Справа № 2а-1977/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа № 9104/96014/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Хустської районної
державної адміністрації на постанову
Хустського районного суду
Закарпатської області від 10 травня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Хустської районної
державної адміністрації про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 18.04.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Хустської районної державної
адміністрації в якому просив визнати
протиправною бездіяльність
відповідача та зобов'язати нарахувати
та виплатити недоплачену щорічну
допомогу на оздоровлення за 2009-2010 роки
в розмірі 5 мінімальних заробітних
плат.

Постановою Хустського районного суду
Закарпатської області від 10 травня 2011
року позов задоволено, визнано
бездіяльність управління праці та
соціального захисту населення
Хустської РДА щодо не нарахування та
невиплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на
здоровлення, як інваліду II групи
відповідно до вимог ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у 2009-1010р. протиправними, зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Хустської РДА
нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну
допомогу на оздоровлення, як інваліду II
групи в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат відповідно до вимог ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2009 та окремо за 2010 роки з
врахуванням вже проведених виплат.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління праці та
соціального захисту населення
Хустської районної державної
адміністрації оскаржило його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
статтею 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, як
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи передбачалася виплата
щорічної допомоги на оздоровлення в
таких розмірах: інвалідам І і II групи - 5
мінімальних заробітних плат, інвалідам
III групи, дітям-інвалідам - 4 мінімальні
заробітні плати.

Дію статті 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зупинено на 2006 рік в
частині виплати компенсацій і допомог
у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати згідно із Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік»; крім того, пунктом 30 статті 71
Закону України «Пре державний бюджет
України на 2007 рік» зупинена на 2007 дія
статті 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати допомог
у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати, а суд першої
інстанції мотивував своє рішення
керуючись статтею 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждати іаслідок
Чорнобильської катастрофи», тобто суд
неправильно застосував норми
матеріального права.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 20.09.2005р. № 936 «Про
затвердження Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплата щорічної допомоги
на здоровлення відповідно до частини
четвертої статті 48 Закону здійснюється
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 р. № 562
Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005р. № 562 встановлено
громадянам з числа учасників
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи такий розмір щорічної
допомоги на оздоровлення: інвалідам І і
II групи - 120 грн.; учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
II категорії -100 грн.; інвалідам III групи
та дітям-інвалідам - 90 грн.

Згідно статті 62 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»:
Роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковим
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності».

Відповідно до статті 63 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
Фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету, тобто,
щорічна допомога на оздоровлення
позивачу ОСОБА_1 повинна виплачуватись
в межах бюджетних асигнувань. На
підставі статті 23 Бюджетного Кодексу
України будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення, які
встановлюються Законом про Державний
бюджет України чи рішенням про
місцевий бюджет.

Апелянт зазначає, що щорічна допомога
на оздоровлення позивачу повинна
виплачуватися у межах бюджетних
асигнувань у відповідності до Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік», «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», «Про Державний
бюджет України на 2008 рік», «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
«Про Державний бюджет України на 2010
рік». Відповідно до вищевказаних
Законів про Державний бюджет України
на 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 роки зупинено дію ст.
48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати допомог
у розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати.

Управління праці та соціального
захисту населення Хустської
юйдержадміністрації являється органом
виконавчої влади і виплати одноразових
грошових допомог проводить в межах
бюджетних асигнувань і не може бути по
даній справі відповідачем, поза як
самостійно не визначало і не змінювало
розмір одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, чим не порушило
жодних прав позивача.

На підставі наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити.

До початку розгляду справи судом
апеляційної інстанції, в суд подано
свідоцтво про смерть, відповідно до
якого ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, є інвалідом другої групи
внаслідок захворювання пов'язаного з
наслідками аварії на ЧАЕС (категорія 1),
у зв'язку з чим користується пільгами
та правами, передбаченими Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розглядаючи спір суд першої інстанції
не врахував вимоги ч. 2 ст. 99 КАС України
згідно якої для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Судом першої інстанції залишено поза
увагою, що виплати ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення проводились в
січні 2009 року - 120грн., в січні 2010 року - 120
грн. .

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом (18.04.2011 року),
відсутність заяви та поважних причин
для поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги щодо виплати
недоотриманої суми одноразової
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2009-2010 роки слід
залишити без розгляду.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а тому постанова підлягає
скасуванню, а провадження у справі
підлягає закриттю у зв'язку із смертю
ОСОБА_1

Керуючись ч. 5 ст. 157, ст. 160, ст. 197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Хустської районної державної
адміністрації - задовольнити частково,
постанову Хустського районного суду
Закарпатської області від 10 травня 2011
року по справі № 2а-1977/11 - скасувати, а
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до управління праці та соціального
захисту населення Хустської районної
державної адміністрації про стягнення
заборгованості закрити .

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин