Справа № 826/222/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/222/14
Головуючий у 1-й інстанції: Маруліна
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 14 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АВ-Сервіс» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про скасування податкового
повідомлення-рішення від 16.09.2013 року
№7, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АВ-Сервіс" (далі -
позивач, ТОВ "АВ-Сервіс") звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач, ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві, податковий орган) про скасування
податкового повідомлення-рішення від
16.09.2013 року №7.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
лютого 2014 року адміністративний позов
було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та свідчать матеріали справи,
державною податковою інспекцією у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"АВ-Сервіс" по взаємовідносинах з ТОВ
"Бізнес Сервіс А-Плюс" з питань
правильності обчислення податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
період з 01.04.2011 р. по 30.06.2011 р. та складено
акт перевірки від 28.08.2013 року
№282/26-55-22-07/31243561 (далі - Акт).

Відповідач дійшов висновку щодо
порушення позивачем приписів
податкового законодавства зроблено з
огляду на відсутність первинних
документів, тому господарські операції
між ТОВ "АВ-Сервіс" та ТОВ "Бізнес Сервіс
А-Плюс" за період з 01.01.2011 року по 30.06.2011
року не спричиняють реального настання
правових наслідків, а отже - є
нікчемними.

Відтак, відповідачем встановлено
порушення ТОВ "АВ-Сервіс": п.185.1 ст.185,
п.188.1 ст.188, пп. "а" п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого:
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 107240,00 грн., у тому числі за
квітень 2011 року в сумі 60260,00 грн., за
червень 2011 року в сумі 45880,00 грн.;
завищено від'ємне значення за травень
2011 року в сумі 20620,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 16.09.2013 року
№7, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 20620,00 грн., та
податкове повідомлення-рішення від
16.09.2013 №7, яким визначено суму
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість у розмірі 107241,00 грн., в
тому числі, по сплаті штрафних санкцій
в розмірі 1,00 грн.

Позивачем 23.09.2013 р. направлено скаргу до
ГУ Міндоходів у м. Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень від
16.09.2013 року №7 та №7.

Рішенням ГУ Міндоходів у м. Києві про
результати розгляду первинної скарги
ТОВ "АВ-Сервіс" від 22.11.2013 р.
№6399/10/26-15-10-04-04 скасовано податкове
повідомлення-рішення від 16.09.2013 року
№7, в решті вимог скарги - залишено
без задоволення.

Частково не погоджуючись із рішенням
про результати розгляду первинної
скарги ГУ Міндоходів у м. Києві в
частині залишення без змін податкового
повідомлення-рішення від 16.09.2013 року
№7, позивачем направлено скаргу
до Міністерства доходів і зборів
України.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 20.12.2013 р. №17899/6/99-99-10-01-15
скаргу ТОВ "АВ-Сервіс" залишено без
задоволення.

Обговорюючи спірні правовідносини,
колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та випливає з матеріалів справи між
позивачем (замовником) та ТОВ "Бізнес
Сервіс А-Плюс" (експедитором) 01.04.2011 року
укладено договір №0104 по
експедиційному обслуговуванню
перевезення вантажів, за умовами якого
замовник доручає, а експедитор приймає
на себе обов'язки від свого імені та за
рахунок замовника здійснювати
експедиційне обслуговування вантажів
автомобільним транспортом по
території України. Відповідно до п.1.2
цього договору вид та найменування
вантажу, заявленого до перевезення
згідно з даним договором, а також
пункти відправлення та призначення
вантажу зазначаються в заявках.
Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
31.03.2012 року.

На виконання умов договору №0104
сторонами підписано акти наданих
послуг від 29.04.2011 р. №БС-29045, від 31.05.2011 р.
№БС-31056, від 30.06.2011 р. №БС-30062.

Крім того, ТОВ "Бізнес Сервіс А-Плюс"
виписано податкові накладні від 31.05.2011
р. №310512, від 30.06.2011 р. №30062, від 29.04.2011 р.
№290411, які в подальшому було включено
позивачем до складу податкового
кредиту за звітний період з квітня по
червень 2011 року.

На підтвердження виконання умов
договору позивачем до матеріалів
справи надано платіжні доручення по
оплаті за експедиційні послуги згідно
договору від 01.04.2011 р.

На підтвердження дійсного постачання
товарів в процесі здійснення
господарських операцій позивачем
надано товарні накладні, видаткові
накладні та податкові накладні за
період з квітня по червень 2011 року з
контрагентами ТОВ "Метро Кем енд Кері
Україна", ТОВ "Епіцентр К", ТОВ "Ріал
істейт Ф.К.А.У.", ТОВ "Зроби сам Україна"
та інші. Також позивачем надані
довіреності осіб, які отримували товар
від позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що акт
перевірки не містить доказів
невідповідності наданих позивачем під
час перевірки первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
приписам п.2 ст.3, ст. 4, п.1, 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Досліджені документи бухгалтерського
та податкового обліку мають
обов'язкові реквізити відповідно до
нормативних документів, які
регламентують порядок їх складання.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що надані позивачем первинні документи
за змістом і формою є первинними
документами у розумінні положень
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та містять інформацію про
здійснені господарські операції.

Договір, укладений між позивачем та
його контрагентом в судовому порядку
не оспорювався, недійсним (фіктивним)
не визнавався, його зміст не суперечить
вимогам чинного законодавства, а тому
висновок податкового органу про
нікчемність договору не знайшов свого
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Посилання відповідача в своїй
апеляційній скарзі на висновок
почеркознавчої експертизи судова
колегія вважає безпідставними,
оскільки останній відсутній в
матеріалах справи.

Колегія суддів звертає увагу, що судова
практика вирішення податкових спорів
виходить з презумпції добросовісності
платників та інших учасників
правовідносин у сфері економіки. У
зв'язку з цим презюмується, що дії
платника, результатом яких є отримання
податкової вигоди, вважаються
економічно виправданими, а відомості,
що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
включення сплаченого податку на додану
вартість до податкового кредиту. Разом
з тим, у справі, що переглядається,
податковим органом не доведено
існування таких обставин.

Враховуючи, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, позивач не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії інших юридичних осіб.
Крім того, порушення контрагентом
позивача вимог законодавства про
порядок здійснення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку щодо безтоварності
відповідних господарських операцій.

Крім того, неприпустимість притягнення
до відповідальності однієї компанії, у
випадку за неправомірні дії іншої
компанії підтверджується практикою
Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини чітко
визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення з боку його
контрагентом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів зазначає, що судом першої
інстанції в повній мірі проаналізовано
зміст правих норм, викладених до п.п.
198.3, 198.6 ст. 198, ст. 201 ПК України, надано
належну оцінку обставинам справи, в
зв'язку з чим, судова колегія підтримує
висновок суду першої інстанції про
протиправність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.