Справа № 593/754/14-а
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/74/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р.
Бережанський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої - судді
Данилів О.М.

при секретарі
Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бережанах
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ
Тернопільського міського відділу
Дякуна Юрія Андрійовича про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, вказуючи, що інспектором ДПС
ВДАІ Тернопільського міського відділу
Дякуном Юрієм Андрійовичем була
складена постанова серії ВО1 № 199786, з
якої вбачається, що він 12 квітня 2014
року в місті Тернополі, керуючи
транспортним засобом марки ВАЗ 21043 із
д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку свого
автомобіля на перехресті вулиць
Шептицького-Оболонь, і цією
постановою його було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1ст. 122 КУпАП і накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 255грн.

Позивач, вважаючи дії інспектора ВДАІ
неправомірними, а винесену ним 12
квітня 2014 року постанову серії ВО1 №
199786 незаконною, звернувся до суду із
адміністративним позовом про її
скасування.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги, просить їх
задоволити, дав суду пояснення,
аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився та не
повідомив суд про причину своєї неявки,
хоч належним чином був повідомлений
про час і місце розгляду справи, а тому
суд вважає, що відповідач без поважних
на те причин не з"явився до суду, що дає
суду підставу розглянути справу у
його відсутності по наявних у ній
матеріалах.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення її по суті, прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Статтею 18 КАСУ передбачено підсудність
адміністративних справ місцевим
загальним судам з приводу рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин,
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом, правомочним
розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
свідків та показаннями технічних
приладів і технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху.

Із постанови ВО1 № 199786 від 12 квітня
2014 року видно, що 12 квітня 2014 року в
м. Тернополі позивач, керуючи
транспортним засобом ВАЗ 21043 із д.н.з.
НОМЕР_1, здійснив зупинку свого
автомобіля на перехресті вулиць
Шептицького-Оболонь, за що був
притягнутий до адміністративної
відповідальності із накладенням
адміністративного стягнення у виді
штрафу у розмірі 255грн..

В судовому засіданні позивач пояснив,
що 12 квітня 2014 року в м. Тернополі, на
вулиці Шептицького, він, керуючи
транспортним засобом марки ВАЗ 21043 із
д.н.з. НОМЕР_1, рухався за автомашиною
працівників ВДАІ, які зупинилися на
перехресті, а так як він рухався позаду
них, також змушений був зупинити всій
автомобіль за їх автомашиною, бо у
зв"язку із сильно інтенсивним рухом та
досить вузьким дорожнім покриттям не
було реальної можливості здійснити
об"їзд їх автомобіля. Він вийшовши із
машини, попросив працівників ДАІ
проїхати дальше, щоб не утворювати
затору, однак інспектор ВДАІ,
знехтувавши його проханням, зразу ж
став вимагати пред"явити свої
документи. На вимогу останнього він
вручив інспектору для огляду
посвідчення водія та техпаспорт на
автомобіль. Враховуючи незадоволення
інших водіїв, яким заважали їх
автомобілі на перехресті, інспектор
відпустив його, не складаючи при цьому
жодних процесуальних документів.
Вважає дії працівника ВДАІ
незаконними, оскільки останній,
виносячи постанову про порушення ним
Правил дорожнього руху, у його
присутності не склав протоколу про
адміністративне правопорушення, не
ознайомив його з ним та не дав йому
можливості дати свої пояснення та
спростувати факт, вказаний у протоколі,
не залучив у якості свідків осіб, які
би могли бути очевидцями зазначеного
факту, та не відібрав від них письмових
пояснень. Про те, що на нього було
накладено адміністративне стягнення
позивач дізнався лише 19 травня 2014
року із повідомлення Державної
виконавчої служби про необхідність
сплати штрафу, а тому просить поновити
йому строк на оскарження зазначеної
постанови, так як він ним був
пропущений із поважних причин.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову, а останній на неодноразові
виклики в судове засідання не з"явився
і не надіслав суду заяви, у якій би
зазначив своє ставлення до заявленого
позову та не представив суду доказів,
що підтверджують правомірність його
дій та винність позивача у скоєнні
даного правопорушення.

Єдиним доказом в справі про вчинення
позивачем правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є
постанова про адмінпорушення від 12
квітня 2014 року, з якої видно, що позивач
вчинив правопорушення, передбачене ч. 1
ст. 122 КУпАП, проте відповідно до ст. 251
КУпАП порушення повинно було
фіксуватися за допомогою технічних
приладів, що мають функції фото- і
кінозйомки, відеозапису, чого зроблено
не було. Протокол про адмінпорушення на
вимогу суду відповідачем
представлений не був. Інших фактичних
даних, які би підтвердили вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення, в справі не має.

Викладене дає підстави вважати, що
інспектором не вжито заходів для
забезпечення всебічного, повного і
об'єктивного з'ясування всіх обставин,
які мають значення для правильного
вирішення справи. Наявні у справі
матеріали не містять безперечних
доказів і є недостатніми для
однозначного висновку про винуватість
позивача в порушенні ним Правил
дорожнього руху України, а тому дії
працівника ВДАІ щодо притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу у розмірі
255грн., слід визнати неправомірними.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 9-12, 17, 18, 71, 86, 159-162, 171-2 Кодексу
Адміністративного судочинства
України, ст.ст. 22, 251, 252, 280, 287, 288, 289
КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений ним
процесуальний строк для звернення до
суду із адміністративним позовом.

Скасувати постанову серії ВО1 № 199786
від 12 квітня 2014 року про накладення на
ОСОБА_1 адміністративного стягнення за
ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 255
гривень, а провадження по справі
закрити.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області
Данилів О.М.