Справа № 2а-10112/09/2670
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/30032/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 01
лютого 2010 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2011
року

у справі № 2а-10112/09/2670

за позовом Закритого акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Бліц-Інформ»

до Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Спеціалізована державна
податкова інспекція у м. Києві по
роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 01
лютого 2010 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2011
року, позов Закритого акціонерного
товариства «Холдингова компанія
«Бліц-Інформ» (далі - ЗАТ «ХК
«Бліц-Інформ»; позивач) до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі м. Києва (далі - ДПІ у
Деснянському районі м. Києва;
відповідач) задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
рішення ДПІ у Деснянському районі м.
Києва про анулювання реєстрації
договору про сумісну діяльність № 101
від 15 квітня 2002 року, укладеного між
ЗАТ «ХК «Бліц-Інформ» та Відкритим
акціонерним товариством «Український
науково-дослідний інститут
спеціальних видів друку», в якості
платника податку на додану вартість.
Зобов'язано ДПІ у Деснянському районі
м. Києва поновити реєстрацію договору
про сумісну діяльність № 101 від 15
квітня 2002 року, укладеного між ЗАТ «ХК
«Бліц-Інформ» та ВАТ «Український
науково-дослідний інститут
спеціальних видів друку», в якості
платника податку на додану вартість.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ЗАТ «ХК «Бліц-Інформ»
витрати із сплати судового збору в
розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 01
лютого 2010 року, ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня
2011 року та прийняти нове рішення, яким в
позові відмовити повністю.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що договір про сумісну
діяльність № 101 від 15 квітня 2002 року
зареєстровано в якості платника
податку на додану вартість 16 квітня 2002
року, у зв'язку з чим йому видано
Свідоцтво платника податку на додану
вартість № 35342437.

В свою чергу, комісією, створеною
відповідно до розпорядження ДПІ у
Деснянському районі м. Києва № 16-р від 30
квітня 2009 року, встановлено, що за
період з травня 2008 року по травень 2009
року спільною діяльністю подавались
декларації з податку на додану
вартість, які свідчать про відсутність
оподатковуваних поставок.

Вказана обставина слугувала
підставою для прийняття податковим
органом рішення про анулювання
реєстрації договору про сумісну
діяльність № 101 від 15 квітня 2002
року як платника податку на додану
вартість на підставі підпункту «ґ»
пункту 9.8 статті 9 Закону України від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 168/97-ВР), яке оформлено
актом № 139 від 14 липня 2009 року.

Так, відповідно до підпункту «ґ» пункту
9.8 статті 9 Закону № 168/97-ВР реєстрація
платника податку на додану вартість
діє до дати її анулювання, яка
відбувається у випадках, якщо особа,
зареєстрована як платник податку, не
надає податковому органу декларації з
цього податку протягом дванадцяти
послідовних податкових місяців або
подає таку декларацію (податковий
розрахунок), яка (який) свідчить про
відсутність оподатковуваних поставок
протягом такого періоду, а також у
випадках, визначених законодавством
стосовно порядку реєстрації суб'єктів
господарювання.

Задовольняючи позов повністю, суди
першої та апеляційної інстанцій
прийняли до уваги поданий позивачем 07
серпня 2009 року уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок у податковій декларації за
жовтень 2008 року в частині
господарської операції з продажу фарби
МА-15 на загальну суму в розмірі
200,46 грн., в тому числі податок на
додану вартість у розмірі 33,41 грн., та
дійшли висновку про відсутність у
податкового органу належних правових
підстав для анулювання реєстрації
договору про сумісну діяльність № 101
від 15 квітня 2002 року як платника
податку на додану вартість.

Проте, колегія суддів не може
погодитись із вказаними доводами,
позаяк спірний уточнюючий розрахунок
подано після оформлення ДПІ у
Деснянському районі м. Києва акту № 139
від 14 липня 2009 року, а відтак
відповідачу не було відомо про
помилкове заниження договором
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за жовтень 2008 року.

Водночас слід враховувати, що в
розумінні пункту 1.1 статті 1 Закону
№ 168/97-ВР оподатковуваною
операцією є операція, яка підлягає
оподаткуванню податком на додану
вартість.

Згідно з пунктом 1.4 статті 1 Закону
№ 168/97-ВР поставкою товарів є будь-які
операції, що здійснюються згідно з
договорами купівлі-продажу, міни,
поставки та іншими цивільно-правовими
договорами, які передбачають передачу
прав власності на такі товари за
компенсацію незалежно від строків її
надання, а також операції з безоплатної
поставки товарів (результатів робіт) та
операції з передачі майна орендодавцем
(лізингодавцем) на баланс орендаря
(лізингоотримувача) згідно з
договорами фінансової оренди (лізингу)
або поставки майна згідно з будь-якими
іншими договорами, умови яких
передбачають відстрочення оплати та
передачу права власності на таке майно
не пізніше дати останнього платежу.
Поставкою послуг є будь-які операції
цивільно-правового характеру з
виконання робіт, надання послуг,
надання права на користування або
розпорядження товарами, у тому числі
нематеріальними активами, а також з
поставки будь-яких інших, ніж товари,
об'єктів власності за компенсацію, а
також операції з безоплатного
виконання робіт, надання послуг.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті 3 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що об'єктом
оподаткування є операції платників
подат ку з поставки товарів та послуг,
місце надання яких знаходиться на
митній території України.

Таким чином, норми Закону № 168/97-ВР не
дають підстав для розмежування
операцій з продажу та придбання
товарів (послуг) при визначенні
оподатковуваної поставки для
застосування підпункту «ґ» пункту 9.8
статті 9 Закону № 168/97-ВР, оскільки,
операція з поставки товарів або послуг,
що є об'єктом оподаткування податком на
додану вартість, є двостороннім
правочином, і для однієї сторони така
операція є продажем, а для іншої -
придбанням, в результаті чого у
продавця виникає податкове
зобов'язання, а у покупця - право на
податковий кредит. Тобто поняття
оподатковуваної поставки охоплює як
операції з продажу товарів (послуг), так
і операції з їх придбання.

За змістом частин 4, 5 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд повинен: визначити
характер спірних правовідносин та
зміст правової вимоги, матеріальний
закон, який їх регулює, а також факти, що
підлягають встановленню і лежать в
основі вимог та заперечень; з'ясувати,
які є докази на підтвердження
зазначених фактів, і вжити заходів до
своєчасного їх подання.

Предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить установити при ухваленні
судового рішення.

Отже, для правильного вирішення справи
суду необхідно дослідити податкові
декларації договору про сумісну
діяльність № 101 від 15 квітня 2002 року з
податку на додану вартість за період з
травня 2008 року по травень 2009 року та
з'ясувати, чи формувався спільною
діяльністю в указаний період
податковий кредит з податку на додану
вартість.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі з
метою об'єктивності, всебічності та
повноти розгляду справи підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до частини 2
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

При новому розгляді справи суду слід
врахувати, що згідно з частиною 1
статті 138 Кодексу адміністративного
судочинства України предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить установити при ухваленні
судового рішення у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Деснянському районі
м. Києва задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01 лютого 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26 квітня 2011
року.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.