Справа № 9101/187146/2012
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2014 рокусправа № 2а/0825/100/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Головко О.В.
Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
на постанову Хортицького районного
суду Запорізької області від 13 квітня
2012 р. у справі № 2а/0825/100/12 за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської про визнання
протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Хортицькому районі м. Запоріжжя
в якому просив визнати протиправними
дії та зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату на
користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну
компенсацію на оздоровлення у
відповідності до ст. 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за 2007- 2011
роки у розмірі 5 мінімальних заробітних
плат, з урахуванням виплаченої суми.

Постановою Хортицького районного суду
м. Запоріжжя від 13 квітня 2012 року
адміністративний позов задоволено
частково. Зобов'язано здійснити
нарахування та виплати ОСОБА_1 суму
щорічної допомоги на оздоровлення як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 2-ої категорії за 2011 рік в
розмірі, передбаченому ст.. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в іншій частині позовні вимоги
залишені без розгляду. Рішення суду
мотивоване загальною пріоритетністю
законів над підзаконними актами.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, другою категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, та одержує компенсаційні
виплати згідно Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Виплата позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст.48
вказаного Закону, за 2011 рік здійснено
відповідачем в розмірі 100,00 грн. з
посиланням на постанову Кабінету
Міністрів України від 12.07.05 № 562.

Колегія суддів, дослідивши обставини
справи, вважає за можливе погодитись з
рішенням суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції
станом на момент здійснення виплат за
визначений позивачем період щорічна
допомога на оздоровлення учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
другої категорії, виплачується у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Щорічна допомога на оздоровлення
виплачується громадянам за місцем їх
проживання органами соціального
захисту населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.05 № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення є
неправомірним, оскільки означена
постанова суперечить положенням
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
встановлено, що у 2011 році норми і
положення ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України.

Проте, в 2011 році нормативні акти
Кабінету Міністрів України щодо
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
приймалися.

Таким чином колегія судів доходить
висновку, що у 2011 році при нарахуванні
та виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідач повинен
керуватися приписами ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відсутність грошових коштів на виплату
допомоги на оздоровлення в даному
випадку не позбавляє позивача, як
особу, що має статус особи, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, права на отримання цієї
допомоги. Закон України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не обмежує таке право
наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу
допомогу на оздоровлення у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
та поклала виконання цього обов'язку на
органи соціального захисту населення
за місцем проживання позивача, але вони
не вчинили жодної дії для нарахування
цих коштів та їх виплати, колегія
суддів вважає, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних
причини.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги, пред'явлені
за 2011 рік, є правомірними, підлягають
задоволенню шляхом зобов'язання
Запорізької міської ради по
Хортицькому районі м. Запоріжжя
здійснити нарахування та виплатити
позивачеві щорічної разової допомоги
на оздоровлення згідно ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат з
урахуванням здійснених за вказаний
період фактичних виплат.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст.
205, ст. 206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської на постанову
Хортицького районного суду
Запорізької області від 13 квітня 2012 р. у
справі № 2а/0825/100/12 залишити без
задоволення.

Постанову Хортицького районного суду
Запорізької області від 13 квітня 2012 р. у
справі № 2а/0825/100/12 залишити без змін.

Ухвала суду відповідно до ч. 10 ст. 183-2
КАС України є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров