Справа № 2-а/679/231/13
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а/679/231/13
Головуючий у 1-й інстанції: Фурсевич О.В.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Нетішин Хмельницької області на
постанову Нетішинського районного
суду Хмельницької області від 04
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Нетішин Хмельницької області, третя
особа - ДП НАЕК "Енергоатом" про
перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Нетішинського
районного суду Хмельницької області із
позовом до Управління Пенсійного
фонду України у м. Нетішин Хмельницької
області про зобов'язання призначити
пенсію на пільгових умовах. Позовні
вимоги мотивовано тим, що з 25.02.1985 року
по теперішній час він працює на ВП
"Хмельницька АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом".
Після досягнення пенсійного віку
ОСОБА_2 звернувся в управління
Пенсійного фонду України в м.Нетішин
Хмельницької області про призначення
пенсії на пільгових умовах за Списком
№ 1, яка була йому призначена 11.02.2013
року. Після цього, при підрахунку стажу
для призначення пенсії позивач виявив,
що йому не зараховано період роботи з
22.08.1992 року по 09.05.1995 року на посаді
машиніста крана 5 розряду ЦЦР, оскільки
атестація вищевказаної професії була
проведена у 2000 році. Вважаючи такі дії
протиправними, просив визнати нечинною
відмову управління Пенсійного фонду
України в місті Нетішині № 5925/04 від
30.07.2013 року, зобов'язати управління
зарахувати зазначений період роботи до
пільгового стажу за Списком № 1,
провести перерахунок пенсії з моменту
її призначення з 11.02.2013 року та
виплатити різницю в призначеній пенсії
та її розміром після перерахунку.

Відповідно до постанови Нетішинського
районного суду Хмельницької області
від 04.09.2013 року адміністративний позов
задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Нетішинського районного суду
Хмельницької області та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись при цьому
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники
сторін, третьої особи не з'явився, хоча
про час та місце розгляду справи
повідомлялися своєчасно та належним
чином. Про причини неявки в судове
засідання суд не повідомили, клопотань
про відкладення розгляду справи не
направляли. У зв'язку з неприбуттям
жодної з осіб, які беруть участь у
справі, у судове засідання, хоча вони
були належним чином повідомлені про
його дату, час і місце, а також
враховуючи те, що їх явка в судове
засідання не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів визнала за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України, за наявними у справі
матеріалами, при цьому, згідно частини 6
статті 12, частини 1 статті 41 КАС України,
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи в період з 15.11.1987
року по 13.01.2005 року позивач постійно
працював у ВП "Хмельницька АЕС" з
матеріалами або устаткуванням
забрудненим радіоактивними відходами
при виготовленні, ремонті або
обслуговуванні оснащення, пристроїв в
умовах радіаційної шкідливості за
професією, посадою машиніста крана 5
розряду цеху централізованого ремонту,
що передбачена Списком № 1. Позивачу в
цей період надавалися 16 додаткових
календарних днів до відпустки, він
отримував надбавку за умови праці 16%.
Зазначене підтверджується довідкою ВП
"ХАЕС" ДП НАЕК "Енергоатом" про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній № 05-439 від
13.08.2013 року, довідкою № 51/590 від 14.08.2013
року та довідкою № 49-1154 від 12.08.2013 року,
копією трудової книжки та особової
картки ОСОБА_2

Згідно довідки ВП "ХАЕС" ДП НАЕК
"Енергоатом" № 48-26/384/7899 від 08.08.2013 року,
наказом ВП ХАЕС № 129 від 16.03.1992 року на
робочому місці машиніста крана в цеху
централізованого ремонту ВП ХАЕС
ОСОБА_2 з 01.04.1992 року встановлено
особливо шкідливі умови праці,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах згідно з
Списком № 1 з наданням наступних пільг
та компенсацій: доплата за умови праці,
додаткова відпустка, скорочена
тривалість робочого тижня, лікувально -
профілактичне харчування. Згідно з
наказами ВП ХАЕС від 10.05.2000 року № 443к та
від 14.01.2005 року №51к на робочому місці
машиніста крана ЦЦР підтверджено
особливо шкідливі умови праці,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах згідно з
Списком № 1 з наданням відповідних
пільг і компенсацій. Функціональні та
посадові обов'язки, місця їх виконання,
умови праці на робочому місці
машиніста крана ЦЦР за період з 01.04.1992
року по 13.01.2005 року не змінювались. В
зазначений період позивач постійно
працював впродовж повного робочого дня
в особливо шкідливих умовах праці (в
умовах радіаційної шкідливості).

З наведеного судом першої інстанції
встановлено, що позивач в період з
22.08.1992 року по 09.05.1995 року працював на
посаді машиніст крана 5 розряду цеху
централізованого ремонту в особливо
шкідливих умовах праці, передбачених
Списком № 1. Атестація робочого місця
позивача була проведена 16.03.1992 року і
встановила з 15.03.1992 року особливо
шкідливі умови праці, зайнятість в яких
дає право на пенсію на пільгових умовах
згідно зі Списком № 1.

Наказом по Хмельницькій АЄС від 10.05.2000
року № 443-к «Про результати атестації
робочих місць за умовами праці ЦЦР» та
додатком № 1 до нього, на робочому місці
позивача - машиніста крана ЦЦР
підтверджено особливо шкідливі умови
праці зайнятість в яких дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах
згідно з Списком № 1 з наданням
відповідних пільг та компенсацій,
починаючи з 10.05.2000 року.

Із листа УПФ України в м.Нетішин від
30.07.2013 року № 5925/04 вбачається, що з 11.02.2013
року ОСОБА_2 отримує пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 1, яку
призначено по досягненні 50 - річного
віку. Період роботи з 22.08.1992 року по
09.05.1995 року на посаді машиніста крана 5
розряду цеху централізованого ремонту
в особливо шкідливих умовах праці
згідно пільгової довідки зарахувати по
Списку № 1 немає підстав, так як
атестація вищеназваної професії
проведена у 2000 році, згідно наказу №
443-к від 10.05.2000 року.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
відповідно до п."а" ст.13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", яка
регулює питання призначення пенсії за
віком на пільгових умовах, право на
такий вид пенсії мають незалежно від
місця останньої роботи працівники,
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, - за Списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше
10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням
пенсійного віку на 1 рік за кожний
повний рік такої роботи чоловікам.

Згідно ст.83 даного Закону, пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією. Статтею 62 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
передбачено, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Відповідно до п.п.1,2 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого Постановою КМУ №
442 від 01.08.1992 року, атестація робочих
місць за умовами праці проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на їхніх нащадків як
тепер, так і в майбутньому; основна мета
атестації полягає у регулюванні
відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення,
пільги та компенсації за роботу у
несприятливих умовах;
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Оскільки законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а її
непроведення або невчасне проведення
не може позбавити громадян їх
конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань надання
пенсій за віком на пільгових умовах
відповідно до ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», позовні вимоги
є обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Нетішин
Хмельницької області, - залишити без
задоволення, а постанову Нетішинського
районного суду Хмельницької області
від 04 вересня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.