Справа № 826/17839/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/800/18653/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року

у справі №826/17839/13-а

за позовом Приватного підприємства
«Лакет» (надалі - ПП «Лакет»)

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві (надалі
- ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві )

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м.Києва з
позовом, в якому поставлено питання про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві № та № від 22
серпня 2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 20
грудня 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове, яким
позовні вимоги задоволені. Скасовані
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві № та № від 22 серпня
2013 року.

Не погодившись з висновками суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, ставить питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції.

У письмових запереченнях на касаційну
скаргу позивач зазначає, що рішення
суду апеляційної інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи судом
надано правильно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими. Отже, ПП
«Лакет» просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а оскаржуване
судове рішення апеляційної інстанції -
без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, податковим органом
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ПП «Лакет» щодо
підтвердження фінансово-господарських
операцій по взаємовідносинах з TOB
«Перша технологічна компанія-СТГ» за
період з 01 липня 2011 року по 30 вересня 2011
року.

За підсумками перевірки складено акт
№495/22-90/23386597 від 29 липня 2013 року, в якому
зазначено порушення позивачем вимог
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму
404485,00грн., а також пп.14.1.27 та пп.14.1.36 п.14.1
ст.14, п.138.2 ст.138 Податкового кодексу
України, в результаті чого позивачем
занижено зобов'язання з податку на
прибуток а 3 квартал 2011 року на загальну
суму 465157,00грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
цілком вірно та обґрунтовано виходив з
наступного.

Так, в силу приписів п.138.2 ст.138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу
України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

У відповідності до п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Положення п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України визначають, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

За змістом п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст.201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного можливо
зробити висновок, що визначальним
фактором для формування податкового
кредиту платником податку на додану
вартість є відповідність податкової
накладної порядку її заповнення та
подальше використання придбаних
товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Як вказує податковий орган, згідно акта
Західної МДПІ м.Харкова Харківської
області ДПС №419/22-204/37190531 від 26 вересня
2012 року, складеного за результатами
перевірки TOB «Перша технологічна
компанія - СТГ» щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період з 01
березня 2010 року по 30 червня 2012 року,
вказано про відсутність у TOB «Перша
технологічна компанія - СТГ» первинної
документації, яка б підтверджувала
реальність настання наслідків за
укладеними правочинами, відсутність
матеріально-технічних засобів
необхідних для зайняття господарською
діяльністю в цілому та безпосередньо
для виконання своїх зобов'язань перед
позивачем.

Проте, судом апеляційної інстанції
встановлено, що даний акт був складений
через три місяці після визнання
постановою Господарського суду
Харківської області від 15 травня 2012
року даного підприємства банкрутом.

До того ж, в матеріалах справи наявна
копія ухвали Господарського суду
Харківської області від 28 березня 2013
року по справі №5023/1921/12, де зазначено,
що Західна МДПІ м.Харкова Харківської
області фактично дослідила наявні
первинні бухгалтерські документи
цього підприємства, шляхом відмови від
розгляду скарги на дії ліквідатора TOB
«Перша технологічна компанія - СТГ» та
підписанням ліквідаційного балансу
підприємства.

Крім того, судом апеляційної інстанції
вірно зазначено, що юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, тому в даному випадку позивач
не може нести відповідальність за
можливі протиправні дії інших
юридичних осіб.

Також порушення контрагентами
позивача вимог законодавства про
порядок здійснення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку щодо безтоварності
відповідних господарських операцій.
Здійснення господарської діяльності
контрагентами не може мати наслідків
для позивача, оскільки законодавством
не передбачений обов'язок суб'єкта
підприємницької діяльності бути
обізнаним із особливостями
господарювання контрагента.

На момент здійснення правочину TOB
«Перша технологічна компанія - СТГ» не
була визнана банкротом, була належним
чином зареєстрована як платник
податків на прибуток та податку на
додану вартість, що підтверджується
вищевказаними ухвалами суду та витягу
з офіційного веб-сайту Міндоходів
України.

В обґрунтування реальності здійснення
господарських операції позивачем були
надані до суду копії договорів,
видаткових та податкових накладних,
платіжних доручень, копії договір
оренди складського приміщення №3 від 01
березня 2011 року з актом
приймання-передачі.

Отриманий товар від ТОВ «Перша
технологічна компанія - СТГ»
завідуючий складом Вишневський Ю.Ф.,
який є матеріально відповідальною
особою, для ведення
внутришньоскладського обліку
виписував відповідні копії приходних
накладних, які підтверджують саме
наявність товару, поставленого з TOB
«Перша технологічна компанія - СТГ».

Поряд з цим на підтвердження
реальності правочину та товарності
операцій, в матеріалах справи наявні
копії заявок на отримання товару №2507/11
від 25 липня 2011 року, №0508/11 від 05 серпня
2011 року, №0908/11 від 09 серпня 2011 року,
№1008/11 від 10 серпня 2011 року від TOB «Перша
технологічна компанія - СТГ».

Крім цього, наявні відповідні
сертифікати відповідності на
поставлений товар, та первинні
бухгалтерські документи на податкову
звітність, яка повністю підтверджує
подальше використання товару,
отриманого від контрагенту TOB «Перша
технологічна компанія - СТГ»: договори
поставки та підрядні договори з TOB
«Дорстрой Монтаж», TOB «Компанія
Теплобуд», ДП «Автоскладальний завод
№1 ВАТ «Луцький автомобільний завод»,
TOB «Євродор», TOB «Статус+», Філія
«Луганська ДЕД» ДП «Луганський
облавтодор», TOB «СБМУ «Підряд», що також
підтверджується видатковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей,
рахунками та податковими накладними,
виданими позивачем.

Також на підтвердження реальності
господарських операцій та товарності
операцій, ПП «Лакет» було
надано витяг з бухгалтерського обліку
руху товарів по своєму складу.

В даному випадку позивач є не тільки
постачальником матеріалів та
спецобладнання по утриманню доріг, а і
виконавцем робіт по нанесенню
дорожньої розмітки холодним пластиком,
що підтверджується листом
Держархбудінспекції України від 20
квітня 2012 року.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції щодо скасування
податкових повідомлень-рішень ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві № та № від 22 серпня
2013 року.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В.Вербицька

___________________ О.В.Муравйов