв
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За правилами п.1 ч.1 ст.45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-ІУ) пенсія призначається з дня
звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку, зокрема, пенсія
за віком призначається з дня, що настає
за днем досягнення пенсійного віку,
якщо звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Строки проведення перерахунку вже
призначеної пенсії регламентуються
частиною четвертою наведеної статті, а
саме: у разі виникнення права на
підвищення пенсії - з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону № 1058-ІУ
документи про призначення
(перерахунок) пенсії розглядає
територіальний орган Пенсійного фонду
та не пізніше 10 днів з дня їх
надходження приймає рішення про
призначення (перерахунок) або про
відмову в призначенні (перерахунку)
пенсії.

Позивачем оскаржується саме рішення
Фонду про відмову у перерахунку
пенсії, а не рішення Фонду про
призначення пенсії, тому, враховуючи
вимоги абз.2 ч.4 ст.45 Закону № 1058-ІУ, суд
приходить до висновку, що оскільки
позивач звернулася з заявою про
перерахунок пенсії 19.03.2014 року, то
перерахунок пенсії повинен бути
проведений з першого числа наступного
місяця, тобто з 01.04.2014 року, а не з 02.07.2009
року, як просить позивач.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року № 3668-VІ внесено зміни до ст.37
Закону України «Про державну службу»,
відповідно до яких пенсія державним
службовцям призначається у розмірі 80%
від суми заробітної плати.

Згідно за п.2 Прикінцевих та перехідних
положень цього Закону України
обмеження пенсії максимальним
розміром, встановленим цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія призначена до набрання чинності
цим Законом.

Законом України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні» від 27.03.2014 року № 1166 знову
внесено зміни до ст.37 Закону України
«Про державну службу», відповідно до
яких пенсія державним службовцям
призначається у розмірі 70% від суми
заробітної плати, ця норма набула
чинності з 01.05.2014 року.

Як встановлено вище, пенсія позивачу
була призначена з 02.07.2009 року, тобто до
внесення змін до ст.37 Закону України
«Про державну службу», у розмірі 87% від
суми її заробітної плати.

Задовольняючи вимоги позивача, суд тим
самим відновлює порушене відповідачем
право пенсіонера на пенсію в більшому
розмірі ніж призначена. Тому посилання
відповідача на те, що перерахунок
пенсії, розрахованої у розмірі 87% від
заробітної плати позивача, є
безпідставним, а у розмірі 70%,
обумовленому положеннями Закону
України від 27.03.2014 року № 1166, яким
внесено відповідні зміни до ст.37 Закону
України «Про державну службу», є
необґрунтованими.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблеми,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист та неприпустимість
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень
і сформулював правову позицію, згідно
якої Конституція України та закони
України відокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни,
яким пенсія призначена за спеціальними
законами (в тому числі і Законом
України «Про державну службу»). Тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за ст.22
Конституції України - не допускається.

Таким чином до спірних правовідносин
підлягають застосуванню саме норми
Закону, що діяли на момент призначення
пенсії позивачу. Тобто розмір вже
призначеної позивачу пенсії у липні 2009
року із розрахунку 87% від її
заробітної плати не може бути
зменшений.

Розглядаючи вимоги позивача про
визнання дій Фонду неправомірними щодо
неврахування при розрахунку пенсії
надбавки за вислугу років у розмірі 40%
посадового окладу, суд виходить з
наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.09.1997 року № 1013 затверджено
Порядок виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання, відповідно до
положень якого винагорода за вислугу
років виплачується залежно від стажу
роботи і обчислюється у відсотках,
виходячи з посадового окладу та
надбавки за спеціальне звання.
Нарахування та виплата винагороди за
вислугу років проводяться щомісячно за
фактично відпрацьований час у межах
встановленого фонду оплати праці.

Винагорода за вислугу років
враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства.

Таким чином, винагорода за вислугу
років, встановлена посадовим особам
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання, є частиною
заробітної плати зазначених посадових
осіб, виплачується за рахунок та у
межах фонду оплати праці,
передбаченого органам державної
податкової служби в Державному бюджеті
України, враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства, на неї нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а тому повинна
враховуватись при обчисленні розміру
пенсії державного службовця у
розмірах, що виплачується на день
звільнення посадової особи з роботи, що
дає право на відповідний вид пенсії, у
даному випадку пенсію державного
службовця, тобто позивача, у розмірі 40 %.

Між тим, відповідно до довідки № 15 від
01.07.2009 року, наданою державною
податковою інспекцією у м.Димитрові за
встановленою формою, надбавка за
вислугу років вказано у розмірі 25%
(а.с.25).

Розраховуючи пенсію позивачу, Фонд не
може самостійно змінювати розмір
вказаної у довідці надбавки, оскільки
не має таких повноважень.

Позивач звернулася із заявою про
перерахунок пенсії з наданням довідки
Красноармійської ОДПІ від 12.03.2014 року,
де розмір надбавки за вислугу років не
вказано. Постановляючи рішення про
відмову у перерахунку пенсії, Фонд
виходив саме з цієї довідки і по суті не
розглядав питання, пов'язаного з
розміром винагороди за вислугу років.

У своєму листі від 06.06.2014 року № 30/О17-01-03
Фонд роз'яснює позивачу порядок
обчислення вислуги років при
призначенні пенсії держслужбовцям.
Даний лист не є юридичною формою
рішенням владного органу. Оскільки
Фондом не розглядалося питання про
перерахунок пенсії позивача з
врахуванням надбавки за вислугу років
у розмірі 40%, дані позовні вимоги є
передчасними і такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.ст.99, 100 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк , який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня,коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод та
інтересів. Адміністративний позов
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважним, про
що постановлюється ухвала.

Позивач звернулася до суду з даним
позовом 16.06.2014 року. Оскільки позивачем
не наведено жодних поважних причин
пропуску строку звернення до суду,
позов щодо вимог до 15.12.2013 року включно
підлягає залишенню без розгляду.

На підставі Конституції України,
законів України «Про державну службу»,
«Про оплату праці», «Про пенсійне
забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», постанови ВСУ від 20.02.2012
року, керуючись ст.ст.11, 17, 18, 99, 100, 107,
158-163, 1832, 185-186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м.Димитрові
Донецької області про визнання дій
неправомірними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
призначеної пенсії задовольнити
частково.

Визнати неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
м.Димитрові Донецької області щодо
відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації грошових доходів населення,
з яких справлялися страхові внески на
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в м.Димитрові
Донецької області від 21 березня 2014 року
№ 147147 про відмову в перерахунку ОСОБА_1
пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Димитрові Донецької
області здійснити з 01 квітня 2014 року
перерахунок пенсії ОСОБА_1, виходячи із
розміру заробітної плати з урахуванням
фактично отриманих нею сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань,
індексації грошових доходів населення,
з яких сплачені страхові внески на
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, відображених у
довідці від 12.03.2014 року № 31, виданій
Красноармійською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міністерства доходів у
Донецькій області, та з урахуванням
загального проценту розрахунку пенсії
87% від суми заробітної плати відповідно
до ст.37 Закону України «Про державну
службу» в редакції, чинній на час
призначення пенсії 02.07.2009 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 02.07.2009
року до 15.12.2013 року включно залишити
без розгляду.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Постанова за результатами скороченого
провадження може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Димитровський міський суд Донецької
області протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 КАС України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Ж.Є.Редько