Справа № К/9991/32907/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/32907/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання
Василенко І.О.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової
адміністрації України про визнання дій
протиправними та поновлення на службі
за касаційною скаргою Державної
податкової адміністрації України на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 березня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що проходив службу на посаді старшого
оперуповноваженого з особливо
важливих справ аналітичного відділу
оперативно-аналітичного управління
Головного управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації України. 4 листопада 2009
року керівництво ДПА України в зв'язку
з тим, що в грудні 2009 року вислуга
позивача досягне 20 років,
запропонувало йому формально оформити
рапорт щодо наступного звільнення зі
служби з 28 грудня 2009 року. Позивач 4
листопада 2009 року подав керівництву
рапорт, датований наперед 28 грудня
2009 року, та зазначив в ньому, що
просить в зв'язку з погіршенням стану
здоров'я та наявною вислугою звільнити
його з органів податкової служби та
направити для проходження
військово-лікарської комісії. В період
з 17 грудня 2009 року по 31 грудня 2009 року
ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатним. 24
грудня 2009 року позивач подав голові ДПА
України рапорт, в якому просив
попередній рапорт про звільнення не
розглядати, а вважати недійсним. Крім
цього, 28 грудня 2009 року ОСОБА_1 направив
на ім'я голови ДПА України телеграму, в
якій повідомив про відкликання рапорту
про звільнення. Проте наказом ДПА
України від 28 грудня 2009 року №1610-о
позивача було звільнено з посади та
податкової міліції у запас Збройних
Сил за пунктом 64 «ж» (за власним
бажанням) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ 28 грудня 2009
року. Вважає звільнення
зі служби протиправним, оскільки
позивач не мав бажання звільнятися зі
служби з органів внутрішніх справ. Крім
цього, в рапорті, датованому наперед
28 грудня 2009 року, позивач просив
звільнити його «у зв'язку з погіршенням
стану здоров'я та за вислугою років», а
не за власним бажанням як зазначено в
оскаржуваному наказі. Всупереч вимогам
частини третьої статті 40 Кодексу
законів про працю України позивача
було звільнено зі служби в період його
тимчасової непрацездатності.
Відповідач в порушення вимог пунктів
4.1, 4.2 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року №
58, не видав позивачу під час звільнення
трудову книжку, поштове повідомлення
із вказівкою про необхідність
отримання трудової книжки не надіслав.

Просив з урахуванням уточнення
позовних вимог визнати протиправними
дії ДПА України щодо звільнення ОСОБА_1
з посади та податкової міліції; визнати
протиправним та скасувати наказ ДПА
України від 28 грудня 2009 року № 1610-о в
частині звільнення позивача з посади
та податкової міліції; поновити ОСОБА_1
на службі на посаді старшого
оперуповноваженого з особливо
важливих справ аналітичного відділу
оперативно-аналітичного управління ГУ
ПМ ДПА України зі збереженням усіх
доплат і надбавок, які він отримував
згідно із розрахунковим листом за
грудень 2009 року; стягнути з ДПА України
на користь ОСОБА_1 грошове та речове
забезпечення за час вимушеного прогулу
в розмірі 11 448,85 грн; стягнути з ДПА
України на користь позивача середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
затримку у видачі трудової книжки в
розмірі 11 448,85 грн; стягнути з ДПА
України на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду в розмірі 5000 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року позов ОСОБА_1
задоволено частково. Стягнуто з ДПА
України на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за затримку видачі трудової
книжки в розмірі 5770,73 грн. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 березня
2011 року апеляційну скаргу ДПА України
залишено без задоволено, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ДПА
України, судами неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено наступне.

Наказом ДПА України від 16 листопада 2009
року №1403-о підполковника податкової
міліції ОСОБА_1, який перебував у
розпорядженні ДПА України, призначено
на посаду старшого оперуповноваженого
з особливо важливих справ аналітичного
відділу оперативно-аналітичного
управління ГУ ПМ ДПА України.

Наказом ДПА України від 28 грудня 2009
року №1610-о позивача було звільнено з
посади та податкової міліції у запас
Збройних Сил за пунктом 64 «ж» (за
власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ 28 грудня 2009 року.

Підставою для звільнення став рапорт
ОСОБА_1 від 28 грудня 2009 року .

28 грудня 2009 року ОСОБА_1 подав рапорт на
ім'я Голови ДПА України Буряка С.В., в
якому вказав, що у зв'язку з наявністю
вислуги років та погіршенням стану
здоров'я просив звільнити його з
органів податкової служби з 28 грудня 2009
року та направити на
військово-лікарську комісію.

24 грудня 2009 року позивач подав на ім'я
Голови ДПА України рапорт, в якому
просив передчасно написаний рапорт
щодо звільнення з органів ДПС з 28
грудня 2009 року не розглядати, а
вважати недійсним.

28 грудня 2009 року ОСОБА_1 направив на ім'я
Голови ДПА України термінову
телеграму, в якій зазначив, що у зв'язку
з перебуванням на стаціонарному
лікуванні та зміною обставин відкликає
рапорт від 28 грудня 2009 року щодо
звільнення його з органів ДПС з 28
грудня 2009 року, який був передчасно
написаний та переданий керівнику
підрозділу 4 листопада 2009 року.
Термінова телеграма на ім'я Голови ДПА
України вручена уповноваженій особі 28
грудня 2009 року о 16 год.15 хв.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
відмовляючи у задоволенні позову,
прийшли до висновку, що чинним
законодавством не передбачено будь-які
звернення працівників податкової
міліції, які написані наперед, а також
не передбачений законодавчий механізм
відкликання чи визнання недійсними
даних документів, а сам факт звернення
з вказаним рапортом, а також написання
особою начальницького складу
податкової міліції будь-якого
документу з датою наперед не
відповідає морально-етичним засадам
діяльності працівників органів
внутрішніх справ, а також принципам
службової дисципліни, які закріплені в
статті 1 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України. Крім
того, позивач не обґрунтував і не
підтвердив ніякими доказами своє
твердження про той факт, що його рапорт
від 28 грудня 2009 року про звільнення
написаний датою наперед та був
фактично складений і поданий 4
листопада 2009 року. Також позивач не
довів, що його телеграма від 28 грудня 2009
року на ім'я Голови ДПА України про
відкликання рапорту від 28 грудня 2009
року щодо звільнення його з органів
державної податкової служби з 28 грудня
2009 року отримана Головою ДПА України ще
до моменту підписання наказу від 28
грудня 2009 року № 1610-о про звільнення
позивача з посади та податкової
міліції.

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна.

Відповідно до пункту 62 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ звільнення осіб
рядового і начальницького складу зі
служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою
на військовий облік), якщо звільнені
особи не досягли граничного віку,
встановленого Законом України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» для перебування в запасі осіб,
які мають військові звання і за станом
здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи
досягли граничного віку, встановленого
Законом України «Про військовий
обов'язок і військову службу» для
перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання або
визнані військово-лікарськими
комісіями непридатними за станом
здоров'я до військової служби (із
зняттям з військового обліку).

Підпунктом «ж» пункту 64 Положення
передбачено, що особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
власним бажанням - при наявності
поважних причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків.

Звільнення зі служби за власним
бажанням відповідно до зазначеної
правової норми можливо при наявності
двох обов'язкових умов: 1) власного
бажання особи, яка проходить службу,
для дострокового звільнення; 2)
наявності причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків.

Позивач, подаючи рапорт про звільнення,
датований 28 грудня 2009 року, зазначив, що
просить звільнити його зі служби з 28
грудня 2008 року «у зв'язку з наявністю
вислуги років та погіршення стану
здоров'я». Просив також направити його
«на ВКК» - лікарську комісію.
Відповідачем не перевірено наявності
причин, що перешкоджають виконанню
позивачем службових обов'язків та
звільнено зі служби без наявності
висновку про стан здоров'я позивача.
Крім цього, рапортом від 24 грудня 2009
року позивач просив не звільняти його
зі служби з 28 грудня 2008 року, оскільки
він бажає продовжувати службу. Рапорт
зареєстрований у Державній податковій
інспекції України 24 грудня 2009 року.
Телеграмою від 28 грудня 2009 року позивач
ще раз підтвердив відкликання поданого
ним рапорту про звільнення зі служби.

Враховуючи приведені обставини, суди
першої та апеляційної інстанції
прийшли до передчасного висновку про
наявність підстав та законність
звільнення позивача зі служби у запас
Збройних Сил за пунктом 64 «ж» (за
власним бажанням) Положення.

Суд першої інстанції у постановленому
рішенні зазначив, що на осіб, які
досягли граничного віку, встановленого
пунктом 7 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, не
поширюються вимоги пункту 68 цього
Положення щодо строків звільнення зі
служби за особистим проханням.

Проте при цьому суд першої інстанції не
мотивував, яким чином зазначене
положення стосується позивача, який
маючи спеціальне звання підполковника
податкової міліції, на день звільнення
досяг 38-річного віку, у той час, коли
граничний вік для осіб середнього і
старшого начальницького складу
встановлений у 45 років.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовної вимоги щодо стягнення з
відповідача коштів за затримку видачі
трудової книжки, суд першої інстанції,
з яким погодився апеляційний суд,
виходив із того, що період вимушеного
прогулу склав 49 робочих днів (3 робочих
дня грудня 2009 року, 19 робочих днів січня
2010 року, 20 робочих днів лютого 2010 року
та 7 робочих днів березня 2010 року).

Проте з таким висновком судів
попередніх інстанції погодитися не
можна.

Частиною першою статті 47 Кодексу
законів про працю України передбачено
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу видати працівнику в день
звільнення належно оформлену трудову
книжку.

Відповідно до частини четвертої статті
235 Кодексу законів про працю України в
разі затримки видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові виплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Таким чином, для застосування цієї
норми права необхідно наявність таких
умов:

- затримки у видачі трудової книжки;

- вини власника або уповноваженого ним
органу;

- вимушений прогул, викликаний
затримкою видачі трудової книжки.

Вирішуючи дане питання, суди вважали
установленим факт невидачі
ОСОБА_1 трудової книжки з вини ДПА
України. При цьому судами не з'ясовано:
за яких обставин не видавалася трудова
книжка позивачу, чи була у позивача
можливість отримати трудову книжку в
день звільнення, чи надсилав
відповідач позивачу поштове
повідомлення із вказівкою про
необхідність отримання трудової
книжки, коли позивач одержав трудову
книжку.

Суди взагалі не з'ясували чи працював
позивач після звільнення та з якого
часу й відповідно, чи був у нього
вимушений прогул через відсутність
трудової книжки.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи і не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції.

Оскільки зазначені порушення в силу
вимог статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути усунені судом
касаційної інстанції, то судові
рішення у справі підлягають скасуванню
з направленням справи на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної податкової
адміністрації України задовольнити
частково.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 березня
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 березня 2011 року скасувати, справу
направити на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.