Справа № 2а/160/12/1213
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/77672/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Автостар-Луганськ»
до Виконавчого комітету Луганської
міської ради про визнання протиправним
та скасування рішення, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Виконавчого
комітету Луганської міської ради на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 листопада
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ТОВ
«Автостар-Луганськ» звернулося до суду
з позовом до Виконавчого комітету
Луганської міської ради про визнання
протиправними рішення від 19 вересня 2011
року за № 280/1, № 280/2, № 280/3, № 280/4, №
280/5 та їх скасування.

Позов обґрунтовано тим, що у
відповідача не було підстав для
розірвання договорів про перевезення
пасажирів, оскільки позивачем, як
перевізником, не порушувались умови
договору на перевезення. Крім того,
зазначено, що відповідач в порушення
умов цих договорів не повідомив
позивача про майбутнє розірвання
договорів про перевезення, як то
визначено умовами договору, за 10 днів,
що є порушенням з боку відповідача.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 29 серпня 2012 року,
позивачу відмовлено у задоволенні
позову.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13
листопада 2012 року було скасовано
постанову суду першої інстанції та
ухвалено нову постанову про
задоволення позову. Визнано
протиправними та скасувано рішення
Виконавчого комітету Луганської
міської ради від 19 вересня 2011 року за №
280/1, № 280/2, № 280/3, № 280/4, № 280/5.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
Виконавчий комітет Луганської міської
ради звернувся з касаційною скаргою, в
якій просить постанову суду
апеляційної інстанції скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ТОВ
«Автостар-Луганськ» є юридичною
особою, предметом діяльності якої є
діяльність автомобільного регулярного
транспорту, нерегулярного
пасажирського транспорту, тощо.

Між ТОВ «Автостар-Луганськ»
(перевізник) та Виконавчим комітетом
Луганської міської ради (замовник) було
укладеного договори № 9-101-М від 20
жовтня 2009 року, № 10-065-М від 23 березня 2010
року, № 10-258-М від 20 липня 2010 року,
№ 10-218-М від 09 листопада 2010 року, № 10-256-М
від 21 грудня 2010 року на
перевезення пасажирів на постійному
міському автобусному маршруті
загального користування м. Луганська.

Відповідно до умов вказаних договору
(які за змістом однакові) позивач, як
перевізник, повинен ( п. 2.2.1) у разі
невиходу на маршрут автобусу по
будь-яким причинам сповістити про це
терміново диспетчерську службу у
письмовій формі.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що
договір може бути розірвано у разі
односторонньої відмови від договору
однією із сторін.

Згідно п.5.3 та п.5.4 договору, про
одностороннє розірвання договору одна
сторона повинна письмово повідомити
іншу сторону не пізніше ніж за 10 днів до
дати, з якої договір буде вважатися
розірваним та буде припинено
перевезення пасажирів. У повідомленні
про розірвання договору перевізник
повинен зазначити дату з якої договір
буде вважатись розірваним та буде
припинено перевезення пасажирів.

Одностороннє розірвання договору за
ініціативою Замовника здійснюється
шляхом прийняття ним відповідного
рішення у разі неодноразового (два та
більше разів) невиконання або
неналежного виконання Перевізником
умов договору (п.5.5 договору).

19 вересня 2011 року Виконавчим комітетом
Луганської міської ради були прийняті
оскаржувані рішення № 280/1, № 280/2, № 280/3,
№ 280/4, № 280/5, якими вищевказані договори
на перевезення розірвано шляхом
односторонньої відмови від цих
договорів. Згідно пункту 2 рішень
Управлінню транспорту та зв'язку
Луганської міської ради було доручено
направити позивачу повідомлення про
розірвання договорів.

Підставою для прийняття відповідачем
оскаржуваних рішень зазначено про
порушення позивачем пункту 2.2.1
договору, що зафіксовано в актах
перевірок, які складені Управлінням
транспорту та зв'язку Луганської
міської ради.

На підтвердження порушення позивачем
умов договорів відповідачем надані
акти перевірок від 19 серпня 2011 року № №
01 - 06, від 31 серпня 2011року №№ 07 - 17 зі
змісту яких вбачається, що посадовими
особами управління транспорту та
зв'язку Луганської міської ради
проводились позапланові перевірки
виконання позивачем умов
вищезазначених договорів на
перевезення, в ході яких виявлені
порушення перевізником п.2.2.1 договору,
а саме відсутність транспортного
засобу на маршруті і не повідомлення
диспетчерську службу у письмовій формі
про відсутність транспортного засобу
на маршруті.

Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначає
систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Згідно п.п. 10, 12 п. а) та п.п. 1, 2 п. б)
статті 30 вказаного Закону до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать: власні
(самоврядні) повноваження:
затвердження маршрутів і графіків
руху місцевого пасажирського
транспорту незалежно від форм
власності, узгодження цих питань
стосовно транзитного пасажирського
транспорту у випадках, передбачених
законодавством; залучення на
договірних засадах підприємств,
установ та організацій, що не належать
до комунальної власності відповідних
територіальних громад, до участі в
обслуговуванні населення засобами
транспорту і зв'язку; делеговані
повноваження:здійснення заходів щодо
розширення та вдосконалення мережі
підприємств житлово-комунального
господарства, торгівлі, громадського
харчування, побутового обслуговування,
розвитку транспорту і зв'язку;
здійснення відповідно до
законодавства контролю за належною
експлуатацією та організацією
обслуговування населення
підприємствами житлово-комунального
господарства, торгівлі та громадського
харчування, побутового обслуговування,
транспорту, зв'язку, за технічним
станом, використанням та утриманням
інших об'єктів нерухомого майна усіх
форм власності, за належними,
безпечними і здоровими умовами праці
на цих підприємствах і об'єктах;
прийняття рішень про скасування даного
ними дозволу на експлуатацію об'єктів у
разі порушення нормативно-правових
актів з охорони праці, екологічних,
санітарних правил, інших вимог
законодавства.

Відповідно до частини 9 статті 6
Закону України «Про автомобільний
транспорт» органи місцевого
самоврядування формують мережу
міських автобусних маршрутів
загального користування і здійснюють
контроль за виконанням транспортного
законодавства на відповідній
території згідно з повноваженнями,
визначеними законами України.

Згідно статті 7 вказаного Закону
організація пасажирських перевезень
покладається: на міських автобусних
маршрутах загального користування - на
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради відповідного населеного
пункту. Органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
зобов'язані зокрема, проводити конкурс
на перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування;
забезпечувати укладання договору на
автобусних маршрутах загального
користування із автомобільним
перевізником - переможцем конкурсу на
міських, приміських та міжміських
автобусних маршрутах загального
користування, які не виходять за межі
території області (внутрішньообласні
маршрути), чи надання дозволу на
приміських та міжміських автобусних
маршрутах загального користування, які
виходять за межі території області
(міжобласні маршрути), та забезпечувати
контроль за виконанням ним умов
договору чи дозволу; забезпечувати
безпечне і якісне обслуговування
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування;
забезпечувати компенсацію втрат
автомобільному перевізнику внаслідок
перевезення пільгових категорій
пасажирів та регулювання тарифів.

Згідно частини 3 вказаної статті
органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування мають право:
достроково розірвати договір з
автомобільним перевізником чи
позбавити його дозволу в разі
порушення ним умов договору чи дозволу
і призначити для роботи на автобусному
маршруті загального користування
(групі маршрутів) автомобільного
перевізника, який за результатами
конкурсу зайняв наступне місце, а в
разі їх відмови - призначати до
проведення конкурсу автомобільного
перевізника один раз на термін не
більше ніж три місяці.

Як було встановлено судом
апеляційної інстанції, з договорів на
перевезення пасажирів на постійному
міському автобусному маршруті
загального користування м. Луганська,
укладених між ТОВ «Автостар-Луганськ»
та Виконавчим комітетом Луганської
міської ради вбачається, що в жодному
договорі не визначено, яке саме
підприємство здійснює диспетчерське
управління щодо перевізників на
постійних міських автобусних
маршрутах загального користування
міста Луганська, до яких відноситься
позивач, не містять вказані договори і
обов'язку позивача укласти договори з
певною диспетчерською службою.

Крім того, позивач не повідомлявся
відповідачем, що КП «Міськтранс»
здійснює диспетчерські функції по
відношенню до ТОВ «Автостар-Луганськ».

Також, відповідно до пункту 39
Правил № 176 організатор регулярних
перевезень за міськими автобусними
маршрутами може залучити на конкурсних
засадах суб'єкта господарювання для
виконання функцій з організації та
управління рухом автобусів і
підготовки інформації про роботу
перевізників. Організатор регулярних
перевезень не має права залучати
суб'єктів господарювання, які надають
послуги з перевезень, діють на ринку
транспортних послуг, представляють
інтереси окремих перевізників або груп
перевізників чи контролюються
зазначеними суб'єктами.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що конкурс по визначенню
такого суб'єкта господарювання не
проводився і відповідно останній не
визначався, що також доводить
відсутність у місті Луганську особи, на
яку покладені функції щодо здійснення
диспетчерського управління.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що відповідачем
не доведено, що позивачем були порушені
вимоги п. 2.2.1 договорів. Висновок суду
першої інстанції щодо порушення
позивачем вимог п. 2.2.1 договорів є
помилковими та спростовується
вказаними вище обставинами.

Крім того, згідно п. 5.3 та 5.6
кожного з розірваних Договорів, про
одностороннє розірвання договору одна
сторона повинна письмово повідомити
іншу сторону не пізніше, ніж за 10 діб до
дати, з якої договір буде вважатись
розірваним та буде припинено
перевезення пасажирів. У разі
одностороннього розірвання договору
за ініціативою Замовника договір
вважається розірваним наступного дня
після прийняття відповідного рішення
замовника.

Враховуючи вказане, оскільки
оскаржувані рішення відповідачем були
прийняті 19 вересня 2011 року, то
відповідач, згідно п.п.5.3, 5.6 договору,
зобов'язаний був повідомити позивача
про одностороннє розірвання договорів
на перевезення не пізніше ніж 10 вересня
2011 року, чого відповідачем зроблено не
було.

Таким чином, повно та всебічно
дослідивши всі обставини справи та
давши належну правову оцінку доказам,
суд апеляційної інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги, оскільки дії суб'єкта
оскарження не відповідають чинному
законодавству та порушили права,
свободи і законні інтереси заявника.

Враховуючи вищевикладене, а також
те, що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове законне
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Виконавчого
комітету Луганської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13
листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: