Справа № 816/2153/14
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/2153/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кулик
- Куличок О.Л,

представника відповідача - Шиліної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Полтавського
обласного центру зайнятості, третя
особа - Кременчуцький міськрайонний
центр зайнятості, про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Полтавського обласного центру
зайнятості, третя особа - Кременчуцький
міський центр зайнятості про визнання
неправомірними дій щодо відмови у
виплаті матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань в
розмірі середньомісячної заробітної
плати за заявою від 22.03.2014 та
зобов'язання нарахувати і виплатити
таку допомогу.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилалася на те, що є працівником
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості і використовуючи своє
право, яке закріплено у колективному
договорі, подала до Полтавського
обласного центру зайнятості заяву про
надання їй матеріальної допомоги на
вирішення соціально - побутових питань
у розмірі середньомісячної заробітної
плати. В порушення приписів ст. 5 Закону
України "Про колективні договори і
угоди" відповідач відмовив у
задоволенні такої заяви.

У судове засідання позивач не
з'явилася, надала через канцелярію суду
заяву, в якій просила справу розглянути
у її відсутність, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечувала, мотивуючи свою
позицію можливістю виплати
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань лише в
межах фонду оплати праці, при цьому
кошторисом видатків на 2014 рік не
передбачено коштів для виплати
позивачу матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань.
Крім того, зазначала, що матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань
працівникам базових центрів
зайнятості виплачується згідно з
наказом директора базового центру
зайнятості, яким в даному випадку є
Кременчуцький міськрайонний центр
зайнятості.

Третя особа Кременчуцький
міськрайонний центр зайнятості явку
уповноваженого представника у судове
засідання не забезпечив, надіслав
заяву про розгляд за відсутності його
представника .

Суд, заслухавши представника
відповідача, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом першого
заступника директора Полтавського
обласного центру зайнятості від 31.08.2009
№260-к ОСОБА_2 призначена на посаду
спеціаліста 1 категорії відділу
взаємодії з роботодавцями
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості, тимчасово, на період
відпустки для догляду за дитиною
основного працівника (ОСОБА_3) до дня її
фактичного виходу з відпустки, як таку,
що пройшла за конкурсом, з 01.09.2009 /а.с.50/.

Наказом першого заступника директора
Полтавського обласного центру
зайнятості від 07.09.2009 №270-к ОСОБА_2,
спеціаліста відділу взаємодії з
роботодавцями Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості,
переведено на посаду спеціаліста 1
категорії відділу надання соціальних
послуг з працевлаштування цього ж
центру, тимчасово, на період відпустки
для догляду за дитиною основного
працівника (ОСОБА_3.) до дня фактичного
виходу з відпустки, з 11 вересня 2009 року
із збереженням рангу та посадового
окладу (найменування посади з
урахуванням наказу № 274-к від 08.09.2009)
/а.с.51-52/

Відповідно до наказу директора
Полтавського обласного центру
зайнятості від 28.03.2012 № 163-в ОСОБА_2,
спеціалісту 1 категорії відділу
організації працевлаштування
населення Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості,
надано оплачувану соціальну відпустку
по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку з 12.04.2012 по 05.02.2015
/а.с.68/

22.03.2014 позивач звернулася з заявою до
директора Полтавського обласного
центру зайнятості про надання їй
матеріальної допомоги для вирішення
соціально - побутових питань у розмірі
середньомісячної заробітної плати
(надійшла до центру зайнятості 26.03.2014
вх. № 362/0/4-14) / а.с. 53/

Листом від 24.04.2014 вих. № ОЦЗ - 15-1591/0-14
Полтавський обласний центр зайнятості
повідомив ОСОБА_2 про відсутність
можливості виплатити матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань /а.с.54-55/.

Не погоджуючись з відмовою
Полтавського обласного центру
зайнятості у виплаті матеріальної
допомоги для вирішення соціально -
побутових питань у розмірі
середньомісячної заробітної плати,
позивач звернулася до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи оцінку обґрунтованості
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

Згідно із частинами 6, 7 статті 33
Закону України "Про державну службу"
від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України "Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів" від 09.03.2006 № 268
надано право керівникам органів,
зазначених у пункті 1 цієї постанови, у
межах затвердженого фонду оплати праці
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника (місячного грошового
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького складу).

Зазначеній нормі кореспондують
приписи підпункту 3 пункту 2 наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України "Про умови оплати
праці працівників державної служби
зайнятості" № 86 від 24.03.2006, згідно з яким
надано право керівникам органів
державної служби зайнятості у межах
затвердженого фонду оплати праці:
надавати працівникам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та допомогу
для оздоровлення при наданні щорічної
відпустки у розмірі, що не перевищує
середньомісячної заробітної плати
працівника.

Відповідно до підпункту 3.2.1.5
пункту 3.2.1 Колективного договору між
адміністрацією і трудовим колективом
Полтавської обласної служби
зайнятості на 2010-2011 роки адміністрація
Полтавського ОЦЗ зобов'язується
надавати матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань в
межах затвердженого фонду оплати праці
на рік у розмірі середньомісячної
заробітної плати /а.с. 38, на звороті/.

Згідно пункту 2 Положення про виплату
матеріальної допомоги для вирішення
соціально - побутових питань та
допомоги на оздоровлення, який є
додатком № 3 до колективного договору,
матеріальна допомога для вирішення
соціально - побутових питань державним
службовцям виплачується один раз на
рік в розмірі середньомісячної
заробітної плати в межах затвердженого
фонду оплати праці на поточний рік
/а.с.44 на звороті/.

Пунктом 8 постанови Кабінету
Міністрів України № 268 від 09.03.2006
передбачено, що видатки, пов'язані з
набранням чинності цією постановою,
здійснюються в межах асигнувань на
оплату праці, затверджених у
кошторисах на утримання відповідних
органів.

З аналізу вищенаведених норм
вбачається, що надання матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань
здійснюється в межах затвердженого
фонду оплати праці та є правом
керівника органу державної служби, а не
його обов'язком.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
перебуває на посаді спеціаліста 1
категорії Кременчуцького
міськрайонного центру зайнятості.

Кременчуцький міськрайонний центр
зайнятості має окремий кошторис
видатків на 2014 рік, у якому передбачено
кошти на заробітну плату в розмірі 3055700
грн /а.с.69/.

Із додатку до розрахунку кошторису
видатків на 2014 рік по коду 2111 "Заробітна
плата" по Кременчуцькому
міськрайонному центру зайнятості
вбачається, що виплата матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань для ОСОБА_2
фондом оплати праці не передбачена /а.с.
84 -85/.

Згідно пояснень представника
відповідача в ході розгляду справи
відсутність закладених коштів на
оплату праці позивача, в тому числі
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, зумовлено
перебуванням позивача у відпустці по
догляду за дитиною до 05.02.2015 року, а
також внесенням змін до штатних
розписів Полтавської обласної служби
зайнятості згідно з наказом від 31.05.2012
№ 122-к, яким виведено із штатного
розпису посаду спеціаліста 1 категорії
відділу організації працевлаштування
населення (на якій перебувала позивач
до відпустки) та введено в штатний
розпис посаду провідного спеціаліста
організації працевлаштування
населення /а.с. 80/.

Таким чином, суд приходить до висновку
про законність та обґрунтованість
відмови Полтавського обласного центру
зайнятості у наданні ОСОБА_2
матеріальної допомоги для вирішення
соціально - побутових питань, зважаючи
на відсутність коштів для такої
допомоги в межах фонду оплати праці.

Крім того, суд враховує, що пунктом 2.3
Положення про виплату матеріальної
допомоги для вирішення соціально -
побутових питань та допомогу на
оздоровлення визначено, що матеріальна
допомога для вирішення
соціально-побутових питань
здійснюється за заявами і працівникам
базових центрів зайнятості
виплачується згідно з наказом
директора базового центру зайнятості.

Отже, питання щодо можливості надання
ОСОБА_2 матеріальної допомоги для
вирішення соціально - побутових питань
віднесено до компетенції директора
Кременчуцького міськрайонного центру
зайнятості, а не Полтавського
обласного центру зайнятості.

Посилання позивача на порушення
відповідачем статті 5 Закону України
"Про колективні договори і угоди" суд
відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 5
Закону України "Про колективні
договори і угоди" умови колективних
договорів і угод, укладених відповідно
до чинного законодавства, є
обов'язковими для підприємств, на які
вони поширюються, та сторін, які їх
уклали.

Беручи до уваги те, що підпунктом
3.2.1.5 пункту 3.2.1 Колективного договору
між адміністрацією і трудовим
колективом Полтавської обласної
служби зайнятості передбачено, що
адміністрація Полтавського ОЦЗ
зобов'язується надавати матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань в межах
затвердженого фонду оплати праці на
рік у розмірі середньомісячної
заробітної плати, при цьому судом
встановлено, що в межах фонду оплати
праці Кременчуцького міськрайонного
центру зайнятості на 2014 рік видатки на
матеріальну допомогу для позивача не
передбачені, суд приходить до висновку,
що відмовляючи у наданні позивачу
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань
відповідачем не порушено умови
колективного договору і статтю 5 Закону
України "Про колективні договори і
угоди".

Отже, позивачем не доведено, а
судом не встановлено протиправності
відмови відповідача щодо виплати
позивачу в 2014 році матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
середньомісячної заробітної плати, а
тому підстави для задоволення позовних
вимог відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Полтавського
обласного центру зайнятості, третя
особа - Кременчуцький міськрайонний
центр зайнятості, про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 27
червня 2014 року.

Суддя
М.В. Довгопол