Справа № 872/15036/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 рокусправа № 804/9148/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року у справі №804/9148/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області, третя особа-ОСОБА_3 про
визнання рішення протиправним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Реєстраційної служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції
Дніпропетровської області, третя особа
- ОСОБА_3 про визнання протиправним
рішення Реєстраційної служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області від 14.01.2013р. про державну
реєстрацію права власності на квартиру
та скасувати державну реєстрацію права
власності на квартиру.

Позовні вимоги обґрунтовані
протиправністю оскарженого рішення
від 14.01.2013р., з тих підстав, що 26.11.2012р.
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
накладенням арешту на все майно
позивача та забороною відчуження
всього майна, яке їй належить, та
оскільки зам договором купівлі-продажу
квартири від 07.12.2009р. не було проведено
її державну реєстрацію.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 у задоволенні позову було
відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду була
подана апеляційна скарга в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати рішення та прийняти нове,
яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
07.12.2009р. між позивачем та третьою особою
укладено договір купівлі-продажу
квартири за адресою АДРЕСА_1, який
посвідчено нотаріусом та
зареєстровано в реєстрі за №963.

Згідно вказаного договору власником
вищезазначеної квартири став ОСОБА_3
(третя особа у справі).

Відповідно до п. 6. Вказаного договору
продавець свідчить, що відчуджувана
квартира зокрема не заставлена, в
спорі, під забороною, арештом або в
податковій заставі не перебуває, тощо.

Отже своє волевиявлення на укладення
договору учасник (сторона) правочину
виявляє в момент досягнення згоди з
усіх істотних умов, складання та
скріплення підписом письмового
документа. Реєстрація договору є
адміністративним актом, тобто
елементом зовнішнім щодо договору.

09.01.2013 року Реєстраційною службою
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області внесено запис про державну
реєстрацію права власності на
трикімнатну квартиру за адресою
АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 07.12.2009 року.

Проте, як встановлено судом та
зазначається позивачем, 09.10.2012р.
рішенням Павлоградського
міськрайонного суду з позивача на
користь кредитної спілки «Союз-Дніпро»
стягнуто заборгованість за кредитом
5312,00 грн., заборгованість по відсоткам
16344,49 грн. за вказаним рішення суду
відкрито виконавче провадження та
постановою відділу державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції
Дніпропетровської області про
відкриття виконавчого провадження від
26.11.2012 року накладено арешт на все
майно, що належить позивачу.

Отже з тих підстав, що оскільки
заборона на майно позивача відбулася
раніше ніж реєстрація договору,
позивач вважає саме вказане рішення
реєстратора протиправним.

Проте на час укладання договору та
реєстрації його в реєстрі (вчинення
нотаріальної дії) відсутні були
обставини на які посилається позивач.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав є обов'язковою.
Інформація про права на нерухоме майно
та їх обтяження підлягає внесенню до
Державного реєстру прав. Держава
гарантує достовірність зареєстрованих
прав на нерухоме майно. Права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Положення статті 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" містять
виключний перелік підстав, згідно з
якими може бути відмовлено у державній
реєстрації прав, а саме: заявлене право,
обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
об'єкт нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; заявлене право вже
зареєстровано.

Наказом Міністерства юстиції України
від 14.12.2012 №1844/5 затверджено Порядок
використання даних Реєстру прав
власності на нерухоме майно, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державного реєстру
іпотек та Державного реєстру обтяжень
рухомого майна.

Відповідно п. 3,6 цього Порядку
перенесення записів з Реєстрів до
Державного реєстру прав здійснюється
державним реєстратором прав у разі,
коли наявні у реєстрах записи є чинними
та ідентифікують об'єкт нерухомого
майна або суб'єкта речових прав, їх
обтяжень.

Відповідно матеріалам справи, на час
прийняття оскарженого рішення
відповідачем, відсутні докази щодо
ідентифікації об'єкту нерухомого майна
- його обтяжень.

Враховуючи вищезазначене, з
урахуванням норм ст.. 2 КАС України, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, тому колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
вересня 2013 року у справі №804/9148/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної
служби Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Дніпропетровської
області, третя особа-ОСОБА_3 про
визнання рішення протиправним -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення виготовлено
16.06.2014р.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник