Справа № 2а/0570/8552/2012
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2012-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2012 р.
Справа № 2а/0570/8552/2012

Приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 14 година 20
хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Кравченко Т.О.

при секретарі
Аврамченко С.С.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Кравченко Т.О., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Новогродівці Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Новогродівка
Донецької області про стягнення
заборгованості в сумі 141 805,54 грн., -

встановив:

9 липня 2012 року Управління
Пенсійного фонду України в м.
Новогродівці Донецької області, (далі -
Позивач або УПФУ), звернулося до
Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Новогродівка
Донецької області, (далі - Відповідач
або Відділення Фонду), в якому просило
стягнути з Відповідача заборгованість
з виплачених пенсій по інвалідності
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань, виплачених
особам - потерпілим на виробництві
(членам їх сімей) в сумі 141 805,54 грн.

Вимоги Позивача ґрунтуються на
тому, що в період з 1 травня по 30 вересня
2008 року Відділенням Фонду не прийняті
до взаємозаліку витрати УПФУ на
виплату адресної допомоги, пенсії по
інвалідності від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, призначених особам,
потерпілим на виробництві (членам їх
сімей), витрати по втраті годувальника
та допомога на поховання на загальну
суму 141 805,54 грн.

Посилаючись на положення Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», «Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», постанов Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 «Про деякі питання пенсійного
забезпечення громадян», від 11 березня
2009 року № 198 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян»,
від 3 травня 2007 року № 684 «Про
поліпшення матеріального забезпечення
окремих категорій населення» та
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності в результаті
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України і
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
стверджував, що Відповідач
зобов'язаний відшкодовувати Позивачу
вказані витрати, тому просив позов
задовольнити.

В судовому засіданні 27 липня 2012
року представник Позивача підтримав
заявлені вимоги у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
адміністративному позові, та просив
задовольнити їх.

В судове засідання 10 серпня 2012
року представник Позивача не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
про дату, час і місце судового розгляду
повідомлений належним чином з
дотриманням вимог ст.ст.33-36 Кодексу
адміністративного судочинства
України, (далі - КАС України), що
підтверджується розпискою (а.с.42), подав
письмову заяву, в якій просив
розглянути справу за його відсутності,
(а.с.57).

В судовому засіданні 27 липня 2012
року представник Відповідача позовні
вимоги не визнала, надала письмові
заперечення проти позову, (а.с.18-20, 28-31),
просила постановити рішення, яким
відмовити у задоволенні заявлених
вимог. Обґрунтовуючи правову позицію
Відділення Фонду по справі,
представник Відповідача пояснила, що
за період з травня по вересень 2008 року
Відділенням Фонду не прийняті до
заліку сума державної адресної
допомоги в розмірі 140 582,09 грн., сума
витрат на поховання в розмірі 1 088,00 грн.
та сума витрат на доставку державної
адресної допомоги та допомоги на
поховання в розмірі 135,40 грн.,
посилалася на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку на виробництві,
виключно цільове використання цих
коштів і на те, що адресна допомога не
входить до складу пенсії, та
стверджувала, що Відділення Фонду не
може нести витрати на виплату
державної адресної допомоги.

Стосовно відшкодування витрат на
виплату та доставку допомоги на
поховання представник Відповідача
зазначила, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страхувальниками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я. Оскільки
Позивачем не доведена наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю особи і професійним
захворюванням, підстави для
відшкодування цих витрат Відповідачем
відсутні.

Крім того, представник Відповідача
зазначила, що Позивачем порушений
строк звернення до суду, визначений
ст.99 КАС України, та посилаючись на
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
постанову Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 року № 265, Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності в результаті нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України і Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
просила у задоволенні позову
відмовити.

В судове засідання 10 серпня 2012 року
представник Відповідача не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
про дату, час і місце судового розгляду
повідомлений належним чином з
дотриманням вимог ст.ст.33-36 КАС України,
що підтверджується розпискою, (а.с.43).

Не вбачаючи перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, у зв'язку з
відсутністю потреби заслухати свідка
та експерта, оскільки не прибули особи,
які беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, діючи на
підставі ч.6 ст.128 КАС України, суд
вважав за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги Позивача
та правова позиція Відповідача, та
якими доказами вони підтверджуються, а
також чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження, суд
встановив наступне.

Управління Пенсійного фонду
України в м. Новогродівці Донецької
області зареєстроване у якості
юридичної особи 29 березня 1995 року, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи та
довідкою з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
(а.с.7-8).

Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Новогродівка Донецької області набуло
статусу юридичної особи з 26 грудня 2000
року, про що свідчать свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи та
довідка з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України,
(а.с.5-6).

В період з травня по вересень 2008
року УПФУ здійснило виплату щомісячної
адресної допомоги у сумі, що не
вистачає до прожиткового мінімуму,
виплатило допомогу на поховання, та
понесло витрати на доставку цих виплат
на загальну суму 141 805,54 грн.

Щомісяця між УПФУ та Відділенням
Фонду проводилася звірка особових
справ пенсіонерів, які мають право на
отримання пенсії у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворювання, за
результатами якої складалися
відповідні акти.

Зміст актів щомісячної звірки
особових справ пенсіонерів, які
складалися з травня по вересень 2008
року, свідчать що Відділенням Фонду не
прийняті до заліку суми щомісячної
адресної допомоги, витрати на
поховання і витрати на доставку цих
виплат на загальну суму 141 805,54 грн.,
(а.с.9-14).

Згідно з Актом звірки не
прийнятих до заліку сум відшкодування
шкоди за вказаний період, складений між
Позивачем і Відповідачем, Відділенням
Фонду не прийняті до заліку витрати на
виплату державної адресної допомоги,
наданої на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265, в сумі 140 582,09 грн., витрати на
виплату допомоги на поховання,
оскільки смерть потерпілого не
пов'язана із страховим випадком
державного соціального страхування, в
сумі 1 088,00 грн. та витрати з виплати та
доставки пенсій в сумі 135,40 грн., (а.с.15).

Стовно виплати Позивачем
допомоги на поховання судом
встановлено наступне.

Розпорядження від 26 січня 2002 року №
139481, (а.с.44), від 30 травня 2002 року № 139481,
(а.с.47), від 28 вересня 2004 року № 139481,
(а.с.52), свідчать про те, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, була призначення пенсія
по інвалідності у зв'язку з професійним
захворюванням.

З витягів із актів огляду у МСЕК №
1192 від 23 травня 2002 року, (а.с.45-46), № 1698
від 7 серпня 2003 року, (а.с.48-49), № 2010 від 29
вересня 2004 року, (а.с.50-51), вбачається, що
ОСОБА_1 була встановлена ІІІ група
інвалідності, причиною якої було
професійне захворювання, а саме
хронічний обструктивний бронхіт
пилової етіології.

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
(а.с.53), і довідкою про смерть, (а.с.54).

Як свідчить довідка про причину
смерті № 592 від 4 вересня 2008 року,
причиною смерті ОСОБА_1 був хронічний
гнійний панкреатит, (а.с.56).

Допомога на поховання ОСОБА_1 була
виплачена УПФУ його матері ОСОБА_2 на
підставі заяви останньої від 4 вересня
2008 року, (а.с.55).

Доказів наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю ОСОБА_1 та професійним
захворюванням, а саме відповідного
висновку МСЕК, суду надано не було.

Між сторонами не має розбіжностей
стосовно фактичних обставин справи,
зокрема, Відповідачем не оспорювався
факт виплати Позивачем щомісячної
адресної допомоги та допомоги на
поховання в період з травня по вересень
2008 року на загальну суму 141 805,54 грн.

Існування публічно-правового
спору між сторонами обумовлено різним
застосуванням ними норм матеріального
права до спірних правовідносин.

Вирішуючи справу по суті та враховуючи
висновки Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
наслідками розгляду заяв про перегляд
судового рішення з підстави,
передбаченої п.1 ч.1 ст.237 КАС України,
(постанови від 6 червня 2011 року по
справі № 21-57а11, від 20 червня 2011 року по
справах № 21-59а11 і № 21-118а11, від 19 грудня
2011 року по справі № 21-397а11, від 20 лютого
2012 року по справі № 21-462а11), до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV,
(далі - Закон № 1058-ІV), непрацездатні
громадяни крім пенсійних виплат із
системи пенсійного забезпечення мають
право отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством. У разі якщо сукупність
виплат, зазначених у частині першій
цієї статті, разом з пенсійними
виплатами із системи пенсійного
забезпечення та іншими доходами не
досягають розміру прожиткового
мінімуму, визначеного законом для
непрацездатних громадян, такі
громадяни мають право на отримання
державної соціальної допомоги в
порядку, розмірах та за рахунок коштів,
визначених законом.

П.2 постанови Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року № 265
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян», (далі -
Постанова № 265), встановлено, що у разі,
коли щомісячний розмір пенсійних
виплат, державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога в сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

За змістом п.4 Постанови № 265 виплата
щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Ч.3 ст.30 та ч.8 ст.36 Закону № 1058-ІV
встановлено, що пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, а також
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначається відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачено ст.21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-ХІV, (далі - Закон № 1105-ХІV).

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

До страхових виплат, передбачених цим
Законом, адресна допомога та
підвищення до пенсії не включаються.

П.4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ, правління
Фонду від 4 березня 2003 року № 5-4/4, (далі -
Порядок), передбачено, зокрема, що Фонд
зобов'язаний відшкодовувати ПФУ
виплачену останнім суму основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Аналіз положень Постанови № 265, якою
передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги, дає
підстави вважати, що така виплата не
входить до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду, суд
врахує те, що страхування від нещасного
випадку є самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування
від нещасного випадку є цільове
використання коштів, які відповідно до
ст.46 Закону № 1105-ХІV не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії, отже
в цій частині позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

До правових відносин, пов'язаних з
відшкодуванням витрат на виплату
допомоги на поховання, суд застосовує
наступні норми матеріального права.

Основи законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР, (далі - Основи), відповідно
до Конституції України визначають
принципи та загальні правові,
фінансові та організаційні засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян в
Україні.

Відповідно до ч.1 ст.4 Основ залежно від
страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України.

Загальнообов'язкове державне
соціальне страхування громадян
України здійснюється за принципами:
законодавчого визначення умов і
порядку здійснення
загальнообов'язкового державного
соціального страхування;
обов'язковості фінансування
страховими фондами (установами) витрат,
пов'язаних із наданням матеріального
забезпечення та соціальних послуг, у
обсягах, передбачених законами з
окремих видів загальнообов'язкового
соціального страхування; цільового
використання коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, що
передбачено ст.5 Основ.

За загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення, зокрема,
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на

виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, що
передбачено п.4 ч.1 ст.25 Основ.

П.5 ч.1 ст.25 Закону № 1105-ХІV на Фонд
покладений обов'язок співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів. Якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно з положеннями ч.1 ст.25
Закону № 1105-ХІV усі види страхових
виплат і соціальних послуг
застрахованим та особам, які
перебувають на їх утриманні, а також
усі види профілактичних заходів,
передбачених ст.ст.21 та 22 цього Закону,
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків за
рахунок коштів цього Фонду.

Види соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, визначені ст.21
Закону № 1105-ХІV. У разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку, окрім іншого,
організувати поховання померлого,
відшкодувати вартість пов'язаних з цим
ритуальних послуг відповідно до
місцевих умов, що передбачено п.2 ч.1 ст.21
Закону № 1105-ХІV.

Зі змісту ч.2 ст.13 Закону № 1105-ХІV
вбачається, що страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у ст.14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг.

Відповідно до ч.ч.4-5 ст.14 Закону
1105-ХІV до професійного захворювання
належить захворювання, що виникло
внаслідок професійної діяльності
застрахованого та зумовлюється
виключно або переважно впливом
шкідливих речовин і певних видів робіт
та інших факторів, пов'язаних з роботою.
Перелік професійних захворювань за
поданням спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Системне тлумачення наведених
норм матеріального права дозволяє
дійти висновку стосовно того, що Фонд
зобов'язаний відшкодовувати виплачені
іншими страхувальниками суми допомоги
на поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
підставою для відшкодування Фондом
витрат, здійснених іншими
страховиками, в тому числі Пенсійним
фондом України, є наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю особи та нещасним випадком або
професійним захворюванням.

Визначення причини смерті
інваліда на підставі лікарського
свідоцтва про смерть у випадках, коли
законодавством передбачається надання
пільг сім'ї померлого, здійснюється
міськими, міжрайонними, районними
медико-соціальними експертними
комісіями, що передбачено п.п. «л» п.18
Положення про медико-соціальну
експертизу, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
лютого 1992 № 83.

Згідно з п.2.10 Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15
листопада 2005 року № 606, висновок про
наявність або відсутність причинного
зв'язку смерті з професійним
захворюванням (отруєнням) або трудовим
каліцтвом оформляється довідкою у
трьох примірниках, що використовується
МСЕК за формою, що затверджується МОЗ
України та видається: перший - установі,
що надавала направлення до МСЕК, другий
- відповідному відділенню виконавчої
дирекції Фонду, третій - заявнику.
Підставою є акт визначення причинного
зв'язку смерті з профзахворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом
(форма акта затверджується МОЗ
України).

Зважаючи на відсутність
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю ОСОБА_1 та діагнозтованим у
нього професійним захворюванням,
підтвердженого довідкою МСЕК, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для стягнення з
Відділення Фонду на користь УПФУ
витрат останнього на виплату допомоги
на поховання.

Заслухавши пояснення представників
сторін, надані в судовому засіданні 27
липня 2012 року, оцінивши докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, беручи до
уваги, що ніякі докази не мають для суду
наперед встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про необхідність відмови у задоволенні
адміністративного позову.

Відповідно до положень ст.94 КАС України
судові витрати стягненню не
підлягають.

Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в м. Новогродівці Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Новогродівка
Донецької області про стягнення
заборгованості з виплачених пенсій по
інвалідності від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, виплачених особам -
потерпілим на виробництві (членам їх
сімей) в сумі 141 805 (сто сорок одна тисяча
вісімсот п'ять) грн. 54 коп. за період з
травня по вересень 2008 року - відмовити.

Постанова прийнята, складена і
підписана в нарадчій кімнаті.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного через Донецькій
окружний адміністративний суд у
порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кравченко Т.О.