Справа № 2-а-5064/11/0211
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-5064/11/0211
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Полотнянко Ю.П.

судді: Загороднюк А.Г. Залімський І. Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижин Вінницької області на
постанову Ладижинського міського суду
Вінницької області від 05 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Ладижинського
міського суду Вінницької області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижині Вінницької області про
перерахунок пенсії.

Постановою Ладижинського міського
суду Вінницької області від 05 вересня
2011 року позов задоволено.

Не погодившись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
Відповідач - управління Пенсійного
фонду України у м. Ладижині Вінницької
області - звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції здійснює
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних в ній
доказів, оскільки апеляційну скаргу
подано на рішення суду першої
інстанції, прийняте в порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справи згідно з
п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - скасуванню в частині, з
наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, Позивач віднесена
до категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи 2
категорії, перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
м. Ладижині Вінницької області та
отримує пенсію на підставі Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
і відповідно має право на виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю як особі, що постраждала від
наслідків Чорнобильської катастрофи 2
категорії, передбачених ст. 51 цього
Закону та має право на підвищення до
пенсії відповідно до ст.39 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги Позивача щодо зобов`язання
Відповідача здійснити перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до ст. 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
законодавче та фактичне підтвердження
під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (Закон
України №107-VI від 28.12.2007 р., Рішення
Конституційного Суду №10-рп/2008 від
22.05.2008 р.) особам, віднесеним до
категорії 2, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене та відомості
про Позивача, встановлені у суді першої
інстанції, Позивач як особа, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 2 категорії, має право на
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, та підвищення
(доплати) до пенсії в розмірах,
встановлених чинним законодавством
України, що регулює спірні
правовідносини.

Судом першої інстанції всебічно та
об'єктивно досліджено, що всупереч ст. 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
рішенням Конституційного Суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007 р. та №10-рп/2008 від
22.05.2008 р. Позивачу пенсія виплачувалась
в розмірах, передбачених постановами
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530 "Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян" та
від 16.07.2008 року № 654 "Про підвищення
рівня забезпечення громадян".

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, визначені,
зокрема, Рішенням Конституційного Суду
України №12-рп/98 від 09.07.1998 р., Закон
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу відносно постанов
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530, від 16.07.2008 року № 654.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92
Конституції України виключно законами
України визначаються основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення.

В такому випадку посилання Відповідача
- управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижині Вінницької області на акти
Кабінету Міністрів України в
обґрунтування проведених виплатам не
відповідають чинному правовому
регулюванню спірних правовідносин.

З аналізу ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" вбачається, що при
визначенні розміру щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу їх нарахування
береться розмір мінімальної пенсії за
віком. Згідно з чинним законодавством
України розмір мінімальної пенсії за
віком визначається відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Судова колегія не бере до уваги доводи
Відповідача, який вказує, що відповідно
до ч. 3 ст. 28 вищевказаного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.
Заперечення, наведені управлінням
Пенсійного Фонду України в м. Ладижині
Вінницької області, не можуть бути
прийняті судом з огляду на те, що згідно
зі ст. 6 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" непрацездатні громадяни
крім пенсійних виплат із системи
пенсійного забезпечення мають право
отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством. Відповідно до ст. 2
Закону України "Про прожитковий
мінімум" для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком,
визначення розмірів соціальної
допомоги, допомоги сім'ям з дітьми,
допомоги по безробіттю, а також
стипендій та інших соціальних виплат,
застосовується прожитковий мінімум,
виходячи з вимог Конституції України
та законів України.

Наявність норми ч. 3 ст. 28 "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не є підставою для відмови
в реалізації громадянами, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, права на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, яке
гарантується Конституцією України.

Згідно з частиною 1 статті 39
вищевказаного Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Таким чином, апеляційна інстанція
приходить до висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції щодо наявності у Позивача
права на перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю як особі, що постраждала від
наслідків Чорнобильської катастрофи 2
категорії, згідно та в розмірах,
встановлених ст. 51 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Оцінюючи доводи апеляційної скарги
Відповідача в частині позовних вимог
про перерахунок та виплату пенсії із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників у
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні за 2007 р., відповідно
до ст.ст. 40,42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та прийняте судом першої
інстанції рішення, колегія суддів
враховує таке.

Позивач звернулася до управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижині
Вінницької області з заявою про
перерахунок раніше призначеної пенсії
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу) в середньому
на одну застраховану особу в цілому по
Україні, з якої сплачено страхові
внески, з урахуванням стажу та
заробітку, набутого після призначення
пенсії.

Розглянувши подану Позивачем заяву,
управління Пенсійного фонду України у
м. Ладижині Вінницької області
відмовило Позивачу в проведенні
відповідного перерахунку з посиланням
на спільний лист Міністерства праці та
соціальної політики України і
Пенсійного фонду України від 11.03.2009
року №20/0/18-09/039, зазначивши, що для
перерахунку пенсії Позивачу
правомірно застосовано показник
середньої заробітної плати за 2007 рік.

Розпорядження про перерахунок та
рішення про відмову в перерахунку
пенсії Позивач не оскаржила.

Колегія суддів зазначає, що правові
наслідки для Позивача створює
розпорядження як рішення суб'єкта
владних повноважень, а не його дії,
внаслідок чого вбачається, що
неправильно визначений предмет спору.
В даному випадку розпорядження
суб'єкта владних повноважень у межах
спірних правовідносин є способом
реалізації відповідачем владних
управлінських функцій, як суб'єктом
владних повноважень.

Перерахунок пенсій у зв'язку із
збільшенням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу,
регулюється статтею 42 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" №1058, частина 4
якої передбачає, що у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через 2 роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

В такій редакції норма існує після
визнання неконституційними змін,
внесених підпунктом "б" підпункту 10
пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28
грудня 2007 року № 107-6 і визнаних такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески, та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналіз відновленої (чинної) норми
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону №1058
доводить, що перерахунок пенсії
проводиться із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині першій статті 40
цього Закону.

Тобто, правила частини першої статті 40
при перерахунку пенсії, застосовуються
виключно з метою визначення періоду
страхового стажу, за який враховується
заробітна плата (дохід), для обчислення
розміру пенсії.

Частина перша статті 40 передбачає, що
для обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяці страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України "Про пенсійне
забезпечення" від 5 листопада 1991 року №
1788-12 та Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 9 липня 2003 року.

З огляду на зазначене та керуючись
положеннями принципу законності
закріпленого в статті 9 КАС України,
приписи постанови № 530 від 28 травня 2008
року "Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян" не
можуть застосовуватись до спірних
правовідносин, а відтак правові
підстави для перерахунку пенсії
Позивача із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
та середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки, за 2009 рік відсутні. Останній
із наведених показників
застосовується виключно для
призначення пенсії, застосування його
для перерахунку є безпідставним.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що в цій частині заявлених
позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на це суд апеляційної
інстанції відповідно до ст. 100, п. 4 ч. 1
ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 205 КАС України дійшов
висновку про наявність підстав для
скасування постанови суду від 05
вересня 2011 року в частині задоволення
позову про перерахунок та виплату
пенсії із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні.
В іншій частині постанову суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області задовольнити
частково.

Постанову Ладижинського міського суду
Вінницької області від 05 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області про перерахунок
пенсії, - скасувати в частині
задоволення позову про перерахунок та
виплату пенсії із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2009 рік.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 в частині проводити перерахунок
та виплату пенсії із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні
за 2009 рік відмовити.

В іншій частині постанову
Ладижинського міського суду
Вінницької області від 05 вересня 2011
року залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Загороднюк А.Г.

Залімський І. Г.