Справа № 2а-3186/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
Справа №
13886/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 27
травня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші Івано-Франківської
області про зобов'язання провести
перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

12.03.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші
Івано-Франківської області, в якому, із
урахуванням уточнення позовних вимог,
просить:

визнати неправомірною відмову
відповідача в перерахунку пенсії по
інвалідності у відповідності до вимог
ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» і постанови
Кабінету Міністрів № 1293 від 27.12.2005 року,
ст. 87 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

зобов'язати відповідача провести
перерахунок пенсії згідно ст.ст. 50, 54, 67
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» для інвалідів II групи,
обчисленої з розміру основної
(державної) пенсії не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії 75 % від мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком що
визначається згідно ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, та постанови
кабінету міністрів від 27.12.2005 року № 1293:

1) з 01.05.2006 року по 31.12.2006 року не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії 75 % від мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком що
визначається згідно ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, та постанови
Кабінету міністрів від 27.12.2005 року № 1293;

2) з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії 75 % від мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком що
визначається згідно ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, та постанови
кабінету міністрів від 27.12.2005 року № 1293;

3) починаючи з 22.05.2008 року не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії 75 % від мінімальної
пенсії за віком виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком що
визначається згідно ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, та постанови
кабінету міністрів від 27.12.2005 року № 1293;

зобов'язати відповідача виплатити у
зв'язку із проведенням вищевказаного
перерахунку пенсії, недоотриманої суми
пенсії за період з 01.05.2006 року по 31.12.2006
року; з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, та
починаючи з 22.05.2008 року з урахуванням
проведених у цей час виплат.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 27
травня 2011 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її такою, що
винесена з порушенням норм
матеріального права, позивач оскаржив
її, подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 27
травня 2011 року та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позов в
частині підвищення розміру пенсії з
урахуванням його збільшення
відповідно до.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що згідно
постанови Кабінету Міністрів № 1293 від
27.12.2005 року пенсії, призначені
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи», збільшуються в 3,5 рази. В
разі застосування вказаної норми,
розмір його пенсії мав би становити 8x3,5
= 38 розмірів мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом.

Апелянт стверджує, що згідно з
оскаржуваною постановою, відповідачем
застосований відповідний коефіцієнт
(3,5), але як випливає з довідки, наданої
ним на додаток до позову, розмір його
пенсії є значно нижчим, ні ж
передбачено законом, без врахування її
підвищення згідно постанови Кабінету
Міністрів № 1293 від 27.12.2005 року.

Крім того, апелянт зазначає, що
досудове врегулювання спору не є
обов'язком особи, чиї права порушуються
уповноваженим органом державної влади
чи управління.

Суд апеляційної інстанції, у
відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС
України, вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстації прийшов до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції відповідають нормам
матеріального та процесуального права
та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Як безспірно встановлено, позивач є
потерпілим від наслідків аварії на
ЧАЕС, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1, виданим виконкомом
Івано-Франківської обласної ради, та
згідно із довідкою МСЕК № 201814 визнаний
інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з наслідками
аварії на ЧАЕС. Положеннями статті 14
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» його віднесено до І
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як слідує із матеріалів справи,
позивачу була призначена за його
вибором пенсія по інвалідності, як
особі що постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2005 року № 1293 встановлений
обов'язок Пенсійного Фонду України
збільшити розмір пенсії, призначеної
відповідно до статті 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»: у 3,5 рази -
пенсію по інвалідності учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році та пенсію
у зв`язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
членам їх сімей; у 2,5 раза - пенсію по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987 - 1990 роках, громадянам,
евакуйованим у 1986 році із зони
відчуження, та пенсію у зв'язку із
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи членам їх
сімей.

Збільшення розміру пенсії
здійснюється без урахування
передбачених законодавством надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, сум індексації
та інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством.

Частиною 2 вказаної Постанови
встановлено, що: 1) мінімальний розмір
пенсії, передбачений частиною
четвертою статті 54 Закону, не може бути
нижчим: для інвалідів з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, I групи - 540 гривень, II групи
- 500 гривень, III групи - 467 гривень; для
інших інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, I групи - 440
гривень, II групи - 400 гривень, III групи - 370
гривень.

Зазначена Постанова № 1293 від 27.12.2005
року набула чинності з 01.01.2006 року.

На виконання зазначеної постанови КМУ
з 01.01.2006 позивачу було перераховано
пенсію і збільшено її в 3,5 рази, тобто
відповідачем своєчасно та в повному
обсязі проведено перерахунок пенсії
ОСОБА_1 відповідно до вимог постанови
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2005 № 1293.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, згідно постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 1 липня 2010 року, яка набрала
законної сили, зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші
провести перерахунок пенсії позивачу
ОСОБА_1 за період з 1.05.2006 року по 31.12.2007
року та починаючи з 22.05.2008 року
відповідно до ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
обчисленої з розміру основної
(державної) пенсії не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії 75 % від мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, що
визначається згідно із ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного Законом. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші виплатити позивачу у зв'язку
із проведенням вищевказаного
перерахунку пенсії, недоотримані суми
пенсії за період з 01.05.2006 року по 31.12.2007
року та починаючи з 22.05.2008 року, з
врахуванням проведених у цей час
виплат, що і було зроблено
відповідачем.

Оскільки аналіз постанови Кабінету
Міністрів України від 27.12.2005 № 1293
свідчить про одноразовість її
застосування, і ніяких вимог щодо
системності або періодичності
підвищення пенсій, призначених на
підставі ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зазначений
нормативно-правовий акт не містить, то
вимоги позивача про перерахунок
державної пенсії, відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із застосуванням
підвищення пенсії, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 27.12.2005 № 1293, є безпідставні.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 27
травня 2011 року у справі № 2-а-3186/11 за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші
Івано-Франківської області про
зобов'язання провести перерахунок та
виплату пенсії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник