Справа № К/9991/51212/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/51212/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Вінницького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Селянського (фермерського)
господарства "Ранок-В" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, за касаційною скаргою
Вінницького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 17 травня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 27 липня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У травні 2011 року Вінницьке обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось з позовом до
Селянського (фермерського)
господарства "Ранок-В" про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій за невиконання нормативу
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2010 році.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем не забезпечено
працевлаштування інвалідів у 2010 році
відповідно до нормативу, встановленому
статтею 19 Закону України від 21 березня
1991 року № 875-XII Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» (далі Закон №
875-XII), в зв'язку з чим Селянському
(фермерському) господарству "Ранок-В"
нараховані адміністративно -
господарські санкції та пеня, які в
добровільному порядку не сплачені, а
тому позивач просив про задоволення
позову з вказаних підстав.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 17 травня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 27 липня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та задовольнити
позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів дійшла висновку
про задоволення скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з того, що законодавством не
передбачено терміну подання звіту за
формою 3-ПН, на бланку якого зазначено,
що такий подається за наявності
вакансій, відтак відповідачем вжиті
усі можливі заходи для забезпечення
працевлаштування інвалідів, виділено
та створено відповідні робочі місця та
умови праці з урахуванням
індивідуальних потреб реабілітації,
при цьому державній службі зайнятості
30 січня, 28 лютого, 28 березня, 28 квітня, 28
травня, 28 липня, 28 серпня, 28 вересня, 28
жовтня та 28 грудня 2010 року надавалась
інформація, необхідна для організації
працевлаштування інвалідів шляхом
подання звітів форми № 3-ПН про
наявність відповідних вакансій.

Проте до такого висновку суди дійшли
без з'ясування дійсних прав та
обов'язків сторін, в порушення норм
матеріального і процесуального права,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 19 Закону №
875-XII, для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Статтею 18 Закону № 875-XII встановлено, що
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно вимог частини 4 статті 20 Закону
України від 1 березня 1991 року № 803-XII
Закону України «Про зайнятість
населення» (далі Закон № 803-XII)
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності
зобов'язані щомісяця подавати місцевим
центрам зайнятості адміністративні
дані у повному обсязі про наявність
вільних робочих місць (вакансій), у тому
числі призначених для
працевлаштування інвалідів.

За змістом абзацу третього пункту 2
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування, затвердженою
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007 року № 70 «Про реалізацію
статей 19 і 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» інформацію про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

За приписами частин 1 і 2 статті 20 Закону
№ 875-XII підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України та
Законом України від 25 червня 1991 року №
1251-XII «Про систему оподаткування», а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до частини
першої статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Частиною другою зазначеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин несе відповідальність,
зокрема, за порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що він ужив усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, відповідач
надавав протягом 2010 року інформацію
про наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для працевлаштування
інвалідів шляхом подачі звітів про
наявність вакансій за формою 3-ПН,
затвердженої наказом Мінпраці України
19 грудня 2005 року № 420 за погодженням
з Держкомстатом України.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, інформація про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів у
червні та листопаді 2010 року
відповідачем не надавалась, а отже
останнім не вжито усіх залежних від
нього заходів для виконання вимог
вищезазначених правових норм та
положень підзаконних нормативно -
правових актів для недопущення
господарського правопорушення.

На підставі вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що неналежне
інформування центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів, а саме неподання звіту за
формою № 3-ПН про наявність вакансій
для інвалідів державній службі
зайнятості у спірний період за червень
та листопад 2010 року, є порушенням
вищезгаданих норм матеріального права
та підставою для застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Таким чином, висновки судів про відмову
у задоволенні позову не ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права та прийняті з
порушенням норм процесуального права,
а тому позов підлягає задоволенню.

Така правова позиція узгоджується з
висновками Верховного Суду України,
які містяться у постановах від 9 липня,
19 листопада 2013 року та 28 січня 2014 року
(№№ 21-200а13, 21-397а13 та 21-476а13 відповідно).

За приписами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалює нове
рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 223, 224, 229 та 232
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,-

п о с т н о в и л а :

Касаційну скаргу Вінницького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
задовольнити.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 17 травня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 27 липня 2011 року скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позов
задовольнити.

Стягнути з Селянського (фермерського)
господарства "Ранок-В" на користь
Вінницького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно - господарські санкції
в розмірі 28566,66 гривень та пеню в
розмірі 119,98 гривень.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: М.І. Мойсюк

Я.Л. Іваненко

В.В. Тракало