Справа № 1309/3127/12
Суддя: Колодяжний С. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 1309/3127/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року Залізничний районний
суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.Львові
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління ДАІ УМВС України у
Житомирській області, третя особа -
інспектор ДПС по обслуговуванню
стаціонарного поста №3 ВДАІ про УМВС
України у Житомирській області
Ювхимович Володимир Петрович, про
визнання протиправною та скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
управління ДАІ УМВС України у
Житомирській області про визнання
протиправною та скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення серії АМ1 №132767 від
26.03.2012 року, згідно якої його
оштрафовано на 255 грн. за те, що він
26.03.2012 року о 16.10 год. на 235 км а/д
Київ-Чоп, керуючи автомобілем «SKODA SUPERB»,
номерний знак НОМЕР_1, при обмеженні
швидкості 110 км/год, рухався зі
швидкістю 144 км/год. Позивач
посилається на те, що швидкість не
перевищував, а при розгляді справи не
були з'ясовані і доведені обставини,
які б свідчили про вчинення ним
вказаного адміністративного
правопорушення, його вина відповідачем
не доведена, оскільки інспектором не
надано належних доказів, які б
підтверджували факт перевищення ним
швидкості. Вважає, що його притягнуто
до адміністративної відповідальності
безпідставно, а вказана постанова
інспектора ДПС є необгрунтованою і
незаконною.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, покликаючись на мотиви
такого та доповнив, що 26.03.2012 року о 16.10
год. рухався автомобілем «SKODA SUPERB»,
номерний знак НОМЕР_1, у потоці
автомобілів по автомобільній дорозі
Київ-Чоп у місці вказаному в постанові
із швидкістю в межах 70-75 км/год та був
зупинений інспектором ВДАІ, який
повідомив про перевищення ним
швидкості, на підтвердження чого
показав прилад «Беркут», яким ніби-то
зафіксовано швидкість його автомобіля
144 км/год. Однак, зазначив, що він
рухався в потоці автомобілів, попереду,
позаду, та з боків від його автомобіля,
рухалися й інші автомобілі, одному з
який, ймовірно, й належить швидкість,
яку зафіксував інспектор. Наголосив, що
незважаючи на його заперечення щодо
відсутності будь-якого порушення,
інспектор склав протокол про
адміністративне правопорушення та
виніс постанову, яку вважає незаконною
та необґрунтованою просить позов
задовольнити.

Відповідач - управління ДАІ УМВС
України у Житомирській області не
направило в суд свого представника,
хоча належним чином було повідомлене
про дату, час і місце судового розгляду,
що стверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень, які
знаходяться в матеріалах справи, тому
суд, враховуючи вимоги ч.4 ст.128 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу у його відсутності на підставі
наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.12.9 «б» Правил дорожнього руху
водієві забороняється перевищувати
максимальну

швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7,
на ділянці дороги, де встановлено
дорожні знаки 3.29, 3.31, або на
транспортному засобі, на якому
встановлено розпізнавальний знак
відповідно до підпункту «и» пункту 30.3
цих Правил. Відповідно до п.12.6 «ґ»
Правил дорожнього руху поза населеними
пунктами на всіх дорогах та на дорогах,
що проходять через населені пункти,
позначені знаком 5.47, дозволяється рух
із швидкістю іншим транспортним
засобам: на автомобільній дорозі, що
позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше
130 км/год., на автомобільній дорозі з
окремими проїзними частинами, що
відокремлені одна від одної
розділювальною смугою - не більше 110
км/год., на інших автомобільних дорогах
- не більше 90 км/год.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП порушення
водіями встановлених обмежень
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів за
годину тягне за собою накладення
штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (тобто 255-340 грн.).

Згідно з п.3 ч.2 ст.222 Кодексу України про
адміністративні правопорушення від
імені органів внутрішніх справ
(міліції) розглядати справи про
адміністративні правопорушення і
накладати адміністративні стягнення
мають право за адміністративні
правопорушення, передбачені частинами
першою, другою і третьою статті 122 цього
Кодексу, - працівники
Державтоінспекції Міністерства
внутрішніх справ України, які мають
спеціальні звання.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 та ст. 289 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення скарга на постанову
органу внутрішніх справ (його
посадової особи) про накладення
адміністративного стягнення
подається у вищестоящий орган
(вищестоящій посадовій особі) або в
районний, районний у місті, міський чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному КАС України з
особливостями, встановленими цим
Кодексом, протягом 10 днів з дня
винесення постанови.

Судом встановлено, що 26.03.2012 року,
інспектором ДПС по обслуговуванню
стаціонарного поста №3 ВДАІ про УМВС
України у Житомирській області
Ювхимовичем В.П. складено протокол про
адміністративне правопорушення серії
АМ1 №257067, зі змісту якого вбачається, що
ОСОБА_1 26.03.2012 року о 16.10 год. на 235 км а/д
Київ-Чоп, керуючи автомобілем «SKODA SUPERB»,
номерний знак НОМЕР_1, при обмеженні
швидкості 110 км/год, рухався зі
швидкістю 144 км/год, та винесено
постанову АМ1 № 132767 про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП
України у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Як вбачається із вказаної постанови,
інспектором ДПС Ювхимовичем В.П.
перевищення швидкості автомобілем
позивача зафіксовано за допомогою
приладу «Беркут» №0601064 та накладено
адміністративне стягнення на позивача
на підставі фіксації порушення цим
приладом.

Разом з тим, із пояснень позивача
вбачається, що 26.03.2012 року о 16.10 год. він
рухався автомобілем «SKODA SUPERB», номерний
знак НОМЕР_1, у потоці автомобілів по
автомобільній дорозі Київ-Чоп у місці
вказаному в постанові із швидкістю в
межах 70-75 км/год., де був зупинений
інспектором ДПС, однак інспектор не
представив жодних доказів, які б
вказували, що швидкість 144 км/год
належала саме його автомобілю, про що
він відмітив в своїх первинних
поясненнях, викладених в протоколі про
адміністративне правопорушення.

Суд бере до уваги покликання позивача
про те, що відповідач не надав належних
доказів на підтвердження вчинення ним
адміністративного правопорушення,
оскільки відповідач не представив
жодних належних обєктивних та
обґрунтованих доказів, які б вказували,
що була зафіксована швидкість 144 км/год
та що ця швидкість належить саме
автомобілю, яким керував позивач.

При цьому необхідно зазначити, що
відповідач мав можливість реалізувати
свої процесуальні права і доводити
правомірність своїх дій на стадії
судового розгляду справи, однак,
небажання відповідача надавати докази
в судовому засіданні давало суду право
вирішити справу, обмежившись доказами
наданими позивачем, що повністю
відповідає положенням ч.4 ст.128 КАС
України.

В зв'язку з наведеними обставинами
вбачається необхідність задоволення
позову в повному обсязі.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст.19 Конституції України,
органи державної влади та місцевого
самоврядування їх посадові особи,
зобов'язані діяти лише на підставі в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Стаття 62 Конституції України
визначає, що обвинувачення не може
ґрунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може
бути підданий заходу впливу в зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. Додержання вимог
закону при застосуванні заходів впливу
за адміністративні правопорушення
забезпечується систематичним
контролем з боку вищестоящих органів і
посадових осіб, прокурорським
наглядом, правом оскарження, іншими
встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням
провадження в справі про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, що встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки чи відеозапису,
протоколом про вилучення речей і
документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України
покладають на суб'єкта владних
повноважень обов'язок аргументовано,
посилаючись на докази, довести
правомірність свого рішення, дії чи
бездіяльність та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів, невиконання
відповідачем свого обов'язку довести
правомірність своїх рішень, дій чи
бездіяльності, свідчить про
достовірність повідомлених позивачем
обставин і не викликає у суду
обґрунтованого сумніву.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що
в судовому засіданні не встановлено, а
відповідачем не представлено жодного
належного, обєктивного та
обґрунтованого доказу, який би
спростовував доводи позивача та
вказував на наявність у діях ОСОБА_1
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КУпАП, то суд приходить до висновку, що
позов слід задовольнити, спірну
постанову скасувати як незаконну,
закривши провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, ст.ст. 2, 6, 7-12, 69, 71, 86, 128,
158-163, 171-2 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне
правопорушення серії АМ1 № 132767 від
26.03.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати, а провадження
в справі відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:
Колодяжний С.Ю.