Справа № 810/3262/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року №810/3262/14

Приміщення суду за адресою: місто Київ,
бульвар Лесі Українки, 26, зал судових
засідань № 1018

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Леонтовича А.М.

при секретарі -
Бончевій О.С.

за участю представників сторін:

від позивача:
ОСОБА_1 (за довіреністю)

від відповідача:
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом до проОСОБА_2 Управління
Держземагенства у місті Ірпінь
Київської області визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії, - В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Держземагенства у місті
Ірпені Київської області (далі -
відповідач) про визнання протиправною
бездіяльність Управління
Держземагенства у місті Ірпені
Київської області з приводу ненадання
витягу з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, довідки (Висновку) про
відсутність (наявність) обмежень
(обтяжень) та витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, площею 0,1500 га, кадастровий
номер :01:042:0044, на запит про надання
документів приватного нотаріуса
ОСОБА_3 від 21.01.2014 року № 26/02-14/25/2014 та
заяву ОСОБА_2 від 22.02.2014 року;
зобов'язання Управління
Держземагенства у місті Ірпені
Київської обл. надати ОСОБА_2 витяг з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки,
довідку (Висновок) про відсутність
(наявність) обмежень (обтяжень) та витяг
з Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1500 га,
кадастровий номер :01:042:0044.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що 22 січня 2014 року звернувся
до Управління Держземагенства у місті
Ірпені із заявою, якою просив надати
витяг з технічної документації про
нормативну грошову оцінку та витяг
щодо наявності або відсутності
зареєстрованих у державному
земельному кадастрі обтяжень
(обмежень) щодо земельної ділянки.
Листом від 25 січня 2014 року відповідач у
наданні запитуваних документів
відмовив, посилаючись на відсутність
інформації про земельну ділянку на
планово-картографічних матеріалах
селища. Позивач стверджує, що
відповідач, на якого у силу закону
покладено обов'язок здійснювати
розгляд відповідних заяв та звернень,
протиправно відмовив у виготовлення і
видачі запитуваних даних з державного
земельного кадастру.

Представник позивача позов підтримав у
повному обсязі, проси суд вимоги
задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судові засідання не
забезпечив, про день, час та місце
розгляду справи судом був повідомлений
неодноразово та належним чином, про що
свідчить рекомендовані повідомлення
про вручення поштового відправлення,
наявні у матеріалах справи. Про
поважність причин неявки суд не
повідомив, заперечення або пояснень по
суті спору не надав.

Відповідно до частини 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Заслухавши думку представника
позивача, судом ухвалено здійснювати
розгляд справи за відсутності
представника відповідача.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, врахувавши норми закону, які
діяли на момент виникнення
правовідносин між сторонами, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Як встановлено судом, внаслідок
смерті ОСОБА_4 та відкриття спадщини, до
позивача, як спадкоємця, перейшла
земельна ділянка площею 0,1500 га,
кадастровий номер :01:042:0044, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі -
земельна ділянка).

З метою юридичного оформлення
спадщини, позивач із заявою про
прийняття спадщини звернувся до
приватного нотаріуса Київського
міського округу ОСОБА_3, від якої
отримав запит про надавання документів
від 21 січня 2014 року №26/02-14/25/2013 (а.с. 7).

Вказаним запитом нотаріус ОСОБА_3
просить видати ОСОБА_2 Витяг із
технічної документації про нормативну
грошову оцінку успадкованої земельної
ділянки, Витяг з Державного земельного
кадастру та довідку щодо відсутності
або наявності обмежень (обтяжень) .

22 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулась із
зазначеним запитом та заявою про
надання витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки до Управління
Держземагенства у місті Ірпені
Київської області.

25 січня 2014 року ОСОБА_2 отримала листа
Управління Держземагенства у місті
Ірпені Київської області за №01-01/106/14,
яким відповідач повідомив, що технічна
документація з нормативної грошової
оцінки земель селища Коцюбинське
розроблена на територію населеного
пункту у 2001 році. На
планово-картографічних матеріалах
новостворена вулиця Кооперативна не
відображена, тому управління не може
підготувати витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку на земельні ділянки (а.с. 9).

Таким чином, у задоволені заяви ОСОБА_2
та запиту нотаріуса відповідачем було
відмовлено. Позивач з такою відмовою
категорично не погоджується, у зв'язку
з чим звернувся до суду.

Підстави, порядок внесення та
отримання відомостей з Державного
земельного кадастру, у тому числі
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
визначено Земельним кодексом України,
Законом України «Про державний
земельний кадастр», Законом України
«Про оцінку земель», іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими на їх основі.

Державний земельний кадастр - це єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами (стаття
1 Закону України «Про державний
земельний кадастр»)

Статтею 194 Земельного кодексу
встановлено, що призначенням
державного земельного кадастру є
забезпечення необхідною інформацією
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування,
заінтересованих підприємств, установ і
організацій, а також громадян з метою
регулювання земельних відносин,
раціонального використання та охорони
земель, визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою.

Приписи статті 194 Земельного кодексу
кореспондують положенням статті 2
Закону України «Про державний
земельний кадастр», відповідно до якої,
державний земельний кадастр ведеться з
метою інформаційного забезпечення
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, фізичних та
юридичних осіб при:регулюванні
земельних відносин; управлінні
земельними ресурсами;організації
раціонального використання та охорони
земель;здійсненні
землеустрою;проведенні оцінки землі;
формуванні та веденні містобудівного
кадастру, кадастрів інших природних
ресурсів; справлянні плати за землю.

Згідно статті 3 Закону України «Про
державний земельний кадастр»,
Державний земельний кадастр базується
на таких основних принципах:
обов'язковості внесення до Державного
земельного кадастру відомостей про всі
його об'єкти; об'єктивності,
достовірності та повноти відомостей у
Державному земельному кадастрі;
відкритості та доступності відомостей
Державного земельного кадастру,
законності їх одержання, поширення і
зберігання; безперервності внесення до
Державного земельного кадастру
відомостей про об'єкти Державного
земельного кадастру, що змінюються.

Статтею 5 Закону України «Про
державний земельний кадастр»
встановлено, що ведення Державного
земельного кадастру здійснюється
шляхом: створення відповідної
державної геодезичної та
картографічної основи, яка
визначається та надається відповідно
до цього Закону; внесення відомостей
про об'єкти Державного земельного
кадастру; внесення змін до відомостей
про об'єкти Державного земельного
кадастру; оброблення та систематизації
відомостей про об'єкти Державного
земельного кадастру.

Внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та користування
такими відомостями здійснюється
виключно на підставі та відповідно до
цього Закону. Забороняється вимагати
для внесення відомостей до Державного
земельного кадастру та користування
такими відомостями надання документів
та здійснення дій, прямо не
передбачених цим Законом.

Відомості Державного земельного
кадастру, відповідно до статті 20 Закону
України «Про державний земельний
кадастр», є офіційними. Внесення до
Державного земельного кадастру
передбачених цим Законом відомостей
про об'єкти Державного земельного
кадастру є обов'язковим.

Згідно до статті 15 Закону України «Про
державний земельний кадастр» до
Державного земельного кадастру
включаються такі відомості про
земельні ділянки: кадастровий номер;
місце розташування; опис меж; площа;
міри ліній по периметру; координати
поворотних точок меж; дані про
прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі;
дані про якісний стан земель та про
бонітування ґрунтів; відомості про
інші об'єкти Державного земельного
кадастру, до яких територіально
(повністю або частково) входить
земельна ділянка; цільове призначення
(категорія земель, вид використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель); склад угідь із
зазначенням контурів будівель і
споруд, їх назв; відомості про
обмеження у використанні земельних
ділянок; відомості про частину
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; нормативна грошова
оцінка; інформація про документацію із
землеустрою та оцінки земель щодо
земельної ділянки та інші документи, на
підставі яких встановлено відомості
про земельну ділянку.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що
відомості про земельну ділянку містять
інформацію про її власників
(користувачів), зазначену в частині
другій статті 30 цього Закону,
зареєстровані речові права відповідно
до даних Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Статтею 11 Закону України «Про
державний земельний кадастр»
встановлено, що відомості про об'єкти
Державного земельного кадастру під час
внесення їх до Державного земельного
кадастру мають відповідати існуючим
характеристикам об'єктів у натурі (на
місцевості), визначеним з точністю
відповідно до державних стандартів,
норм та правил, технічних регламентів.

Зміна вимог державних стандартів, норм
та правил, технічних регламентів щодо
показників точності або способів її
визначення, зміна геодезичної або
картографічної основи Державного
земельного кадастру (у тому числі
систем координат), що
використовувалися для його ведення, не
є підставою для визнання відомостей
Державного земельного кадастру такими,
що підлягають уточненню, якщо на момент
їх внесення вони відповідали державним
стандартам, нормам та правилам,
технічним регламентам.

Отже, у ході здійснення центральним
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів ведення Державного
земельного кадастру утворюється
інформація про відповідну земельну
ділянку, її місцезнаходження, площу,
обмеження у використанні, а також дані
про кількісну і якісну характеристику
земельної ділянки, її оцінку.

Зміст зазначених положень
законодавства свідчить, що оброблення,
систематизація та видача відомостей
про земельні ділянки є обов'язком
центрального органу державної
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державне агентство земельних ресурсів
України, затверджене указом
Президента України № 445/2011 від 08.04.2011
року (далі - Положення),
Держземагентство України є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Положенням про Управління (Відділ)
Держземагентства у місті, затвердженим
наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України № 258
від 10.05.2012 року, встановлено, що
відповідач є територіальним органом
Державного агентства земельних
ресурсів України. Управління згідно
пунктів 1, 3, 4 цього Положення
підпорядковане Держземагентству
України та Головному управлінню
Держземагентства у Київській області.

Таким чином, управління
Держземагенства у місті Ірпені
Київської області є суб'єктом владних
повноважень, який реалізує
повноваження територіального органу
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, та веде Державний земельний
кадастр.

Згідно статті 7 Закону України «Про
державний земельний кадастр», до
повноважень центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин, у
тому числі, належать: ведення та
адміністрування Державного земельного
кадастру; внесення до Державного
земельного кадастру та надання
відомостей про землі, розташовані у
межах державного кордону України,
територій Автономної Республіки Крим,
областей, міст Києва та Севастополя,
районів, сіл, селищ, міст; ведення
поземельних книг та надання витягів із
Державного земельного кадастру про
земельні ділянки; організація
здійснення на відповідній території
робіт із землеустрою та оцінки земель,
що проводяться з метою внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру;

Статтею 38 цього ж Закону встановлено
порядок користування відомостями
Державного земельного кадастру.

Так, відомості Державного земельного
кадастру надаються державними
кадастровими реєстраторами у формі,
зокрема, витягів з Державного
земельного кадастру про об'єкт
Державного земельного кадастру;
довідок, що містять узагальнену
інформацію про землі (території) за
формою, встановленою Порядком ведення
Державного земельного кадастру.

Згідно частини 5 статті 38 Закону
України «Про державний земельний
кадастр», на отримання відомостей
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку мають право:

власник (власники) та користувачі
земельної ділянки або уповноважені
ними особи;

спадкоємці (правонаступники - для
юридичних осіб) осіб, зазначених в
абзаці другому цієї частини, або
уповноважені ними особи.

Частиною 1 статті 38 Закону України «Про
державний земельний кадастр»
передбачено, що відомості про
обмеження у використанні земельної
ділянки надаються у формі витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку. Витяг із Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку може бути виданий будь-яким
Державним кадастровим реєстратором
незалежно від території дії його
повноважень.

При здійсненні нотаріальних дій видача
витягів з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку
здійснюється також нотаріусами.
Порядок доступу нотаріусів до
Державного земельного кадастру
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При вчиненні правочину щодо земельної
ділянки особа, визначена у частині
п'ятій цієї статті, може отримати витяг
з Державного земельного кадастру про
земельну ділянку у Державного
кадастрового реєстратора або доручити
отримати цей витяг нотаріусу.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що
Витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку містить усі
відомості про земельну ділянку,
внесені до Поземельної книги.
Отримання витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку є обов'язковим при вчиненні
правочинів щодо земельної ділянки
(крім складення заповітів).

Витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку видається
заявнику в день надходження заяви.

Частиною 7 Статті 38 Закону України
«Про державний земельний кадастр»
встановлено, що для отримання
відомостей Державного земельного
кадастру заявник або уповноважена ним
особа подає Державному кадастровому
реєстратору: заяву за формою,
встановленою Порядком ведення
Державного земельного кадастру;
документ про оплату послуг за надання
витягу з Державного земельного
кадастру (крім випадків, визначених цим
Законом в день надходження
повідомлення та не пізніше наступного
дня повідомляє про це заінтересованих
осіб); документ, який підтверджує
повноваження діяти від імені заявника
(у разі подання заяви уповноваженою
особою заявника).

Державний кадастровий реєстратор
протягом десяти робочих днів з дати
реєстрації заяви надає заявнику
документ, передбачений частиною першою
цієї статті, або надає мотивовану
відмову у наданні такого документа.

Вичерпними підставами для відмови є
відсутність інформації, звернення про
отримання інформації неналежною
особою та подання документів не у
повному обсязі.

Частиною 2 статті 39 Закону України «Про
державний земельний кадастр»
передбачено, що дії або бездіяльність
Державного кадастрового реєстратора
можуть бути оскаржені до суду в
порядку, встановленому законом.

Таким чином, Законом передбачена
можливість власника або спадкоємця
земельної ділянки отримати відомості з
Державного земельного кадастру у формі
витягу, довідки. Право на отримання
витягу, при здійсненні нотаріальних
дій, має також нотаріус. Отримання
передбаченої статтею 38 Закону
інформації здійснюється на підставі
відповідної заяви, що виконується
державним кадастровим реєстратором
протягом 10 днів. Невиконання заяви
власника (спадкоємця) або нотаріуса, за
відсутності передбачених Законом
обставин, наведених у частині 7 статті 38
Закону України «Про державний
земельний кадастр» є бездіяльністю та
може бути підставою для звернення до
суду.

Як вбачається з листа Управління
Держземагенства у місті Ірпені
Київської області №01-01/106/14 від 25 січня
2014 року, з заявою про видачу Витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку та довідки про
наявність (відсутність) обмежень
(обтяжень) щодо земельної ділянки
позивач звернувся 22 січня 2014 року (а.с.
9).

Разом з тим, вказаним листом відповідач
запитуваних відомостей про земельну
ділянку не надав, про причини
неможливості надати Витяг та довідку з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку позивача не
повідомив.

Суд наголошує, що надання
вищезазначених відомостей про
земельну ділянку уповноваженим особам
є обов'язком відповідача, водночас
відмова у видачі відповідних
документів можлива виключно за
наявності передбачених законом
підстав, про що заявнику надається
мотивоване рішення із зазначенням
обставин, що перешкоджають у видачі
(виготовлені) запитуваних документів,
шляхів усунення таких обставин.

Зміст листа Управління
Держземагенства у місті Ірпені від 25
січня 2014 року свідчить про те, що
відповідачем не було належним чином
надано відповідь на заяву ОСОБА_2 та не
надано доказів на підтвердження
існування передбачених законом
підстав для залишення заяви позивача
без задоволення.

Слід зауважити, що відсутність на
планово-картографічних матеріалах
новоствореної вулиці Кооперативної,
про що йдеться у зазначеному листі
відповідача, не є підставою для відмови
у видачі витягу та довідки із
Державного земельного кадастру.

Зокрема, частиною 2 статті 38 Закону
України «Про державний земельний
кадастр» передбачено, що витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку містить усі відомості
про земельну ділянку, внесені до
Поземельної книги. Поземельна книга,
згідно статті 24 цього ж закону,
відкривається під час здійснення
державної реєстрації земельної
ділянки.

Водночас, державна реєстрація
земельної ділянки передбачає
виготовлення відповідної
землевпорядної документації, що
містить, у тому числі, дані про
місцезнаходження земельної ділянки,
внесення таких даних до Державного
земельного кадастру та присвоєння їй
кадастрового номеру.

Доказами наявними у матеріалах справи
підтверджується, що земельна ділянка,
щодо якої позивачем надано заяву про
отримання витягу, зареєстрована у
державному земельному кадастрі та їй
присвоєно кадастровий номер.

Крім того, Державний земельний кадастр
це система відомостей про землі
(земельні ділянки), отже,
невідображення на
планово-картографічних матеріалах
вулиці, де знаходиться земельна
ділянка не впливає на факт наявності чи
відсутності відповідних відомостей
про земельну ділянку у Державному
земельному кадастрі та не може бути
перешкодою у виготовлені витягу.

Таким чином, відповідачем безпідставно
відмовлено ОСОБА_2 у наданні Витягу та
довідки з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку.

Щодо відмови відповідача надати ОСОБА_2
витяг з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки з аналогічних підстав, суд
звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень частин 1 та 2
статті 20 Закону України «Про оцінку
земель», нормативна грошова оцінка
земельних ділянок проводиться
відповідно до державних стандартів,
норм, правил, а також інших
нормативно-правових актів на землях
усіх категорій та форм власності.
Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок проводиться: розташованих у
межах населених пунктів незалежно від
їх цільового призначення - не рідше ніж
один раз на 5-7 років; розташованих за
межами населених пунктів земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення - не рідше ніж один раз на 5-7
років, а несільськогосподарського
призначення - не рідше ніж один раз на
7-10 років. Нормативна грошова оцінка
земельних ділянок проводиться
юридичними особами, які є розробниками
документації із землеустрою
відповідно до Закону України "Про
землеустрій".

Статтею 18 вищезазначеного Закону
передбачено, що за результатами
бонітування ґрунтів, економічної
оцінки земель та нормативної грошової
оцінки земельних ділянок складається
технічна документація, а за
результатами проведення експертної
грошової оцінки земельних ділянок
складається звіт. Дані про нормативну
грошову оцінку окремої земельної
ділянки оформляються як витяг з
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель.

Положеннями статті 23 Закону України
«Про оцінку земель» визначено, що
технічна документація з бонітування
ґрунтів, економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок у межах населених пунктів
затверджується відповідною сільською,
селищною, міською радою. Витяг з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку окремої земельної
ділянки видається центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до пунктів 1,21 Методики
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 березня 1995 р. N 213 та пунктів 1.3 та
розділу 4 Порядку нормативної грошової
оцінки земель сільськогосподарського
призначення та населених пунктів,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних
ресурсах, Міністерства аграрної
політики України, Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України, Української академії аграрних
наук від 27 січня 2006 р. N 18/15/21/11,
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок здійснюється з метою
визначення розміру земельного податку,
державного мита при міні, спадкуванні
та даруванні земельних ділянок згідно
із законом, орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також під час розроблення показників
та механізмів економічного
стимулювання раціонального
використання та охорони земель. Дані за
результатами проведення нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
оформляються як витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земель, що видається
територіальним органом
Держземагентства за місцезнаходженням
земельної ділянки у строк, що не
перевищує семи робочих днів з дати
надходження відповідної заяви.

Відповідно до розділу 3 Порядку
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, в основі
нормативної грошової оцінки земель
населених пунктів лежить
капіталізація рентного доходу, що
отримується залежно від місця
розташування населеного пункту в
загальнодержавній, регіональній і
місцевій системах виробництва та
розселення, облаштування його
території та якості земель з
урахуванням природно-кліматичних та
інженерно-геологічних умов,
архітектурно-ландшафтної та
історико-культурної цінності,
екологічного стану, функціонального
використання земель.

При цьому слід мати на увазі, що
рішенням ради затверджується
нормативна грошова оцінка не окремих
земельних ділянок, вулиці, а цілого
масиву земель на території населених
пунктів чи поза їх межами.

В подальшому, на підставі такої
затвердженої радою грошової оцінки
розраховується нормативна грошова
оцінка кожної окремої земельної
ділянки.

З огляду на викладене, суд зазначає, що
нормативно-грошова оцінка окремої
земельної ділянки не залежить від
наявності у планово-картографічних
матеріалах інформації щодо вулиці, на
якій знаходиться земельна ділянка.

Із листа Управління Держземагенства у
місті Ірпені Київської області від 25
січня 2014 року судом встановлено, що
нормативно-грошова оцінка земель
селища Коцюбинське на територію
населеного пункту розроблена у 2001 році.

Відомості про місцезнаходження, межі
земельної ділянки та її цільове
призначення містяться також у
державному акті на право власності на
земельну ділянку та знаходяться у
загальному доступі в публічній
кадастровій карті України (а.с. 8, 10).

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідач мав необхідні
вихідні дані для здійснення розрахунку
нормативної грошової оцінки та видачі
витягу.

Суд бере до уваги, що під час здійснення
відчуження земельної ділянки за
договором купівлі-продажу на користь
померлого ОСОБА_4 у червні 2009 року,
відповідачем відповідний витяг з
технічної документації про
нормативно-грошову оцінку земельної
ділянки надавався, про що свідчать
додатки до договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 18 червня 2009 року
(а.с. 57).

Окрім того, суд зауважує, що Законом
України «Про державний земельний
кадастр» не передбачено можливості
відмови у видачі Витягу з технічної
документації про нормативно-грошову
оцінку земельної ділянки з мотивів
відсутності певної вулиці на
планово-картографічних матеріалах
населеного пункту. Наведений у частині
7 статті 38 Закону України «Про
державний земельний кадастр» перелік
обставин для відмови у наданні
відомостей з Державного земельного
кадастру є вичерпним.

Отже, суд приходить до висновку, що
відповідач безпідставно відмовив у
наданні ОСОБА_2 відомостей, відповідно
до заяви від 22 січня 2014 року і запит
нотаріуса №26/02-14/25/2014 від 21 січня 2014
року та не надав мотивованої відповіді
про причини неможливості надання
відповідних відомостей.

Водночас, матеріалами справи
підтверджується наявність у
Державному кадастрі відомостей про
земельну ділянку на підставі яких
територіальними органами
Держземагенства формуються Витяги про
земельні ділянки та наявність
необхідної технічної документації для
здійснення розрахунку нормативної
грошової оцінки окремої земельної
ділянки.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, коли судом здійснюється
розгляд справ про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, у яких обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду достатніх і належних
доказів, які б спростовували
твердження позивача, в частині
правомірності відмови у наданні
інформації з Державного земельного
кадастру, отже не доведено
правомірності своїх рішень та дій
(бездіяльності).

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, враховуючи, що
відповідачем безпідставно не було
надано запитуваної інформації, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного
судочинства,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління Держземагенства у місті
Ірпінь Київської області з приводу
ненадання витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, довідки
(висновку) про відсутність (наявність)
обмежень (обтяжень) та витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1500 га,
кадастровий номер :01:042:0044, на
запит про надання документів
приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 21.01.2014
року № 26/02-14/25/2013 та заяву ОСОБА_2 від
22.01.2014 року.

Зобов'язати Управління
Держземагенства у місті Ірпінь
Київської області надати ОСОБА_2 витяг
з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, довідку (висновок) про
відсутність (наявність) обмежень
(обтяжень) та витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, площею 0,1500 га, кадастровий
номер :01:042:0044.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Леонтович А.М.

Повний текст постанови
виготовлено 2 липня 2014 року.