Справа № 484/2254/14-а
Суддя: Літвіненко Т. Я.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 484/2254/14-а
Провадження № 2-а/484/128/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014року Первомайський міськрайонний
суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Літвіненко Т.Я.
розглянувши в письмовому провадженні в
місті Первомайську справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Первомайську та Первомайському
районі Миколаївської області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вичинити певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої за довіреністю
діє ОСОБА_2, звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Первомайську та Первомайському
районі Миколаївської області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вичинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначила, що з
1997 року ОСОБА_1 отримувала пенсію за
віком. У 1999 році виїхала на постійне
місце проживання в Державу Ізраїль де і
проживає на даний час. З того часу
відповідач припинив проводити виплату
пенсії на підставі пункту 2 частини 1
статті 49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

У поновленні нарахування та виплати
призначеної пенсії за віком в розмірі,
передбаченому Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зі змінами та
доповненнями на момент нарахування та
виплати пенсії з урахуванням
матеріалів пенсійної справи їй було
відмовлено.

Такі дії відповідача позивач вважає
протиправними та просила зобов'язати
відповідача поновити їй виплату пенсії
за віком в розмірі, передбаченому
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зі змінами та
доповненнями на момент нарахування та
виплати пенсії з урахуванням
матеріалів пенсійної справи з березня
2014р.

Представник позивача, яка діє на
підставі довіреності, виданої 24.03.2014р.
та оформленої згідно чинного
законодавства, надала заяву, в якій
позов підтримала, просила його
задовольнити та розглядати справу без
її участі. Відповідно до вказаної
довіреності ОСОБА_2 має право діяти в
інтересах ОСОБА_1 в судах з правом
передачі та підпису всіх необхідних
документів, пов'язаних з виконанням
повноважень по даній довіреності, та
правами позивача. Отже, повноваження
представника позивача підтверджені
належним чином.

Представник відповідача надав суду
заперечення проти позову, вказуючи, що
відповідач діяв в межах чинного
законодавства, отже підстави для
задоволення позову відсутні. Крім того,
позовну заяву від імені позивача
подано особою, яка не має повноваження
на ведення справи в суді. Також
представник позивача просив
розглядати справу без його участі в
порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Отже, враховуючи вище викладене, суд
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Дослідивши надані сторонами документи,
всебічно та повно з'ясувавши обставини
справи, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд дійшов слідуючого.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів держаної влади,
органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
громадянкою України, що
підтверджується її закордонним
паспортом (а.с.9). В лютому місяці 1997р.
Управлінням праці та соціального
захисту населення Первомайської
міської ради позивачу була призначена
пенсія за віком (довічно). У лютому
місяці 1999р. вона переїхала на постійне
місце проживання до Ізраїлю, у зв'язку з
чим виплату пенсії їй було припинено.

В 2002р. пенсійні справи Управління праці
та соціального захисту населення
Первомайської міської ради
Миколаївської області передані до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Первомайську, яке в 2011р. було
реорганізоване в Управління
Пенсійного фонду України в місті
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області.

03.03.2014р. через представника ОСОБА_1
звернулась до відповідача із заявою
про поновлення виплати пенсії за віком
в розмірі, передбаченому Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» зі
змінами та доповненнями на момент
нарахування та виплати пенсії з
урахуванням матеріалів пенсійної
справи, на яку отримала відповідь за
вих..№18-К-08 від 05.03.2014 року, згідно якої
вказане питання буде розглянуто після
затвердження порядку виплати пенсії
особам, які виїхали на постійне місце
проживання за кордон та яким до виїзду
вже була призначена пенсія відповідно
до українського законодавства. Отже,
виплата пенсії позивачу поновлена не
була.

За правилами ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Тобто,
право на отримання пенсії є
конституційним правом громадянина
України.

Згідно статті 92 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»№ 1788-ХП, який
був чинний на момент виїзду позивача за
кордон, громадянам, які виїхали на
постійне проживання за кордон, пенсії
не призначаються. Пенсії, призначені в
Україні до виїзду на постійне
проживання за кордон, виплачуються за 6
місяців наперед перед від'їздом за
кордон. За час перебування цих громадян
за кордоном виплачуються тільки
пенсії, призначені внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання.

З 1 квітня 2004 року набув чинності Закон
України №1058-IV від 09.07.2003 року «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон №1058-IV),
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 якого, виплата пенсії припиняється на
весь час проживання пенсіонера за
кордоном, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та
Ізраїлем стосовно призначення та
виплати пенсії не укладалося.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року по справі № 1-32/2009
визнано такими, що не відповідають
Конституції України, положення пункту 2
частини 1 статті 49, другого речення
статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003
року № 1058-IV.

Відповідно до статті 152 частини 2
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту
2 частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону №1058-IV втратили
чинність з 07 жовтня 2009 року, тобто від
дати прийняття рішення Конституційним
Судом України № 25-рп/2009.

Статтею 24 Конституції України
встановлено, що громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального положення, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

У відповідності до ч.3 ст. 2 Протоколу №4
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини, кожна людина має право
на вільне пересування і свободу вибору
місця проживання. Кожна людина має
право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну.

Таким чином, проживаючи в Ізраїлі, як
громадянка України, ОСОБА_1 має такі ж
самі конституційні права, як й інші
громадяни України.

Згідно ч.3 ст.22 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Відповідно до вимог ч.1 ст.7 Закону №1058-IV
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування здійснюється за
принципами: рівноправності
застрахованих осіб щодо отримання
пенсійних виплат та виконання
обов'язків стосовно сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Частинами 1 та 2 ст. 28 Закону №1058-IV
встановлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності у
чоловіків 35 років, а у жінок 30 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 35 років
чоловікам і 30 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більш
як на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини.

Виходячи з вимог п. 3 ч.2 ст. 27 Закону
№1058-IV розмір пенсії за віком,
обчислений за раніше діючим
законодавством, підвищується з дня
набрання чинності цим Законом до дня її
призначення в порядку, передбаченому
частинами першою та другою статті 42
цього Закону.

Згідно ч.3 статті 42 Закону №1058-IV, у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії,
обчислений відповідно до статті 28
цього Закону (крім пенсіонерів, які
працюють (провадять діяльність,
пов'язану з отриманням доходу, що є
базою нарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування). Перерахунок
пенсії проводиться з дня встановленого
прожиткового мінімуму.

Стаття 43 Закону №1058-IV передбачає, що
перерахунок пенсій за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років,
призначених до набрання чинності цим
Законом, здійснюється за нормами цього
Закону на підставі документів про вік,
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та інших документів, що знаходяться на
час перерахунку у пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло раніше, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

Таким чином, розмір пенсії позивача
повинен перераховуватись відповідно
до діючого законодавства.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку про те, що позов обґрунтований
та підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 158, 159, 162, 163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в місті
Первомайську та Первомайському районі
Миколаївської області щодо відмови у
поновленні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Первомайську та
Первомайському районі Миколаївської
області поновити ОСОБА_1 нарахування та
виплату призначеної пенсії за віком в
розмірі, передбаченому Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» зі змінами та
доповненнями на момент нарахування та
виплати пенсії, з урахуванням
матеріалів пенсійної справи з 03.03.2014р.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подачі апеляційної
скарги, якщо така скарга не була подана.

Апеляційну скаргу на постанову може
бути подано до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Первомайський міськрайонний суд
Миколаївської області протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

У разі подачі апеляційної скарги
постанова набирає законної сили в день
прийняття рішення в справі судом
апеляційної інстанції, якщо постанову
не буде скасовано.

Суддя: