Справа № 810/3795/14
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2014 року 810/3795/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий - суддя Волков А.С.,

фіксування судового засідання
технічними засобами та ведення журналу
забезпечував секретар судового
засідання Луценко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сарафан" до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндохолів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сарафан" з позовом до
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 02.04.2014 №
, згідно з яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем "Податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг)" на суму 170,00 грн., з яких: 170.00 грн.
- штрафні (фінансові) санкції (штраф).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що своєчасно, у передбачені
законом строк, порядок і спосіб подав
до податкового органу податкову
звітність, але податковий орган
прийняв відповідні файли із
запізненням і застосував до позивача
штрафні (фінансові) санкції за
несвоєчасне подання податкової
звітності. Позивач вважає податкове
повідомлення-рішення незаконним і
просив суд його скасувати.

Ухвалою від 25.06.2014 судом відкрито
провадження в адміністративній справі,
судовий розгляд призначено на 02.07.2014.

У призначений день і час до суду
з'явився представник позивача.
Податковий орган явку свого
представника у судове засідання не
забезпечив, про причини неприбуття
представника суд не повідомив.
Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України в разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів. За таких
обставин суд ухвалив здійснювати
розгляд справи за відсутності
відповідача.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити.

Відповідач відзиву на позовну заяву,
заперечень проти позову, будь-яких
пояснень, заяв чи клопотань до суду не
надіслав. За таких обставин справа
розглядалась судом за наявними в ній
матеріалами і доказами.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши представлені документи та
інші зібрані по справі матеріали, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сарафан» є
юридичною особою, що зареєстрована
25.07.1995 (номер запису в ЄДР: 1 002762),
як платник податків перебуває на
обліку в Ірпінській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області.

У березні 2014 року посадовими особами
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області проведено камеральну
перевірку даних, задекларованих
позивачем у податковій звітності з
податку на додану вартість за січень2014
року.

За результатами перевірки посадові
особи податкового органу дійшли
висновку, що позивач порушив вимоги
підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49
Податкового кодексу України, що
виявилось у несвоєчасному поданні
податкової звітності з податку на
додану вартість за січень 2014 року. Так,
граничний термін подання податкової
декларації становив 20.02.2014, а дата
отримання органом доходів і зборів
поданої позивачем декларації - 21.02.2014.

За результатами перевірки Ірпінською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Київській області на
підставі пункту 120.1 статті 120
Податкового кодексу України прийнято
податкове повідомлення-рішення від
02.04.2014 № , згідно з яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем "Податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг)" на суму 170,00 грн., з яких: 170.00 грн.
- штрафні (фінансові) санкції (штраф).

Не погоджуючись з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його до суду.

Під час судового розгляду встановлено,
що між відповідачем і позивачем
укладено договір від 15.08.2012 № 335 про
визнання електронних документів.

Позивач здійснював подання органу
доходів і зборів податкової декларації
за січень 2014 року (з додатками) та
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних в електронному
вигляді засобами телекомунікаційного
зв'язку із використанням електронного
цифрового підпису. При цьому,
формування податкової звітності та її
відправка здійснювались із
застосуванням спеціалізованого
програмного забезпечення « 1С-Звіт».

На підставі даних протоколів зв'язку,
print screen (роздруківок екрану) програми «
1С-Звіт», а також квитанцій № 2 судом
встановлено, що позивач відправив
податкову звітність (файли з податкову
декларацію з податку на додану
вартість та реєстр виданих та
отриманих податкових накладних)
засобами телекомунікаційного зв'язку
19.02.2014 о 21 год. 20 хв. (граничний термін
подання - 20.02.2014), а податковий орган
прийняв відповідні файли: реєстр
виданих та отриманих податкових
накладних - 20.02.2014 о 22 год. 10 хв., а
податкову декларацію з податку на
додану вартість - 21.02.2014 о 00 год. 12 хв.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний складати
звітність, що стосується обчислення і
сплати податків та зборів, та подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Положеннями підпункту «в» пункту 49.3
статті 49 Податкового кодексу України
передбачено, що податкова декларація
подається за вибором платника
податків, якщо інше не передбачено цим
Кодексом, засобами електронного
зв'язку в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації
електронного підпису підзвітних осіб у
порядку, визначеному законодавством.

Згідно з пунктом 49.5 статті 49
Податкового кодексу України при
поданні податкової звітності в
електронній формі платник податку
зобов'язаний здійснити таке
відправлення на адресу відповідного
контролюючого органу не пізніше
закінчення останньої години дня, в
якому спливає такий граничний строк.

Відповідно до пункту 49.18 статті 49 та
пункту 203.1 статті 203 Податкового
кодексу України для подання декларації
встановлюються такі строки: якщо
звітний (податковий) період дорівнює
календарному місяцю, декларація
подається до контролюючого органу, в
якому перебуває на обліку платник
податку, протягом 20 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.

В даній справі судом встановлено, що
граничний строк подання податкової
декларації з податку на додану
вартість за січень 2014 року спливав 20
лютого 2014 року.

Позивач відправив податкову звітність
на адресу податкового органу 19 лютого
2014 року о 21 год. 20 хв., таким чином
належним чином виконав вимоги закону і
обов'язки платника податків,
передбачені Податковим кодексом
України.

Судом встановлено, що податковий орган
із одержав реєстр виданих та отриманих
податкових накладних - 20.02.2014 о 22 год. 10
хв., а податкову декларацію з податку на
додану вартість - 21.02.2014 о 00 год. 12 хв.,
тобто після спливу визначених пунктом
49.18 статті 49 та пунктом 203.1 статті 203
Податкового кодексу України
граничного строку подання податкової
звітності.

Той факт, що податковий орган хоч із
запізненням, але прийняв відповідні
файли податкової звітності, свідчить
про те, що податкова звітність позивача
відповідала вимогам, передбаченим
пунктами 48.3 і 48.4 статті 48 Податкового
кодексу України.

Пунктом 120.1 статті 120 Податкового
кодексу України передбачено, що
неподання або несвоєчасне подання
платником податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), - тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Вирішуючи питання про наявність
підстав для притягнення позивача до
передбаченої законом відповідальності
за несвоєчасне подання податкової
звітності суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109
Податкового кодексу України
податкового кодексу України
податковими правопорушеннями є
протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Об'єктивна сторона правопорушення, що
передбачене пунктом 120.1 статті 120
Податкового кодексу України, яке
полягає неподанні податкових
декларацій (розрахунків),
розкривається як протиправна
бездіяльність платника податків, що
виявилась у невиконанні вимог закону
відносно подання податкових
декларацій (розрахунків).

Об'єктивна сторона правопорушення, яке
полягає у несвоєчасному поданні
податкових декларацій (розрахунків),
розкривається як дія платника
податків, що виявилась у поданні
податкових декларацій (розрахунків),
вчинена несвоєчасно, тобто з
порушенням визначених законом
термінів.

В даній справі судом встановлено, що
позивач своєчасно, тобто у визначені
законом спосіб і строки, та належним
чином вчинив усі необхідні дії задля
подання податкової декларації до
податкового органу. Вказані обставини
підтверджуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Суд констатує загальновідомий факт, що
у період з 18 по 20 лютого 2014 року в Києві
відбувались масові сутички між
прибічниками Євроінтеграції та
представниками правоохоронних
органів, що супроводжувались
застосуванням спеціальних засобів,
зброї та захопленням адміністративних
будівель; робота державних установ,
інформаційних і телекомунікаційних
систем у цей період була зупинена або
здійснювалась нестабільно, з
перебоями.

Таким чином, суд може зробити
припущення, що несвоєчасне отримання
податкової звітності позивача було
спричинено обставинами непереборної
сили.

Податковий орган, всупереч вимогам
частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, жодних доказів на
підтвердження правомірності
прийнятого рішення суду не надав.

За наведених обставин суд дійшов
висновку про відсутність буд-якої вини
в діях позивача, як у формі умислу, так і
у формі необережності, що виключає
склад правопорушення, передбаченого
пунктом 120.1 статті 120 ПК України.

Це означає, що позов підлягає
задоволенню, а податкове
повідомлення-рішення від 02.04.2014 №
як безпідставне підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, доказів
понесення інших судових витрат позивач
суду не надав. Таким чином, на витрати
по сплаті судового збору підлягають
присудженню на користь позивача шляхом
стягнення цих сум з Державного бюджету
України.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 02.04.2014 № , згідно з
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Сарафан" збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем "Податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг)" на суму 170,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сарафан" судові
витрати у сумі 182 (сто вісімдесят дві)
гривень 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Волков А.С.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - "04" липня 2014 р.