Справа № 9101/51344/2012
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2014 рокусправа № 2а-8/10
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Олефіренко Н.А.

суддів: Головко
О.В. Ясенової Т.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тернівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області на
постанову Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 09 листопада 2010 року у
справі №2а-8/10 за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Тернівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2007 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернулася до суду з позовом, в
якому з урахуванням уточнених позовних
вимог просила визнати неправомірними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Тернівському районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області щодо відмови здійснити
перерахунок щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах, що передбачений ч.1 ст.51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Тернівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
ОСОБА_1, відповідно до вимог ч.1 ст.51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеного відповідно до ст.28 Закону
України №1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 01.01.2005 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.06.2010
року.

Постановою Тернівського районного
суду м.Кривого Рогу від 09 листопада 2010
року позов задоволено частково:
визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Тернівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області щодо
відмови здійснити перерахунок
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах, що
передбачений ст.51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Тернівському районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області здійснити перерахунок
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю ОСОБА_1, відповідно
до вимог ст.51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у розмірі
50% мінімальної пенсії за віком виходячи
з розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеного відповідно до ст.28 Закону
України №1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 01.10.2010
року.

Не погодившись з постановою суду, УПФУ
в Тернівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області подало
апеляційну скаргу, в якій просило
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог позивача у повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, постанова суду -
скасуванню з постановленням нової з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС ІІ категорії,
перебуває на обліку в УПФУ в
Тернівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області з 01.04.1991 року
та має право на отримання додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, на
підставі ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи (ч.1
ст.195 КАС України).

Рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови, якою позовні вимоги
підлягають задоволенню, оскільки
рішення суду першої інстанції
постановлене з порушенням закону.

Постанова суду першої інстанції
складається з вступної, описової,
мотивувальної та резолютивної частин.
Мотивувальна частина постанови
повинна містити встановлені судом
обставини із посиланням на докази, а
також мотиви неврахування окремих
доказів, мотиви, з яких суд виходив при
прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався (ст.163 КАС
України)

Як вбачається з матеріалів справи,
частина тексту мотивувальної частини
постанови від 09.11.2010 року містить дані,
які не відповідають фактичним
обставинам справи.

Оскільки постанова суду, в якій
відсутнє обґрунтування, ухвалена з
порушенням вимог ст.159 КАС України, то
така постанова підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що відповідачем при
нарахуванні та виплаті пенсії
застосовувався розмір мінімальної
заробітної плати в сумі 19 грн. 91 коп.,
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України "Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету" від
3 січня 2002 року № 1.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 2, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається в розмірі 30
відсотків прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Частиною другою статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають статті 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" ,
а не постанова КМУ № 1, яка істотно
звужує обсяг встановлених законом
прав.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2006 рік" № 3235-IV від 20.12.2005 р.
установлено, що розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги та пенсій за особливі заслуги
перед Україною та інших доплат до
пенсій, встановлених законодавством),
призначених у 2006 році відповідно до
цього Закону, не може перевищувати 12
мінімальних пенсій за віком,
встановленої абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України -"Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Згідно частини першій статті 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, тобто у період з 01.01.2005
року до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по
01.06.2010 року - особам, віднесеним до
другої категорії, щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначалася у розмірі 30 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм
розрахунку державної та додаткової
пенсій виступає мінімальна пенсія за
віком, розмір якої згідно з частиною 1
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється в розмірі
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Як вбачається з матеріалів справи,
розрахунок пенсій позивачці УПФУ в
Тернівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області проводило у
період 2005-2007 р.р. виходячи з розміру 19
грн 91 коп., установленого чинною на той
час постановою Кабінету Міністрів
України від 3 січня 2002 року № 1 "Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету".

Підпунктом 13 пункту 28 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" внесені
зміни до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а саме, текст частини 1 та 4
статті 51 викладений в такій редакції:
"Особам, віднесеним до категорії 2,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається в
розмірі 15 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначається на момент
виплати додаткової пенсії згідно із
законом про Державний бюджет України і
не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами".

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року
визнані такими, що не відповідають
Конституції України положення, зокрема
пункту 28 розділу II Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

Отже, з 22.05.2008 року відновлена дія ст.ст.
49, 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в редакції до 01.01.2008 року.

Законом України "Про державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії" (далі ЗУ №2017 від
05.10.2000 р.), визначаються правові засади
формування та застосування державних
соціальних стандартів і нормативів,
спрямованих на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України - основних соціальних гарантій.

Відповідно до норм ст.ст. 5,6 ЗУ № 2017,
основним державним соціальним
стандартом є прожитковий мінімум, на
підставі якого встановлюються та
визначаються державні гарантії та
стандарти в усіх сферах
життєдіяльності населення, в тому
числі й щодо дотримання соціальних
гарантій та стандартів підтримки
інвалідів, осіб похилого віку. Статтею
17 ЗУ №2017 основні державні соціальні
гарантії встановлюються законами
України, з метою забезпечення
конституційних прав громадян на
достатній життєвий рівень - до таких
гарантій віднесено і мінімальний
розмір пенсії за віком та мінімальний
розмір заробітної плати, - які не можуть
бути меншими від прожиткового мінімуму
встановленого законом.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що позивач має право на
отримання додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
що розраховується з розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
для відповідної категорії населення,
за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року та
з 22.05.2008 року по 01.06.2010 року.

За правилами ч.1 ст.100 КАС України (у
редакції чинній на момент прийняття
рішення) пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідач не наполягав при розгляді
справи в суді першої інстанції на
застосуванні наслідків пропуску
строку позовної давності.

Таким чином, приймаючи до уваги. що
відповідач в суді першої інстанції не
наполягав на застосуванні наслідків
пропущення строку звернення до
адміністративного суду, і ці обставини
не були предметом дослідження суду
першої інстанції - доводи відповідача
про наявність підстав для відмови
ОСОБА_1 у задоволені позову є
безпідставними.

З огляду на викладене, суд вважає, що
суд першої інстанції припустився
порушень вимог норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду скасуванню з прийняттям нового
судового рішення.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1
ст.202, ст.207 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Тернівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 09 листопада 2010 року у
справі №2а-8/10 - скасувати та прийняти
нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Тернівському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області щодо
відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Тернівському районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області вчинити певні дії, а саме
здійснити перерахунок та доплату
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю 01.01.2005 року по 31.12.2007
року та з 22.05.2008 року по 01.06.2010 року на
користь ОСОБА_1 із розрахунку 30 %
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постанова набирає чинності відповідно
до ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів шляхом
подання касаційної скарги.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
Т.І. Ясенова