Справа № К/9991/21730/12-С
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. м.
Київ К/9991/21730/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на постанову
Київського районного суду м.
Сімферополя від 06 червня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до
Сімферопольської міської ради, третя
особа - Державне підприємство
«Сімферопольське лісомисливське
господарство», про визнання відмови
неправомірною, зобов'язання вчинити
дії,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звернулись до
суду з позовом до Сімферопольської
міської ради про визнання
неправомірною відмови від 01.03.2011 про
передачу у власність позивачів
земельних ділянок, розташованих в
районі Каменського масиву м.
Сімферополя (у лесах 1 групи, квартали
№4, 5 урочища «Свобода», Піонерського
лісництва) та зобов'язання відповідача
надати згоду на передачу цих земельних
ділянок у власність позивачів.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю відмови відповідача у
передачі земельних ділянок у власність
позивачам як членам
садово-городницького товариства
«Таврида», в постійному користуванні
якого знаходиться земельна ділянка
загальною площею 25,27 га в районі
Каменського масиву м. Сімферополя з
призначенням - дачного господарювання,
з мотивів відсутності згоди
Сімферопольського державного
лісомисливського господарства на
вилучення земельної ділянки.

Постановою Київського районного суду
м. Сімферополя від 06 червня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просили скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове,
яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивачі є членами
садово-городницького товариства
«Таврида», в постійному користуванні
якого знаходиться земельна ділянка
загальною площею 25,27 га в районі
Каменського масиву м. Сімферополя з
призначенням - дачне господарювання.

Безпосередньо у користуванні у
позивачів знаходяться земельні
ділянки: у ОСОБА_2 - 0,12 га, ОСОБА_3 - 0, 12 га,
ОСОБА_4 -0,06 га, ОСОБА_5 - 0,12 га, ОСОБА_6 -
0,12га, ОСОБА_7 - 0,12 га, ОСОБА_8 - 0,12 га,
ОСОБА_9 - 0,12 га, ОСОБА_10 - 0,07 га ОСОБА_11 - 0,12
га. Тобто, земельні ділянки загальною
площею - 1,09 га.

Позивачі 03.02.2011 звернулися до
Сімферопольської міської ради із
клопотанням про передачу у власність
вказаних земельних ділянок,
розташованих в районі Каменського
масиву м. Сімферополя (у лісах 1 групи,
кварталах № 4, 5 урочища «Свобода»
Піонерського лісництва).

Листом від 01.03.2011 №Кол-70/691
Сімферопольська міська рада
повідомила, що для розгляду можливості
прийняття рішення про передачу
земельних ділянок у власність
позивачів необхідна згода
Сімферопольського державного
лісомисливського господарства на їх
вилучення.

Вказуючи на протиправність зазначеної
відмови, позивачі звернулись до суду із
даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з обґрунтованості відмови
Сімферопольської міської ради у
вирішенні питання щодо надання
земельних ділянок у власність з
мотивів відсутності згоди
Сімферопольського державного
лісомисливського господарства на
вилучення земельної ділянки.
Додатково, судами попередніх інстанцій
наголошено, що за змістом статей 122, 149
Земельного кодексу України
розпорядження спірною земельною
ділянкою відноситься до компетенції
Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що спірна земельна
ділянка площею 1,09 га, яка розташована в
Каменському масиві Сімферопольського
лісопаркового лісництва квартал 4 та 5,
входить до складу земель державного
лісового фонду та знаходиться за
межами населеного пункту.

Згідно з пунктом 5 статті 27 Лісового
кодексу України Кабінет Міністрів
України у сфері лісових відносин
передає у власність, надає в постійне
користування для нелісогосподарських
потреб земельні лісові ділянки площею
більш як 1 гектар, що перебувають у
державній власності.

Відповідно до частини сьомої статті 122
Земельного кодексу України в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, Кабінет Міністрів
України передає земельні ділянки із
земель державної власності у власність
або у користування у випадках,
визначених статтями 149, 150 цього
Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 149 Земельного
кодексу України Кабінет Міністрів
України вилучає земельні ділянки
державної власності, які перебувають у
постійному користуванні, - ріллю,
багаторічні насадження для
несільськогосподарських потреб, ліси
площею понад 1 гектар для
нелісогосподарських потреб, а також
земельні ділянки природоохоронного,
оздоровчого, рекреаційного
призначення, крім випадків, визначених
частинами п'ятою - восьмою цієї статті,
та у випадках, визначених статтею 150
цього Кодексу.

Пунктом 12 розділу Х "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
визначено, що до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Аналіз наведених норм свідчить про те,
що у спірних правовідносинах органом,
уповноваженим на розпорядження
земельною лісовою ділянкою площею
понад 1 гектар, розташованою за межами
населеного пункту, є Кабінет Міністрів
України.

У свою чергу, відповідно до частини
п'ятої статті 116 Земельного кодексу
України надання у користування
земельної ділянки, що перебуває у
власності або у користуванні,
провадиться лише після вилучення
(викупу) її в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Враховуючи викладене, позиція судів
попередніх інстанцій щодо
обґрунтованості відмови
Сімферопольської міської ради у
передачі земельних ділянок у власність
як з мотивів відсутності згоди
Сімферопольського державного
лісомисливського господарства на
вилучення земельної ділянки, так і з
мотивів відсутності у відповідача
компетенції на розпорядження
земельною ділянкою у спірних
правовідносинах, є обґрунтованою.

Одночасно з викладеним, колегія суддів
вказує на необґрунтованість посилання
заявників касаційної скарги на
положення статті 119 Земельного кодексу
України як на підставу для безумовного
набуття права власності на землю з
огляду на факт безперервного,
добросовісного та відкритого
користування земельною ділянкою
протягом 15 років, оскільки, виходячи з
положень пункту 1 розділу IX "Прикінцеві
положення" Земельного кодексу України,
норма статті 119 Земельного кодексу
України щодо набуття права власності
на земельну ділянку за набувальною
давністю може застосовуватися з 1 січня
2017 року.

Враховуючи зазначене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 залишити без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м. Сімферополя від 06
червня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: