Справа № 826/6636/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/6636/14
інстанції: Добрівська Н.А.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого-судді:
Літвіної Н.М.

Суддів:
Коротких А.Ю.

Ганечко О.М.

при секретарі:
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 29 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів до Комунального
підприємства «Господар Дарницького
району міста Києва» про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій, -

В С Т А
Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 29
травня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову Київського
міського відділення Фонду соціального
захисту інвалідів до КП «Господар
Дарницького району міста Києва» про
стягнення адміністративно -
господарських санкцій - відмовлено.

На вказану постанову суду, позивач -
Київське міське відділення Фонду
соціального захисту інвалідів,
звернувся з апеляційною скаргою в якій
просив її скасувати та прийняти нову,
якою адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, згідно поданого КП
«Господар Дарницького району міста
Києва» звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік №
7/678 від 28 січня 2014 року (форма №10-ПІ
річна поштова) відповідачем створено у
2013 році 21 робоче місце для
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу 538 осіб, кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
визначена КП «Господар Дарницького
району міста Києва» у кількості 22
особи.

Позивач вказує на те, що відповідачем
не було виконано відсотковий норматив
по працевлаштуванні інвалідів.

У зв'язку із викладеними обставинами,
позивач прийшов до висновку про
наявність підстав щодо сплати
відповідачем
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 39 565, 99 грн. та пені за
порушення строків сплати зазначеної
суми адміністративно-господарських
санкцій у сумі 320, 49 грн.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Відповідно до ст. 18 Закону -
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування здійснюється двома
шляхами: безпосереднє звернення
інваліда до підприємства або звернення
інваліда до державної служби
зайнятості (з подальшим його
направленням на підприємство, на якому
є відповідні вакансії).

Частинами 1 та 4 статті 20 Закону
визначено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції що
відповідачем фактично були виконані
всі умови для створення робочих місць
по працевлаштуванню інвалідів
відповідно до вимог Закону, зокрема,
відповідач щомісячно інформував
Дарницький районний центр зайнятості
про наявність робочих місць, що
підтверджується звітами за формою №
3-ПН, з яких вбачається наявність на
підприємстві в звітний період двох
вакансій для працевлаштування
інвалідів (без врахування 21 особи -
інвалідів, які в цьому періоді були
працевлаштовані на підприємстві).

Крім того, відповідач надав суду копії
листів, які направлялись ним до
директора Дарницького районного
центру зайнятості м. Києва № 1823 від 21
червня 2013 року та на ім'я директора
Київського міського центру зайнятості,
в яких просив посприяти виконанню
підприємством вимог законодавства
щодо працевлаштування інвалідів
шляхом направлення для
працевлаштування на роботу інвалідів,
які відповідно до рекомендацій МСЕК, з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і наявних у них
професійних навичок та знань, можуть
працювати за наявними вакансіями:
двірник (1) та прибиральник сходових
клітин (1).

Також, відповідачем протягом 2013 року
розміщувались у періодичному
друкованому виданні «Трудоустройство»
оголошення про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 217 ГК України -
адміністративно-господарські санкції
є різновидом господарсько-правової
відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України - учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення. У разі
якщо інше не передбачено законом або
договором, суб'єкт господарювання за
порушення господарського зобов'язання
несе господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

На основі правового аналізу
вищенаведених правових норм, судова
колегія приходить до висновку про те,
що відповідач вжив усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

А тому, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про відсутність
правових підстав для стягнення
штрафних санкцій та пені.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку всім обставинам справи та вірно
застосував законодавство, що регулює
ці правовідносини.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київського міського
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29 травня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Літвіна Н.М.

Судді
Коротких А.Ю.

Ганечко О.М.

Повний текст ухвали виготовлений 08
липня 2014 року.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.