Справа № 2-а-841/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа №
9104/12564/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
Волинської області на рішення
Нововолинського міського суду
Волинської області від 26 серпня 2010 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Нововолинської міської ради
Волинської області про зобов'язання
провести перерахунок та виплату
допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 28.05.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління праці і
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради Волинської області в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача по нарахуванню та
виплаті одноразової компенсації за
шкоду заподіяну здоров'ю та зобов'язати
провести перерахунок та виплату
одноразової компенсації за шкоду
заподіяну здоров'ю за 2007, 2008, 2009 роки в
розмірі визначеному ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 26 серпня 2010
року (прийнятим за правилами ЦПК), позов
задовольнити частково, визнано
протиправними дії управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради щодо відмови у
перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 та 2009
роки у розмірі, встановленому ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради провести перерахунок та
виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2008 та 2009 роки у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
на час їх виплати за відповідний період
з врахуванням проведених виплат,
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради Волинської області
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також має місце невідповідність
висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1, як
учасник ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, визнаний
інвалідом 3 групи, мав право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка правомірно була
нарахована та виплачена за 2008 рік в
сумі 90 грн.00 коп. - 15.05.2008 року; за 2009 рік в
сумі 90 грн.00 коп. - 05.02.2009 року.

Розмір зазначеної виплати
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 « Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» .

Відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виплата
щорічної допомоги на оздоровлення
проводиться в розмірах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зазначено,
що роз'яснення порядку застосування
цього Закону провадиться в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади, всіма суб'єктами
господарювання незалежно від їхньої
відомчої підпорядкованості та форм
власності.

Статтею 63 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, провадиться
за рахунок державного бюджету.
Виконання цього Закону залежить від
фінансових ресурсів дохідної частини
Державного бюджету України.

Частиною другою статті 4 Бюджетного
кодексу встановлено, що при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням
Конституції України, цього Кодексу та
Закону України на відповідний
бюджетний рік.

Згідно з пунктом 8 статті 7 Бюджетного
кодексу України, бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями та
відповідно до статті 23 цього ж кодексу
будь-які платежі можна здійснювати
лише за наявності бюджетного
призначення.

Головним розпорядником коштів є
Міністерство праці та соціальної
політики України, яке керуючись
вимогами чинного законодавства
забезпечує виплати у розмірах,
визначених у законі про Державний
бюджет України на відповідний
календарний рік.

Положеннями Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік» зупинено
дію положень Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в частині
виплати компенсацій і допомог
громадянам, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи, у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати.

Апелянт зазначає, що він не є головним
розпорядником коштів державного
бюджету і не має повноважень вносити
пропозиції щодо змін чи доповнень до
Закону України «Про Державний бюджет
України», а тому дії управління не
можуть бути визнаними неправомірними.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання.

Також зазначає, що Конституційний Суд
України у пункті 3 мотивувальної
частини рішення від 03 жовтня 1997 року №
4-зп у справі про набуття чинності
Конституцією України зазначив, що
конкретна сфера суспільних відносин не
може бути водночас врегульована
однопредметними нормативними
правовими актами однакової сили, які за
змістом суперечать один одному.
Звичайною є практика, коли наступний у
часі акт містить пряме застереження
щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше.

Тому апелянт вважає, що за наявності
декількох законів, норми яких
порізному регулюють конкретну сферу
суспільних відносин, під час вирішення
спорів у цих відносинах суди повинні
застосовувати положення закону з
урахуванням дії закону в часі за
принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.

На підставі наведеного просить
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС першої
категорії та йому встановлена III група
інвалідності у зв'язку із
захворюванням, пов'язаним з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
правильно вважав, що відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, які стали
інвалідами третьої групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи допомога на
оздоровлення виплачується в розмірі 4
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п.п.11 п.28 розділу II
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» Закону України «Про
державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28.12.2007 року, який
набрав чинності 01.01.2008 року, текст
статті 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждалі- внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено у новій
редакції, відповідно до якої
одноразова компенсація учасникам
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується у порядку та
розмірах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України. Проте
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі №1-28/2008
визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним) положення пункт про
«Внесення змін до деяких законодавчих
актів України» Закону України «Про
державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», які визнані
неконституційними, втратили чинність з
дня ухвалення Конституційним Судом і
України вказаного рішення, у якому крім
цього, вказано на його
преюдиціальність при розгляді судами
загальної юрисдикції позовів у зв'язку
з правовідносинами, що виникли
внаслідок дії неконституційного акта.

Тому з огляду на наведене та враховуючи
загальні засади пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами, суд вірно дійшов висновку, що
застосуванню підлягає саме стаття 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», оскільки
остання істотно звужує обсяг раніше
встановлених законом прав.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
рішення відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради Волинської області -
залишити без задоволення, а рішення
Нововолинського міського суду
Волинської області від 26 серпня 2010 року
по справі № 2а-841/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин