Справа № 344/1565/13-а, 2а-344/304/13
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 липня 2014 року Справа № 876/8175/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційні
скарги управління Пенсійного фонду
України в м.Івано-Франківську та ОСОБА_1
на постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 15 квітня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
провести перерахунок раніше
призначеної пенсії державного
службовця, -

в с т а н
о в и в :

01 лютого 2013 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську, в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача, зобов'язати провести
перерахунок раніше призначеної пенсії
державного службовця з дня її
призначення з урахуванням посадового
окладу, доплати за спеціальне звання -
ранг, а також надбавки за вислугу років,
у розмірі 40 % від посадового окладу,
матеріальну допомогу та включити їх в
місячний розрахунок заробітної плати
для призначення пенсії.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 15 квітня 2013 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську щодо відмови
ОСОБА_1 в призначенні пенсії з
урахуванням надбавки за вислугу років
у розмірі 40% від посадового окладу та
доплати за спеціальне звання - ранг.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
провести ОСОБА_1 перерахунок раніше
призначеної пенсії державного
службовця з урахуванням надбавки за
вислугу років у розмірі 40% від
посадового окладу та доплати за ранг з
02 січня 2013 року та виплатити
недоплачену суму пенсії. В решті вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, управління Пенсійного фонду
України в м.Івано-Франківську та ОСОБА_1
оскаржили його в апеляційному порядку.
Вважають, що оскаржувана постанова
прийнята з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
з помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську в апеляційній
скарзі покликається на те, що немає
підстав для обчислення заробітної
плати з урахуванням винагороди за
вислугу років у розмірі 40% від
посадового окладу та доплати за
спеціальне звання - ранг для
призначення пенсії у відповідності до
Закону України "Про державну службу", а
тому постанова суду в цій частині є
незаконною. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

ОСОБА_1 в обґрунтування доводів своєї
апеляційної скарги зазначає, що судом
першої інстанції при прийнятті
оскаржуваної постанови не надано
належної правової оцінки тому факту, шо
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входить до
системи оплати праці державного
службовця, з них фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування. Також апелянт вказує на
те, що судом перщої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення
не враховано практику Верховного Суду
України щодо аналогічних справ, що є
порушенням вимог ст.244-2 КАС України.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, тому
відповідно до положень п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд вважає можливим
проведення розгляду справи в їхній
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно
задовольнити, а апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську - залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
29 грудня 2012 року ОСОБА_1 звільнений з
роботи у зв'язку з виходом на пенсію по
інвалідності. З 02 січня 2013 року він
отримує пенсію як державний
службовець, перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську.

Позивач до виходу на пенсію працював на
посаді головного державного
податкового ревізора-інспектора
відділу боротьби з відмиванням доходів
одержаних злочинним шляхом Державної
податкової служби у Івано-Франківській
області.

Розпорядженням управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську від
02 січня 2013 року позивачу призначено
пенсію державного службовця у зв'язку з
виходом на пенсію по інвалідності,
відповідно до стажу державної служби -
18 років 11 місяців 06 днів, загальний
повний трудовий стаж 33 роки 11 місяців 25
днів.

Розрахунок пенсії позивача проведений
із заробітної плати, до складу якої
входить надбавка за вислугу років у
розмірі 25 % від посадового окладу з
урахуванням надбавки за ранг.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачу проводилася виплата надбавки
за вислугу років у розмірі 40 % та
доплата за спеціальне звання - ранг, з
них стягувалися страхові внески, такі
виплачувалися на день звільнення, тому
повинні враховуватися і при обчислення
пенсії державного службовця, позовні
вимоги в цій частині є підставними.
Разом з тим, матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань не є
складовими заробітної плати
державного службовця, виплачуються раз
в рік, а тому не можуть враховуватися
при обчисленні пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
позовні вимоги в цій частині не
підлягають до задоволення.

Даючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 1013 від 12 вересня 1997
року „Про Порядок виплати винагороди
за вислугу років посадовим особам
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання» до стажу
роботи, що дає право на одержання
винагороди за вислугу років,
включається час роботи на посадах
бухгалтерів, економістів, фінансистів,
інженерів-електриків, якщо ці
працівники мали спеціальну освіту,
працювали за фахом та перейшли на
роботу до податкової інспекції і
зараховані на відповідну посаду.

П.4 вказаного Порядку передбачає, що
стаж роботи для виплати винагороди за
вислугу років визначається комісією
органу державної податкової служби з
питань встановлення стажу, необхідного
для нарахування винагороди за вислугу
років. Рішення комісії про
встановлення стажу роботи або зміну
його розміру оформляється протоколом і
передається керівникові відповідного
органу державної податкової служби для
видання наказу про виплату винагороди
за вислугу років.

Позивачу проводилася виплата надбавки
за вислугу років у розмірі 40% від
посадового окладу з урахуванням
надбавки за ранг, що підтверджується
довідкою ДПІ в м.Івано-Франківську
(а.с.10) і з неї стягувалися страхові
внески.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції лише в
частині включення у складову
заробітної плати для обчислення пенсії
надбавка за вислугу років у розмірі 40 %
та доплати за спеціальне звання - ранг,
оскільки надбавка за вислугу років у
розмірі 40 % позивачу встановлена з
урахуванням стажу, який визначено
рішенням відповідного органу, що
відповідає вимогам Порядку виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 вересня 1997 року
№ 1013. Крім того, призначена винагорода
за вислугу років та доплата за
спеціальне звання - ранг входить у фонд
заробітної плати, оскільки носить
систематичний характер, і з них
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування. А тому,
зменшуючи розмір такої надбавки при
обчисленні пенсії, відповідач вийшов
за межі своїх повноважень, чим порушив
права та законні інтереси позивача.

Доводи апелянта- управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську в
цій частині є безпідставними.

Щодо покликань апелянта - ОСОБА_1 на те,
що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань є
складовими заробітної плати
державного службовця, з них фактично
сплачуються страхові внески, а тому
такі підлягають врахуванню при
призначенні пенсії державного
службовця, колегія суддів вважає такі
обгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України
"Про державну службу" пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, без обмеження граничного
розміру пенсії.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про
оплату праці" заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Ст.2 вказаного Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні витрати.

Ч.2 ст. 33 Закону України "Про державну
службу" передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає колегії
суддів підстави для висновку про те, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входить до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.66 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно зі ст.41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Така правова позиція узгоджується з
судовою практикою Верховного Суду
України (постанова від 20 лютого 2012 року
справа №21-430а11, постанова від 28 травня
2013 рок справа №21-97а13, постанова від 04
березня 2014 року справа 21-3а14, постанова
від 03 червня 2014 року у справі 21-134а14), що
в силу вимог ст.244-2 КАС України є
обов'язковою для застосування, а суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Доводи апелянта - ОСОБА_1 є підставними
і спростовують висновки суду першої
інстанції в цій частині.

Таким чином, колегія суддів приходить
до переконання про підставність
позовних вимог ОСОБА_1 та необхідність
їх задоволення у повному обсязі.

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим в силу
вимог ст. 202 КАС України постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4
ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т
а н о в и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 15 квітня 2013 року у справі №
344/1565/13-а скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську щодо відмови
ОСОБА_1 у призначенні пенсії державного
службовця, виходячи з заробітку з
врахуванням сум надбавки за вислугу
років у розмірі 40 % та доплати за
спеціальне звання - ранг, матеріальної
допомоги на оздоровлення та допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Івано-Франківську
здійснити перерахунок та виплату
призначеної ОСОБА_1 пенсії державного
службовця з врахуванням надбавки за
вислугу років у розмірі 40 % та доплати
за спеціальне звання - ранг,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань з дня її
призначення - 02 січня 2013 року.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик