Справа № 521/2127/14-а
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/2127/14-а
Провадження № 2а/521/173/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого - судді Бобуйок І.А.,

при секретарі - Зубковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі справу
адміністративної юрисдикції за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м.Одеси про
визнання протиправним рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

17.02.2014 р. ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси (далі -
управління ПФУ), в якому з урахуванням
доповнень просив визнати протиправним
та скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси від
23.01.2014р. № 86 про утримання сум пенсій,
надміру виплачених пенсіонеру
внаслідок зловживань з його боку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з
березня 2009 р. йому призначена пенсія за
віком. Підставою для прийняття
відповідачем оскаржуваного рішення
стали відомості про реєстрацію з 2001 р.
його, позивача, в якості СПД, про що
управлінню ПФУ не було відомо під час
призначення пенсії, внаслідок чого
утворилась переплата. Проте, позивач
заперечує проти факту його реєстрації
в якості СПД в будь-який час та вважає,
що підстави для прийняття рішення
відсутні. В зв'язку з тим, що
оскаржуване рішення порушує його право
на отримання пенсії в належному
розмірі, позивач просив його скасувати,
зобов'язати нарахувати та сплатити
утримані суми відповідно до цього
рішення, а також відновити порядок
нарахування та виплату йому пенсії,
який існував до прийняття рішення.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач заперечував проти позову та
пояснив, що згідно даних з ЕДР позивач
зареєстрований як СПД з 01.01.2001 р.
Оскільки ОСОБА_1 не повідомив пенсійний
орган про зазначені обставини,
утворилась переплата пенсії в розмірі
245,10 грн. На підставі рішенням
управління ПФУ від 23.01.2014 р. № 86
зазначена сума підлягає стягненню.
Вважаючи, що пенсійний орган діяв у
відповідності до п. 1 ст.50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якого суми пенсії, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку
пенсіонера, відповідач просив у позові
відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, а також
додатково витребувані документи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Управління ПФУ з березня 2009 р.
призначило позивачу пенсію за віком по
досягненні 60-ти річного віку.

Після призначення пенсії позивач
продовжував працювати за останнім
місцем роботи - електромонтажником 6
розряду на ТОВ «Гідропром» до 12.01.2012 р.

23.01.2014 р. управління ПФУ прийняло
рішення № 86 про утримання сум пенсій,
надміру виплачених ОСОБА_1 внаслідок
зловживань з його боку, а саме в зв'язку
із неповідомленням про
працевлаштування в розмірі 245,10 грн.
(а.с.5).

Згідно поданих відповідачем
заперечень зазначена заборгованість
утворилась за період з 01.04.2012р. по
31.01.2014р. (а.с.20-21), тобто з часу закінчення
трудової діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 р. № 1058-IV, суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Стаття 102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №
1788-ХІІ встановлює, що пенсіонери
зобов'язані повідомляти органу, що
призначає пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати.

У разі невиконання цього
обов'язку і одержання у зв'язку з цим
зайвих сум пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Аналіз наведених норм права дає
підстав для висновку, що для прийняття
рішення про утримання надміру
виплачених сум пенсії пенсійному
органу необхідно мати обґрунтовані
підстави вважати, що пенсіонером
свідомо не надані дані та не
повідомлено про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії.

Приймаючи оскаржуване рішення,
управління ПФУ вважало достатнім
записку начальника відділу обліку
надходження платежів цього ж
управління без дати та номеру (а.с.24) про
реєстрацію ОСОБА_1, як СПД з 01.01.2001 р., а
також дані ДП «Інформаційно-ресурсного
центру», згідно який ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер якого НОМЕР_1,
зареєстрований як СПД з 01.01.2001 р., дані
до ЄДР внесені Одеською реєстраційною
службою Одеського міського управління
юстиції 18.01.2013 р. за № 2 104235.

Проте, в ході судового розгляду на
підставі додатково витребуваних судом
та наданих позивачем документів з
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції
вбачається, що ОСОБА_1, ІПН якого НОМЕР_1,
не зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ані до 01.07.2004 р. (часу
створення ЄДР), ані після 01.07.2004р, що
підтверджується відповідними
довідками з перевіркою поточних даних,
а також архівних матеріалів
Реєстраційної служби.

З підстав відсутності у відділі
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції
реєстраційної справи на фізичну особу
ОСОБА_1, залишилась без виконання
ухвала Малиновського районного суду м.
Одеси від 24.04.2014 р. про витребування
реєстраційної справи ФОП ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_1).

Наведені обставини спростовують дані
відповідача, що позивач був
зареєстрований як СПД з 01.01.2001 р., про що
запис в ЄДР внесена 18.01.2013р.

В ході судового розгляду представник
відповідача пояснила, що згідно даних
управління ПФУ, позивач сплачував
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування у певний
період, в зв'язку з чим відповідач
вважав підтвердженими обставини
реєстрації пенсіонера в якості
підприємця.

Позивач в судовому засіданні пояснив,
що ніколи самостійно не сплачував
платежі до пенсійних органів. Після
призначення пенсії його неодноразово
викликали до управління ПФУ для
отримання даних, що він не
зареєстрований як СПД. Проте, позивач
неодноразово пояснював, що ніколи не
реєструвався підприємцем та просив
ретельно розібратися. На підтвердження
своїх доводів позивач звертався до
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції та ще
станом на 25.11.2011 р. отримував довідку
про відсутність реєстрації його як
фізичної особи-підприємця (а.с.6). На
думку позивача, можливо обставини щодо
відрахування коштів до пенсійного
органу відбулись внаслідок помилки
бухгалтера ДП «УкрНДІМФЕЛЕТРО», де він
працював за сумісництвом. Факт роботи
за сумісництвом позивач підтвердив
належною довідкою підприємства, яка
надавалась відповідачу при
призначенні пенсії (а.с.10).

Користуючись сайтом ДП
«Інформаційно-ресурсний центр», який є
загальнодоступним, для отримання даних
про пенсіонера та приймаючи
оскаржуване рішення, відповідач не
звернув увагу на суперечливі дані, а
саме на те, що в графі «дані про
провадження підприємницької
діяльності» зазначено, що свідоцтво
про державну реєстрацію визнано
недійсним, не здійснив належну
перевірку цих даним та підставам для
прийняття оскаржуваного рішення.

Аналізуючи наведене, суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення
відповідача прийнято на підставі
неповно перевірених даних, які
суперечать дійсним обставинам, та
порушує права позивача на належне
пенсійне забезпечення.

Відповідачем не доведено, що ОСОБА_1
свідомо не надав дані та не повідомив
пенсійний орган про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії, що
виключає зловживання з його боку.

Відтак, оскаржуване рішення пенсійного
органу підлягає скасування, як таке, що
не ґрунтується на законних підставах.

Вимоги щодо зобов'язання нарахувати та
сплатити утримані суми відповідно до
оскаржуваного рішення, а також
відновити порядок нарахування та
виплату позивачу пенсії, який існував
до прийняття рішення, є залежними від
вимоги про скасування рішення, а тому
також підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ст.267 КАС України, суд
вважає за можливе встановити судовий
контроль за виконанням судового
рішення шляхом зобов'язання
відповідача подати звіт про виконання
судового рішення у місячний строк із
дня набрання судовим рішенням законної
сили.

Керуючись ст.ст. 8-11, 69, 70, 86, 158-169 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління пенсійного фонду України в
Малиновському районі м. Одеси про
визнання протиправним рішення,
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в Малиновському районі м. Одеси
від 23.01.2014 р. № 86 про утримання сум
пенсій, надміру виплачених пенсіонеру
внаслідок зловживань з його боку.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси нарахувати та сплатити ОСОБА_1
утримані суми відповідно до рішення
від 23.01.2014 р. № 86.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси відновити порядок нарахування та
виплату ОСОБА_1 пенсії, який існував до
прийняття рішення № 86 від 23.01.2014 р.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Малиновському районі м.
Одеси у місячний строк із дня набрання
судовим рішенням законної сили подати
звіт про виконання судового рішення
відповідно до ст. 267 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
І.А. Бобуйок