Справа № 1601/6600/12
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/35945/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Васильченко Н.В.,

Горбатюка С.А.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 09.10.2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17.05.2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Кременчуцької міської ради
Полтавської області, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання
протиправним рішення, часткове його
скасування та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Кременчуцької міської ради
Полтавської області в якому просила
суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Кременчуцької міської ради від
28.02.2012 року «Про надання чи відмову в
наданні дозволів на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність
громадянам в м. Кременчуці» в частині
відмови ОСОБА_3 в наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтовною площею 0,09 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_3 у власність;

- зобов'язати Кременчуцьку міську раду
Полтавської області винести на розгляд
сесії питання щодо надання ОСОБА_3
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 0,09 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд по АДРЕСА_3 у власність.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчук Полтавської області
від 09.10.2012 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2013 року
постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 09.10.2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
ОСОБА_3 подала до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 12.01.2012 року ОСОБА_3
звернулася до Кременчуцької міської
ради з клопотанням про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 0,09 га в районі будинків
НОМЕР_1,АДРЕСА_3

Відповідно до п. 4.7 рішення
Кременчуцької міської ради від 28.02.2012
року «Про надання чи відмову в наданні
дозволів на розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність громадянам в м.
Кременчуці» ОСОБА_3 відмовлено в
наданні дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 0.09 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_3
у власність.

Згідно з ч.6 ст. 118 Земельного Кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Судами попередніх інстанцій на
підставі графічних матеріалів було
встановлено, що спірна земельна
ділянка орієнтовною площею 0,09 га в
районі будинків НОМЕР_1 та АДРЕСА_3 є
частиною земельної ділянки по АДРЕСА_2.

Земельна ділянка по АДРЕСА_2 площею 3946
кв.м. рішенням Виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради № 1353 від
21.11.1997 року «Про видачу земельних
ділянок у приватну власність
громадянам» передана у приватну
власність ОСОБА_6.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що частина
спірної земельної ділянки не
відноситься до земель державної та
комунальної власності, оскільки є
частиною земельної ділянки власником
якої був ОСОБА_6 і Кременчуцька міська
рада не є розпорядником даної
земельної ділянки.

Після смерті ОСОБА_6 помер спадкоємцем
житлового будинку по АДРЕСА_2 став
ОСОБА_7, який в подальшому за договором
купівлі продажу від 06.07.2001р. продав
будинок по АДРЕСА_2 ОСОБА_5.

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу
України від 15.03.1991 р. (у редакції чинній
на час укладення договору
купівлі-продажу будинку) при переході
права власності на будівлю і споруду
разом з цими об'єктами переходить у
розмірах, передбачених статтею 67 цього
Кодексу, і право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення і, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження - будівлі та споруди. У разі
зміни цільового призначення надання
земельної ділянки у власність або
користування здійснюється в порядку
відведення.

Статтею 67 Земельного кодексу України
передбачено, що розмір ділянок для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) повинен
бути не більше: у сільських населених
пунктах - 0,25 гектара, селищах міського
типу - 0,15 гектара, а для членів
колективних сільськогосподарських
підприємств і працівників радгоспів -
не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1
гектара.

Таким чином, ОСОБА_5, придбавши житловий
будинок по АДРЕСА_2 набула право
власності на земельну ділянку, на якій
він розміщений, у розмірі 0,1 гектара.

Крім того, згідно матеріалів справи,
27.12.2011 року заявником ОСОБА_4 до
Кременчуцької міської ради було подано
заяву (клопотання) про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
розташованої по АДРЕСА_2 в розмірі 0,1000
гектарів (кв. метрів).

Частиною 5 статті 116 Земельного кодексу
України від 25.10.2001 року передбачено, що
земельні ділянки, які перебувають у
власності чи користуванні громадян або
юридичних осіб, передаються у
власність чи користування за рішенням
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування лише після
припинення права власності чи
користування ними в порядку,
визначеному законом.

Перелік підстав припинення права
власності на земельну ділянку згідно з
ч.1 ст. 140 Земельного кодексу України є
вичерпним і звернення іншої особи
(позивача) щодо отримання земельної
ділянки у власність не є такою
підставою.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку щодо відмови у
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
09.10.2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17.05.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: