Справа № 809/3906/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Справа № 876/4226/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового
засідання: Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Департаменту Державної служби охорони
при Міністерстві внутрішніх справ
України та Управління Державної служби
охорони при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
27.02.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Департаменту Державної служби
охорони при Міністерстві внутрішніх
справ України, Управління Державної
служби охорони при Управлінні
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області про
скасування наказу на звільнення,
поновлення на посаді, зобов'язання
виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу і стягнення
моральної шкоди,-

В С
Т А Н О В И В :

09.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
Департаменту державної служби охорони
при Міністерстві внутрішніх справ
України та управління Державної служби
охорони при управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області про
скасування наказів щодо звільнення, а
також поновлення на посаді,
зобов'язання виплатити середній
заробіток за час вимушеного прогулу і
стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову покликається на
те, що виявлені під час службового
розслідування недоліки в роботі ОСОБА_1
не перебувають у причинно-наслідковому
зв'язку із умислом і діями ОСОБА_2Такі
упущення в роботі ніяким чином не могли
бути використані останнім при
підготовці і вчиненні розбійного
нападу на касу суб'єкта господарювання,
обслуговування по інкасації якого
здійснювало Львівська обласна філія
АКБ "Укрсоцбанк", для якої на договірній
основі Служба інкасації, охорони та
перевезення валютних цінностей
окремої роти міліції СПМО "Титан" УДСО
при УМВС України в області
забезпечувала супровід та охорону
грошових знаків, що самостійно
перевозилися вказаною установами.

Постановою постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27.02.2014 року
відмовлено позивачу в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
моральної шкоди, а в решті суд
погодився з доводами позивача.

Відповідачі-Департамент державної
служби охорони при Міністерстві
внутрішніх справ України та управління
Державної служби охорони при
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківській
області звернулись з апеляційною
скаргою на заначене рішення суду та
просять скасувати дану постанову та
винести нову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

При цьому апелянти обґрунтовують та
мотивують свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням заперечень на позовні
вимоги, зокрема зазначають, що у травні
2010 року ОСОБА_2, як одним із працівників
підрозділу СПМО "Титан" УДСО при УМВС
України в області, який очолював ,
вчинено розбійний напад та викрадено
готівкові кошти і мобільний телефон у
одного із суб'єктів господарювання, по
якому відповідач здійснював для
Львівської обласної філії АКБ
"Укрсоцбанк" супровід та охорону
грошових знаків під час їх перевезення.
Така надзвичайна подія стала підставою
для проведення службового
розслідування, яке стосувалося усіх
керівників підрозділів та працівників
УДСО при УМВС України в області. По
наслідках такого розслідування ОСОБА_1
наказом від 21.05.2010 року звільнено з
посади начальника Служби інкасації.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що необхідно частково
задовольнити апеляційну скаргу, з
наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з наступного.

ОСОБА_1 з 13.08.2003 року був зачислений на
службу в органи внутрішніх справ
України, з 01.05.2009 року та на час спірних
правовідносин (травень-червень 2010 року)
обіймав посаду начальника Служби
інкасації, охорони та перевезення
валютних цінностей (на правах взводу)
окремої роти міліції спеціального
підрозділу міліції охорони "Титан"
Управління Державної служби охорони
при УВМС України в області.

21.05.2010 року начальником УДСО при УМВС в
області полковником міліції
Андрійчуком В.М. затверджено висновок
службового розслідування від 20.05.2010
року за фактом порушення кримінальної
справи стосовно сержанта міліції
ОСОБА_2

Описовою частиною висновку визначено,
що 18.05.2010 року працівниками ВКР
Івано-Франківського МВ УМВС України в
Івано-Франківській області за ознаками
злочину, передбаченого ст. 187 ч. 3 КК
України, затримано міліціонера зводу
охорони об'єктів окремої роти міліції
спеціального підрозділу міліції
охорони "Титан" УДСО при УМВС України в
області сержанта міліції ОСОБА_2

Висновком службового розслідування
також встановлено, зокрема, що під час
проведення перевірки обставин, які
сприяли надзвичайній події виявлено
ряд суттєвих порушень в організації
службової діяльності СПМО "Титан",
невиконання належним чином
функціональних обов'язків заступником
командира окремої роти міліції СПМО
"Титан" ОСОБА_5 та начальником Служби
інкасації лейтенантом міліції ОСОБА_1,
а саме у квітні поточного року не
здійснено жодної негласної перевірки
маршрутів нарядів Служби інкасації та
супроводу уповноважених осіб, що
перевозять грошові кошти. Окрім
зазначеного, в окремих випадках
негласний контроль нарядів Служби
інкасації поступово переходив в
гласний, що заборонено. Характеристика
об'єкта, на якому скоєно злочин ОСОБА_2
не складена, вразливі місця не
визначені. У окремих випадках відсутні
підписи особового складу нарядів
Служби інкасації СПМО "Титан" в журналі
обліку сумок, печаток і доручень про їх
отримання. Телефон диспетчера Служби
інкасації без автоматичного
визначника номера. Крім того, ОСОБА_1
жодного разу не здійснено перевірки
ОСОБА_2 за місцем проживання, із ним не
проводилась індивідуально-виховна
робота, не переймався проблемами
соціально-побутового характеру ОСОБА_2

Описова частина наказу №175, виданого
21.05.2010 року управлінням Державної
служби охорони при УМВС України в
Івано-Франківській області про
звільнення ОСОБА_1 містить обставини
аналогічні до тих, які визначені у
висновку службового розслідування від
20.05.2010 року. Так п. 2 цього наказу УДСО
при УМВС України в області звільнено з
посади начальника Служби інкасації,
охорони та перевезення валютних
цінностей окремої роти міліції
спеціального підрозділу міліції
охорони "Титан" УДСО при УМВС України в
Івано-Франківській області, за суттєві
порушення в організації службової
діяльності підрозділу Служби
інкасації окремої роти міліції СПМО
"Титан", неналежне проведення
індивідуально-виховної роботи з
підлеглим особовим складом,
невиконання належним чином
функціональних обов'язків, що призвело
до надзвичайної події.

Наступного дня п.1 наказу Департаменту
Державної служби охорони при МВС
України №227 о/с, п. 2 наказу УДСО при УМВС
України в області від 21.05.2010 року за №175
щодо покарання лейтенанта міліції
ОСОБА_1, відмінено за м'якістю.

Цим наказом встановлено, що ОСОБА_1
самоусунувся від виконання
функціональних обов'язків, що
проявилося у незабезпеченні виконання
вимог наказів МВС України №№643-1997,
1432-2003 та ГУДСО при МВС України №272-1997,
внаслідок чого робота по організації
службової діяльності Служби інкасації
пущена на самоплив. Контроль за
нарядами належним чином не
здійснювався, місця валютних цінностей
на предмет їх вразливості не
обстежувалися, договори про повну
матеріальну відповідальність з
працівниками не укладалися, а при
отриманні ними інкасацій них сумок,
підписи від останніх вимагалися не
завжди, що використане ОСОБА_2 при
підготовці та вчиненні розбійного
нападу, на підставі статті 12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, начальника
Служби інкасації, охорони та
перевезення валютних цінностей
окремої роти міліції спеціального
підрозділу міліції охорони "Титан" УДСО
при УМВС України в Івано-Франківській
області лейтенанта міліції ОСОБА_1
звільнено з органів внутрішніх справ.

При цьому суд першої інстанції вірно
зазначив, що опис і склад порушень у
даному наказі у відношенні до ОСОБА_1
містить дані, які відсутні у висновку
службового розслідування за фактом
порушення кримінальної справи
стосовно сержанта міліції ОСОБА_2 від
20.05.2010 року (в частині: не укладення
договорів про повну матеріальну
відповідальність; не затвердження
списку об'єктів, на яких здійснюється
збір готівки по маршруту №24 в межах дії
договору про інкасацію грошової
готівки АКБ СР "Укрсоцбанк" від 22.02.2010
року №444/600/02-22, в тому числі не
проведення звірки даних по них).

Суд першої інстанції одночасно
встановив, що сторона відповідача,
окрім інкримінованих ОСОБА_1 недоліків
щодо не здійснення останнім перевірки
ОСОБА_2 за місцем його проживання, не
проведення індивідуальної виховної
роботи із останнім, не переймання
проблемами соціально-побутового
характеру особи, яка вчинила злочин, не
пояснила і не обґрунтувала, яким чином
окремі недоліку і неналежне, на
переконання відповідачів, ставлення
позивача до власних посадових
обов'язків, описаних у оскаржуваних
наказах, призвело до надзвичайної
події і безпосередньо використано
ОСОБА_2 11.05.2010 року при підготовці і
скоєння розбійного нападу.

Аналізуючи функціональні обов'язки
ОСОБА_1, встановлено, що по окремих
обставинах, визначених у оскаржуваних
наказ як неналежне ставлення до
власних обов'язків, позивач дійсно
наділений відповідним обсягом
обов'язків як керівник Служби
інкасації, однак тільки щодо підлеглих
йому працівників, які працюють у
підпорядкованому йому підрозділі.

Вирок суду, який набрав законної сили
щодо ОСОБА_2 не містить даних і обставин
про використання останнім власних
особливих знань, отриманих при
залученні до роботи Служби інкасації,
або використання ним встановлених
недоліків роботи окремих посадових
осіб Служби інкасації, зокрема і ОСОБА_1

ОСОБА_2 перебував на посаді міліціонера
зводу по охороні об'єктів окремої роти
міліції СПМО "Титан" УДСО при УМВС
України в області і не перебував у
очолюваному ОСОБА_1 підрозділі - Служби
інкасації.

Пунктом першим Положенням про
спеціальний підрозділ міліції охорони
"Титан" УДСО при УМВС України в
Івано-Франківській області на правах
окремої роти, в редакції чинній на час
дії спірних правовідносин, такий є
складовою частиною Управління
Державної служби охорони при УМВС
України в Івано-Франківській області, а
п. 16 визначено, що в структурі СПМО
"Титан" УДСО при УМВС України в області
згідно штатного розпису діє два
підрозділи: звод охорони об'єктів, що
здійснює охорону об'єктів згідно
укладених договорів; служба інкасації,
охорони і перевезення валютних
цінностей, що здійснює охорону
міжбанківських перевезень, інкасацію
валютних цінностей. У вказаних
структурних підрозділів за штатним
розписом є власні керівники.

При цьому висновком службового
розслідування від 20.05.2010 року та
аналізом, викладених у ньому обставин,
які сприяли надзвичайній події,
встановлено, що ОСОБА_2, перебуваючи на
посаді міліціонера зводу охорони
об'єктів окремої роти міліції СПМО
"Титан" в порушення
організаційно-штатної дисципліни
використовувався для забезпечення
супроводу та охорони грошових знаків,
що перевозилися уповноваженими
особами кредитно-фінансових установ,
не маючи при цьому відповідної фахової
підготовки.

За змістом вимог частин 2 і 3 статті 3,
частини 1 статті 8 Закону України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" від 22.02.2006
року №3460 начальники, яким особи
рядового і начальницького складу
підпорядковані по службі хоча б
тимчасово, якщо про це оголошено
наказом, вважаються прямими.
Найближчий до підлеглого прямий
начальник є його безпосереднім
начальником. Начальник несе
персональну відповідальність за стан
службової дисципліни і повинен
постійно його контролювати.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що ні у висновку службового
розслідування, ні в матеріалах такого
розслідування та в письмових
поясненнях посадових осіб УДСО при
УМВС України в області, зібраних під
час розслідування, не має згадки про
письмовий чи усний наказ про залучення
чи переміщення ОСОБА_2 в Службу
інкасації на тимчасовій чи постійній
основі. Такі докази сторона
відповідачів не представила і в судові
засідання, у зв'язку з чим у суду
відсутні правові підстави вважати, що в
продовж квітня-травня 2010 року та в
інший період ОСОБА_1 був тимчасово
прямим начальником ОСОБА_2

З досліджених книги нарядів СПМО
"Титан", журналу реєстрації приписів
Служби інкасації ОРМ СПМО "Титан" №4577
та журналу обліку прийому(здавання)
маршруту і перевірок несення служби по
охороні та перевезенню валютних
цінностей ІФФ "ПриватБанк", нарядом ОБМ
СПМО "Титан" №4027, №4081 Райффайзен Банк
Аваль, встановлено, що ОСОБА_2 декілька
разів був задіяний у цілях супроводу та
охорони грошових знаків, що
перевозилися уповноваженими особами
вказаних кредитно-фінансових установ.
Однак за період з 2009-2010 роки незначна
кількість цих випадків (не більше 8), а
також їх погодження з безпосереднім
командиром ОСОБА_2 - ОСОБА_7, дає
підстави суду не погодитись з думкою
представника відповідачів у тому, що
факт короткотривалого підпорядкування
кореспондував обов'язок в ОСОБА_1
реалізовувати по відношенню до ОСОБА_2
свої функціональні обов'язки в тому
об'ємі, який йому інкримінується
оскаржуваними наказами.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначено Законом України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" від 22.02.2006
року №3460, в редакції чинній на час дій
спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного
статуту, службова дисципліна - це
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Абзацом 1 статті 5 Дисциплінарного
статуту встановлено, що
відповідальність осіб рядового і
начальницького складу за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

За порушення службової дисципліни,
згідно зі статтею 12 Дисциплінарного
статуту встановлено наступні види
дисциплінарних стягнень, які може бути
накладено на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, як: усне зауваження;
зауваження; догана; сувора догана;
попередження про неповну посадову
відповідність; звільнення з посади;
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; звільнення з органів
внутрішніх справ.

Аналізуючи наведені приписи Закону
України "Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України" суд
прийшов до вірного висновку, що
звільнення з посади і органів
внутрішніх справ є видом
дисциплінарного стягнення, яке може
бути застосоване до особи рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, саме у
випадку недотримання службової
дисципліни.

Порядок накладання дисциплінарних
стягнень встановлено статтею 14
Дисциплінарного статуту. Згідно з
частин 1-5 вказаної статті Статуту
передбачено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць. Порядок проведення
службового розслідування
встановлюється міністром внутрішніх
справ України. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення.

При цьому, у висновку службового
розслідування не вказано, яким чином
бездіяльність і неналежне ставлення
ОСОБА_1 до власних посадових обов'язків,
що мало місце в квітні 2010 року, призвели
до надзвичайної події, і як саме такі
упущення в роботі Служби інкасації
використані ОСОБА_2 при підготовці і
скоєнні розбійного нападу. Не вказано,
з яких саме мотивів не було прийнято до
уваги пояснення позивача, та якими
доказами його пояснення
спростовуються, у зв'язку з чим було
надано перевагу одному доказу над
іншим, мета та мотиви порушення, і саме
основне - причинний зв'язок між
виявленими порушеннями в роботі Служби
інкасації і наслідком - надзвичайною
подією.

Також у наказі №227 о/с від 22.05.2010 року
йде лише посилання на незабезпечення
виконання позивачем вимог наказів МВС
України №№643-1997, 1432-2003 та ГУДСО при МВС
України №272-1997, втім в чому саме полягає
таке невиконання, та які конкретно
норми наказів МВС України порушено, у
оскаржуваних наказах інформація не
містяться.

Одночасно необхідно погодитись з
висновком суду першої інстанції, що
жодна із обставин, з якими відповідачі
пов'язали звільнення позивача з посади
і органів внутрішніх справ України -
настання надзвичайної події
(розбійного нападу за участю
працівника міліції), не знайшла свого
підтвердження та причинного зв'язку в
ході дослідження кожного складу
порушення відомчих
нормативно-правових актів, визначених
у висновку службового розслідування і
оскаржуваних наказах.

Так, стосовно неналежного контролю у
квітня 2010 року за нарядами Служби
інкасації, не здійснення у цьому місяці
жодної негласної перевивки маршрутів
нарядів Служби інкасації та супроводу
уповноважених осіб, які перевозять
валютні цінності, то сторона
відповідача обґрунтовує це порушенням
пункту 3.6 Інструкції про порядок
інкасації Службою інкасації, охорони
грошових знаків і цінних паперів, що
перевозяться, Державної служби охорони
при МВС України №551/2355 від 18.11.1997 року,
розробленої на виконання наказу МВС
України №643 від 23.09.1997 року, пункту 6 (4.7)
Настанови (Інструкції) про організацію
службової діяльності спеціальних
підрозділів міліції охорони "Титан",
затвердженої наказом МВС України №1432
від 25.11.2003 року №1432 від 25.11.2003 року), і
функціональних обов'язків начальника
Служби інкасації.

Проте, у функціональних обов'язках
ОСОБА_1 не містяться вимоги проводити
негласні перевірки маршрутів нарядів,
а вимоги про щоденний особистий
контроль і забезпечення контролю
несення служби, що не є тотожним до
проведення негласних перевірок.

Також п. 3.6 Інструкції про порядок
інкасації Службою інкасації №643 від
23.09.1997 року вказує про необхідність
періодичного здійснення (не менше 4-ох
раз на місяць) перевірок дотримання
працівниками Служби інкасації правил
збирання і доставлення грошових
знаків, цінних паперів та інших
цінностей, по результатах якої
робляться відповідні записи у журналах
обліку явочних карток, сумок, печаток
та доручень на інкасацію грошових
знаків. Вказана пункт Інструкції не
регламентує проведення негласних
перевірок за нарядами. Такий обов'язок
згаданої Інструкції визначено у
розділі ІІІ "Інкасація грошових знаків"
та не стосується порядку "Здійснення
охорони грошових знаків і цінних
паперів, що перевозяться касирами". У
висновку службового розслідування
визначено, що ОСОБА_2 не залучалося до
процесу інкасації грошових знаків, а
лише в окремих випадках до супроводу,
перевезення якого організовували
кредитно-фінансові установи разом із
касирами обслуговуючих суб'єктів
господарювання. Слід відмітити, що у
висновку службового розслідування не
зазначено інформації про відсутність у
конкретних журналах обліку явочних
карток, сумок, печаток та доручень на
інкасацію грошових знаків за квітень
2010 року відповідних записів про
перевірки. Під час розгляду справи
представник відповідачів не
представив такі журнали чи їх копії,
які б могли засвідчити чи спростувати
факт не дотримання ОСОБА_1 вимог пункт
3.6 Інструкції про порядок інкасації
Службою інкасації №643 від 23.09.1997 року. В
свою чергу, неможливість представлення
відповідних документів відповідач
обґрунтував фактом їх знищення, що на
переконання суду не може бути поважною
причиною, яка звільняє відповідача як
суб'єкта владних повноважень від
обов'язку доказування.

Стосовно не укладення з працівниками
Служби інкасації жодного договору про
повну матеріальну відповідальність, то
у функціональних обов'язках ОСОБА_1 не
міститься його обов'язок по укладенню з
працівниками Служби інкасації
договорів про повну матеріальну
відповідальність, а також у
відповідності до додатку №2 до наказу
Головного Управління Державної служби
охорони при МВС України від 28.11.1997 року
№272 затверджено Типовий договір про
повну матеріальну відповідальність
працівників підрозділів Служби
інкасації, охорони грошових знаків і
цінних паперів, що перевозяться,
Державної служби охорони при МВС
України. Даним Типовим договором
визначено особу, яка укладає із
працівником відповідний догорів, а
таке мав права лише начальник
Управління ДСО при УМВС України в
області або начальник відповідного
відділу - командир спеціального
підрозділу міліції охорони "Титан" УДСО
при УМВС в області, які діють на
підставі положень про УДСО при УМВС
України в області та СПМО "Титан" УДСО
при УМВС в області.

Стосовно відсутності підписів нарядів
Служби інкасації у журналі обліку
сумок, печаток і доручень про їх
отримання, то під час розгляду справи
сторона відповідача не представила
такі журнали чи їх копії, які б могли
засвідчити чи спростувати факт не
дотримання ОСОБА_1 вимог п.п. 3.10.8. п. 3.10,
п.п. 3.11.1. п. 3.11 Інструкції про порядок
інкасації Службою інкасації №643 від
23.09.1997 року, а неможливість
представлення відповідних документів
відповідач обґрунтував фактом їх
знищення, що на переконання суду не
може бути поважною причиною, яка
звільняє відповідача як суб'єкта
владних повноважень від обов'язку
доказування.

Окрім цього, ОСОБА_2 не залучалося до
процесу інкасації грошових знаків, а
лише в окремих випадках до супроводу,
перевезення якого організовували
кредитно-фінансові установи разом із
касирами обслуговуючих суб'єктів
господарювання.

Стосовно відсутності характеристик на
об'єкти де здійснювався збір грошових
знаків (готівки) на всіх маршрутах
Служби інкасації, окрім центральних
офісів банків, не здійснення обстежень
місць збору валютних цінностей, не
визначення вразливих місць об'єктів, то
дійсно пунктом 3.4 Інструкції про
порядок інкасації Службою інкасації
№643 від 23.09.1997 року і пунктом 2.2
Інструкції про охорону Службою
інкасації грошових знаків, що
перевозяться №643 від 23.09.1997 року
визначено обов'язок начальника
підрозділу Служби інкасації скласти
схеми маршрутів і графіки (часу)
заїздів екіпажів до власників для
збирання грошових знаків, а також карти
зі схемою розташування підприємства на
місцевості та визначення основних
характеристик такого об'єкта. В той же
час, представник відповідача не зміг
обґрунтувати, яким чином відсутність
відповідних маршрутів, графіків і схем,
могли сприяти, чи бути використані
ОСОБА_2 при підготовці і вчиненні
розбійного нападу на маршруті де
здійснювався виключно супровід в
машині кредитно-фінансової установи
готівки за участю касира суб'єкта
господарювання. Не довів представник
відповідачів того, що ОСОБА_2 знав про
такі упущення в роботі начальника
Служби інкасації, і як саме такі
недоліки сприяли вчиненню розбійного
нападу.

Щодо відсутності у службовому
приміщенні диспетчера Служби
інкасації телефону і автоматичним
визначником номера, суд зазначає, що
вказане коло питань не входить до
функціональних обов'язків позивача,
так як і вирішення
матеріально-технічного оснащення
Служби інкасації в цілому.

З приводу нездійснення перевірки
ОСОБА_2 за місцем його проживання, не
проведення індивідуально-виховної
роботи, то в силу не підпорядкованості
останнього Службі інкасації, у її
керівника відсутній безпосередній
обов'язок вчиняти такі дії.

Упущення в роботі позивача в частині
відсутності характеристик на об'єкти
де здійснювався збір грошових знаків
на всіх маршрутах, окрім центральних
офісів банків, не здійснення обстежень
місць збору валютних цінностей, не
визначення вразливих місць об'єктів,
знайшли своє підтвердження в ході
судового розгляду справи, втім
відповідачі такі порушення не
визначили як самостійне порушення
дисципліни, а як таке, що призвело до
настання надзвичайної події.

Відповідно до частини 6, 9 статті 14
Дисциплінарного статуту, про
накладення дисциплінарного стягнення
видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ, за кожне порушення
службової дисципліни накладається
лише одне дисциплінарне стягнення.

Частиною 5 статті 18 Дисциплінарного
статуту встановлено, що такі
дисциплінарні стягнення як, зокрема,
звільнення з органів внутрішніх справ,
вважається виконаним після видання
наказу по особовому складу.

Внаслідок чого, Управлінням державної
служби охорони при УМВС України в
області видано наказ по особовому
складу за №97 о/с від 02.06.2010 року про
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ України на підставі наказу №227
від 22.05.2010 року.

Згідно частини 15 статті 14
Дисциплінарного статуту звільнення
осіб рядового і начальницького складу
з органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Проте, у висновку службового
розслідування так і в оскаржуваних
наказах, на думку суду, відсутня
будь-яка обґрунтована мотивація того,
чому до позивача застосовано таке
дисциплінарне стягнення як звільнення
з посади і тим більше з органів
внутрішніх справ України.

Зважаючи на встановлені обставини у
справі та наведені приписи Закону
України "Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України", суд
першої інстанції обґрунтовано визнав
протиправними оскаржувані накази в
частині дисциплінарних стягнень щодо
ОСОБА_1.

Одночасно необхідно зазначити, що
відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
"Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565 - ХІІ
порядок та умови проходження служби в
міліції регламентуються Положенням
про проходження служби особовим
складом органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України Кабінету від 29 липня 1991 p. № 114.

Відповідно до абзацу 1 пункту 24
вищевказаного Положення, у разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді).

Суд першої інстанції, в порушення
наведеного приписи Положення, зважаючи
на реорганізації підрозділу Служби
інкасації, поновив ОСОБА_1 на посаді
Інспектора спеціальної групи "Титан"
батальйону міліції охорони УДСО при
УМВС України в області.

За змістом вимог абзацу 2 пункту 24
Положення у разі поновлення на роботі
(посаді) орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно вирішує питання про
виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Заробітна плата за час вимушеного
прогулу, який мав місце до
постановлення рішення про поновлення
на роботі, стягується з роботодавця з
розрахунку середнього заробітку
працівника, який визначається
відповідно до ст.27 Закону «Про оплату
праці» і «Порядку обчислення середньої
заробітної плати», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 №100.

Суд вважає правильним висновок суду
першої інстанції, що позивачу належить
виплатити 18993,14 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу і
цього не заперечує сторона апелянта.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Суд акцентує увагу на тому, що
відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В той же час, відповідачами не доведено
правомірності оскаржуваних наказів.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Також, відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування судового
рішення та ухвалення нового рішення є,
зокрема, порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи чи
питання.

Тому, враховуючи вимоги абзацу 1 пункту
24 Положенням про проходження служби
особовим складом органів внутрішніх
справ, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України Кабінету від 29 липня
1991 p. № 114 необхідно поновити ОСОБА_1 на
посаду начальника Служби інкасації,
охорони та перевезення валютних
цінностей окремої роти міліції
спеціального підрозділу міліції
охорони "Титан" Управління Державної
служби охорони при УМВС України в
Івано-Франківській області, скасувавши
в цій частині постанову суду першої
інстанції.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.3 ч.1 ст. 198,
ст.202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту
Державної служби охорони при
Міністерстві внутрішніх справ України
та Управління Державної служби охорони
при Управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області -
задовольнити частково.

Скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 27.02.2014 року
у справі №809/3906/13-а в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді інспектора
спеціальної групи «Титан» батальйону
міліції охорони УДСО УМВС України в
Івано-Франківській області та в цій
частині прийняти нову постанову.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
Служби інкасації, охорони та
перевезення валютних цінностей
окремої роти міліції спеціального
підрозділу міліції охорони "Титан"
Управління Державної служби охорони
при УМВС України в Івано-Франківській
області.

Врешті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

Р.Б. Хобор

Повний текст виготовлено 24.06.2014р.