Справа № 826/15668/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2014 р. м. Київ
К/800/24755/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року

у справі №826/15668/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1)

до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві (надалі
- ДПІ у Святошинському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві)

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м.Києва з
позовом, в якому поставлено питання про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві № від 14
червня 2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 21
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві № від 14 червня 2013 року в
частині донарахованого зобов'язання
податку на додану вартість за основним
платежем в сумі 3143,03грн., та в частині
застосовних штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 785,76грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року, рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове, яким
позовні вимоги задоволено. Визнано
протиправним та скасовано в повному
обсязі податкове повідомлення-рішення
ДПІ у Святошинському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві № від 14
червня 2013 року.

Не погодившись з висновками суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, ставить питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову у задоволені позову.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, податковим органом була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка позивача ФОП ОСОБА_1 з
питань правильності нарахування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість за
період з 01 січня 2013 року по 31 січня 2013
року.

За підсумками перевірки складено акт
№237/384/17-20/НОМЕР_1 від 27 квітня 2013 року, в
якому зазначено порушення позивачем
вимог п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України щодо завищення податкового
кредиту на загальну суму 32573,76грн.,
сформованого за наслідками
правовідносин із контрагентом ТОВ
«Метабо Україна».

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийняте спірне
податкове повідомлення-рішення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов
повністю, суд апеляційної інстанції
цілком вірно та обґрунтовано виходив з
наступного.

Так, в силу приписів пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно абз.1 п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування податкового кредиту є
податкова накладна, яка видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

У відповідності до ст.18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, були внесені до нього, то
вони вважаються достовірними і можуть
бути використані у спорі з третьою
особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до цього реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні, за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірними.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що первинні документи,
якими підтверджується реальне
здійснення господарської діяльності
за взаємовідносинами позивача з ТОВ
«Метабо Україна», відповідають вимогам
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та є підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій та фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Так, на підтвердження факту здійснення
господарської операції між ФОП ОСОБА_1
та ТОВ «Метабо Україна»
позивачем були надані первинні
документи:

- договір поставки, укладений між
позивачем та контрагентом ТС «Метабо
Україна» №13573-050908 від 05 вересня 2008 року;

- видаткові та податкові накладні
за період з 09 січня 2013 року до 30 січня 2013
року;

- податкова декларація з податку
на додану вартість позивача за січень
2013 року та додаток №5 до декларації;

- реєстр виданих та отриманих
податкових накладних позивача за
січень 2013 року;

- виписки із банківського рахунку
позивача, відкритого у ПАТ КБ
«Правекс-Банк» НОМЕР_2 за січень 2013
року, лютий 2013 року, березень 2013 року,
квітень 2013 року;

- договір оренди нежитлового
приміщення №649 від 13 грудня 2012 року,
укладеного між TOB «Євростиль»
(орендодавець) та позивачем (орендар);

- акт прийняття-здачі приміщень
(додаток Б до договору);

- план розміщення орендованого
приміщення (додаток А до договору);

- акт звірки розрахунків між
позивачем та контрагентом за період з 01
січня 2013 року по 30 червня 2013 року.

При цьому, колегією суддів
апеляційного суду вірно зазначено, що
відповідно до чинного законодавства
України наявність
товарно-транспортної накладної є
обов'язковою для водія юридичної особи
або фізичної особи-підприємця, що
здійснює вантажні перевезення на
договірних умовах.

У випадку якщо юридична особа здійснює
вантажні перевезення для власних
потреб, обов'язкова наявність
товарно-транспортної накладної не
вимагається, а достатньо наявності
видаткової накладної або іншого
документу, що підтверджує право
власності на вантаж.

Судом встановлено, що вивіз товару
здійснювався ним самостійно на
власному транспорті, а тому
товарно-транспортна накладна чи
подорожніх листів чи транспортних
накладних для нього не є обов'язковою.
Так, позивач має посвідчення водія
серія НОМЕР_3 категорії В, а також
починаючи з 23 серпня 2011 року до 30 жовтня
2013 року позивач був власником
автомобіля марки FIAT (фіат) модель Doblo,
тим - вантажний малотоннажний фургон -
В, що підтверджується копією
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серія НОМЕР_4,
виданого ВРЕВ-1 УДАІ в м. Києві 23 серпня
2011 року на ім'я позивача.

Крім того, на момент складання
податкових накладних контрагент
позивача був зареєстрований як
юридична особа та платник податку на
додану вартість у встановленому
законом порядку.

При цьому чинне законодавство України
не ставить в залежність виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання.

Отже, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції щодо
задоволення позову та визнання
протиправним і скасування в повному
обсязі податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві № від 14 червня 2013 року.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В.Вербицька

___________________ О.В.Муравйов