Справа № 805/786/14
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Радченко В.Є.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року справа №805/786/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Сухарька М.Г.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23 травня 2014
року у справі № 805/786/14 за позовом ОСОБА_2
до управління Пенсійного фонду України
в м. Сніжне про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії. Позовні
вимоги мотивує наступним: позивач
звернувся до УПФУ в м.Сніжне із заявою
про включення часу відбування
виправних робіт в загальний трудовий
стаж. Відповідач відмовив позивачу та
надав роз'яснения. що стаж з 01.11.1989 року
по 26.12.1990 може бути включений до
загального трудового стажу, якщо судом
було прийнято таке рішення.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився позивач та звернувся з
апеляційною скаргою у якій вказав, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріально та
процесуального права. Зазначив, що він
звернувся до УПФУ в м.Сніжне із заявою
про включення часу відбування
виправних робіт в загальний трудовий
стаж. Відповідач відмовив позивачу та
надав роз'яснення, що стаж з 01.11.1989 року
по 26.12.1990 може бути включений до
загального трудового стажу, якщо судом
було прийнято таке рішення. Просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Сторони у судове засідання не прибули,
хоча були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, тому відповідно до п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглянув справу у
відсутність осіб, які не з'явились.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Відповідно трудової книжки, ОСОБА_2 в
спірний період відбував покарання у
вигляді виправних робіт за основним
місцем роботи у вигляді виправних
робіт без позбавлення волі з 01.11.1989 р. по
26.12.1990 р. (а.с.6).

Стаття 24 Закону України від 09.07.2003 №
1058-IV "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» зазначає, що
періоди трудової діяльності та інші
періоди, що враховувалися до стажу
роботи для призначення пенсії до
набрання чинності даним Законом,
зараховуються до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло раніше, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 414-1 Кримінально-процесуального
кодексу України /в редакції 1960р./ була
передбачена можливість включення до
загального трудового стажу часу
відбування виправних робіт.

Зазначена стаття діяла до 28 січня 2005
року і була виключена Законом України
від 20.01.2005 № 2377-ІУ як раз у зв'язку з
прийняттям Кримінально-виконавчого
кодексу України. На момент виникнення
спірних правовідносин чинною нормою є
норма спеціального закону, що
прийнятий пізніше, тобто стаття 42 КВК
України. Частиною третьою статті 42 КВК
України передбачено, що час відбування
засудженим покарання у виді виправних
робіт зараховується в загальний стаж
роботи.

Таким чином, на момент виникнення
спірних правовідносин, при зверненні
позивача із заявою про призначення
пенсії, існують нормативно-правові
акти, що мають однакову юридичну силу,
але по різному встановлюють порядок
зарахування в загальний стаж роботи
особам відбутого ними покарання у виді
виправних робіт.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також Закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Конституційний Суд України у пункті 3
мотивувальної частини рішення від 3
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституції України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними актами однакової сили,
які за змістом суперечать один одному.
Звичайно, є практика, коли наступний у
часі акт містить пряме застереження
щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акту, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується одно
предметний акт, якій діяв у часі
раніше». Отже, за наявності декількох
законів, норми яких по різному
регулюють конкретну сферу суспільних
відносин, під час вирішення спорів у
цих відносинах суди повинні
застосовувати положення закону з
урахуванням дії закону в часі за
принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.

Пунктом «а» статті 56 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що до стажу роботи
зараховується будь-яка інша робота, на
якій працівник підлягав державному
соціальному страхуванню.

За таких обставин, відповідач при
розгляді заяви позивача про
призначення пенсії і прийнятті рішення
з цього приводу, виходячи з наявності
загального набутого позивачем
страхового стажу за даними трудової
книжки, повинен був керуватись статтею
42 КВК України, а не положенням частини 4
статті 95 ВТК України (1970р.)

З часу набрання КВК України чинності
відсутня необхідність в судовому
порядку включення стажу роботи в силу
прямої вказівки закону. Таким чином,
вже під час звернення позивача із
заявою про призначення пенсії
відповідач повинен був зарахувати час
відбуття покарання у вигляді виправних
робіт до трудового стажу.

При таких обставинах колегія суддів
вважає висновки суду першої інстанції
помилковими.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України
встановлено, що підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийняв рішення з порушенням
норм матеріального права. Тому
постанову необхідно скасувати,
прийняти нову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 23 травня 2014
року у справі № 805/786/14 - задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23 травня 2014
року у справі № 805/786/14 - скасувати та
прийняти нову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в м.Сніжне щодо відмови у
зарахування періоду роботи з 01
листопада 1989 року по 26 грудня 1990 року
неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Сніжне зарахувати
період роботи з 01 листопада 1989 року по 26
грудня 1990 року в загальний трудовий
стаж ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді:
І.В.Сіваченко

ОСОБА_5