Справа № 2а-8844/11
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Справа № 83385/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 05 жовтня 2011р. по справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку
Волинської області про перерахунок
пенсії, -

В С Т
А Н О В И Л А:

19.08.2011р. позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку та
зобов'язати провести перерахунок
розміру призначеної пенсії, з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексацію
заробітної плати, грошову винагороду.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з
09.05.2011 року було призначено пенсію в
зв»язку з досягненням пенсійного віку,
у відповідності до положень Закону
України «Про державну службу». Однак
вважає, що під час нарахування йому
розміру пенсії відповідачем було
допущено порушення в частині
визначення розміру середньомісячного
заробітку, зокрема не враховано
індексацію заробітної плати, грошову
винагороду, матеріальну допомогу на
оздоровлення та допомогу для вирішення
соціально-побутових питань, внаслідок
чого отримує пенсію у заниженому
розмірі.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 05 жовтня
2011р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржив дану постанову, з
підстав неповного з'ясування обставин
справи, порушення норм матеріального
права.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що ч.2 ст.33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Державним службовцям можуть
встановлюватись надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України. Отже,
висновок суду, що допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога та
грошові винагороди, передбачені в
Постанові Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку видачі
грошової винагороди державним
службовцям за сумлінну безперервну
працю в органах державної влади,
зразкове виконання трудових
обов'язків» від 24.02.2003 року № 212 не
належать до інших надбавок суперечать
положенням ст.33 Закону України «Про
державну службу». Усі ці виплати є
складовою та невід'ємною частиною
оплати праці державних службовців, на
них були фактично нараховані та
сплачені страхові внески (з 1 січня 2011
року єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування).

Перелік виплат, на які не нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне страхування (єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування) передбачені
постановами Кабінету Міністрів
України «Про затвердження переліку
видів виплат, - що здійснюються за
рахунок коштів роботодавців, на які не
нараховується єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 22.12.2010 №1170
(чинна з 01.01.2011) та постановою Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Переліку видів оплати праці та інших
виплат, на які не нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та які не враховуються при
обчисленні середньомісячної
заробітної плати для призначення
пенсій» від 18.05.1998 № 697. Відповідно до
зазначених постанов, в переліку видів
виплат, на які не нараховуються
страхові внески відсутні матеріальна
допомога, допомога на оздоровлення та
грошові винагороди, передбачені у
Постанові Кабінету Міністрів України
від 24.02.3003 року №212. Перелік виплат, на
які не нараховуються страхові внески є
вичерпним.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався також на положення
статті 41 Закону України від 02.07.2003 року
№ 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Згідно
положень цієї статті до заробітної
плати (доходу) для обчислення пенсії
враховуються: суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески в межах встановленої
законодавством максимальної величини
заробітної плати (доходу), з якої
сплачуються страхові внески, а після
набрання чинності Законом України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" ( 2464-17 ) -
максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону; суми виплат
(доходу), отримуваних застрахованою
особою до набрання чинності цим
Законом, у межах сум, на які відповідно
до законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позов задоволити.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 починаючи з 1975 року працював
нарізних посадах в органах державної
статистики Волинської області.

На час виходу на пенсію його загальний
трудовий стаж склав 38 років 1 місяць, в
тому числі стаж державної служби 25
років 7 місяців.

Позивачу, у зв'язку з досягненням
пенсійного віку, починаючи з 09 травня
2011 року було призначено пенсію на
підставі Закону України "Про державну
службу".

Згідно довідки про складові заробітної
плати (а.с.5) вбачається, що протягом
травня 2009р. - травня 2011 років ОСОБА_1 в
складі заробітної плати, з якої
відраховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, отримував інші виплати,
які складалися із матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань,
індексації, грошової винагороди.

У зв'язку із виходом на пенсію,
Управління Пенсійного фонду України в
м.Луцьку було нараховано та призначено
позивачу пенсію державного службовця
без врахування виплат матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати та грошової
винагороди.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань,
індексація, грошова винагорода не
належать до надбавок, виходячи з
наступного:

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» № 3723-XII (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин) пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон № 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до частини першої
зазначеної статті до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України від 26
червня 1997 року № 400/97 ВР «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу)).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що матеріальна
допомога, на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця, не враховується при
обчисленні розміру його пенсії, є
наслідком порушення правил
застосування норм права: перевагу було
надано положенням законів № 3723-XII та №
108/95-ВР, які щодо спірних відносин є
загальними. У той же час перевагу мають
спеціальні норми, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - стаття 41 Закону
№ 1058-IV та стаття 66 Закону № 1788.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і дають
підстави для висновку про порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
задоволення заявленого позову з
вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, п.4
ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т
А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 05 жовтня
2011р. скасувати та прийняти нову, якою
позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м.Луцьку
щодо відмови ОСОБА_1 включити суму
індексації заробітної плати, грошову
винагороду, матеріальну допомогу на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату для призначення
пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Луцьку провести
перерахунок розміру призначеної
пенсії ОСОБА_1, відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу», з
врахуванням суми індексації
заробітної плати, грошової допомоги,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець