Справа № 810/1671/14
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1671/14
Головуючий у 1-й інстанції: Журавель
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О.,
Безименної Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014 у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги,-

В С Т А Н
О В И Л А:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Білоцерківської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-1174 від 21.11.2013 у сумі 4104, 62 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014
вищевказаний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позову відмовити
повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про необхідність задоволення позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 зареєстрований як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Білоцерківської міської
ради Київської області 06.08.2008, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців серії АА №
570800 (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2,
виданого Білоцерківською ОДПІ, ФОП
ОСОБА_2 з 01.07.2012 є платником єдиного
податку (а.с.19).

Позивач є особою, яка постійно проживає
на території зони посиленого
радіоекологічного контролю (категорія
4), що підтверджується копією
відповідного посвідчення серії НОМЕР_1,
наявного у матеріалах справи (а.с.18).

Статус пенсіонера ОСОБА_2 сторонами не
заперечується.

У листопаді 2013 року Білоцерківською
ОДПІ позивачеві визначено зобов'язання
зі сплати єдиного внеску та надіслано
вимогу № Ф-1174 від 21.11.2013 у сумі 4104, 62 грн.
(а.с.7).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України № 2464-VI від 08.07.2010 «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»).

В силу положень частини четвертої
статті 4 вказаного Закону фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України від 09.07.2003
№1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» ( далі -
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»)
визначене поняття «пенсія».

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Пенсія «за віком» є одним з видів
трудової пенсії, що передбачені
статтею 2 Закону України від 05.11.1991
№1788-XII «Про пенсійне забезпечення»
(далі - Закон України «Про пенсійне
забезпечення»).

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено загальні
умови призначення пенсій за віком.

Водночас, статтями 13 - 22 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано особливості набуття
права на пенсію за віком певними
категоріями осіб.

Тобто, чинне законодавство України
передбачає загальні умови набуття
особами права на пенсію, а також
допускає існування особливостей для
певних категорій громадян (існування
загальних і спеціальних норм).

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» також визначено умови
призначення пенсії за віком.

Так, відповідно до статті 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років (у
редакції, що діяла на момент набуття
позивачем права на пенсію за віком).

Водночас, особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Слід зазначити, що норми усіх
перелічених законодавчих актів є
чинними і сукупно утворюють правове
регулювання відносин з приводу набуття
особами права на пенсію за віком в
Україні.

Виходячи із системного аналізу статей
2, 15 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», статті 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», статті 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що особи, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення та
отримали право на пенсію за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», належать до
кола осіб, які отримали право на пенсію
за віком як різновиду трудової пенсії.

Згідно з частиною четвертою статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
необхідними умовами для звільнення від
сплати єдиного внеску, є та обставина,
що особа обрала спрощену систему
оподаткування і є пенсіонером за віком
або інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

Жодних обмежень для осіб, які набували
права на пенсію за віком або визнані в
установленому порядку інвалідами у
минулому і на підставі різних
законодавчих актів, положення Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» не
встановлюють.

За наведених обставин, колегія суддів
доходить аналогічного з судом першої
інстанції висновку про те, що фізичні
особи-підприємці, які є платниками
єдиного податку та є пенсіонерами за
віком, незважаючи на ту обставину, що
вийшли на пенсію достроково у зв'язку з
наданням їм додаткових соціальних
гарантій, можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Тому, позивач як фізична
особа-підприємець, яка перебуває на
спрощеній системі оподаткування і
належить до кола осіб, які отримують
пенсію за віком, є звільненим від
сплати за себе єдиного соціального
внеску.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 01.07.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.