Справа № 9101/103111/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2014 рокусправа № 2а-0870/2460/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м.Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 23.04.2012

у справі № 0870/2460/12

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м.Запоріжжя

про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просив:

- скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м.Запоріжжя про відмову у видачі
свідоцтва платника єдиного податку;

- зобов'язати відповідача видати ОСОБА_1
свідоцтва платника єдиного податку
згідно поданої заяви про застування
спрощеної системи оподаткування.

Позов обґрунтовано тим, що
господарська діяльність, обрана
позивачем, а саме: роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами,
повинна проводитись за спрощеною
системою оподаткування, тому відмова
відповідача у видачі свідоцтва
платника єдиного податку є
неправомірною, відповідно просить
зобов'язати відповідача видати
зазначене свідоцтво.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2012
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано рішення ДПІ
у Хортицькому районі м.Запоріжжя №
685/10/17-013 від 30.01.2012. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Постанову суду в задоволеній частині
мотивовано тим, що на момент подачі
заяви не є можливим достовірно
встановити, які саме годинники та
ювелірні вироби в подальшому буде
реалізовувати позивач, тому це право
позивача обирати режим оподаткування у
відповідності з нормами діючого
законодавства, а контроль за
законністю подальшої господарської
діяльності та сплатою податків вже
здійснюватиме відповідний контролюючи
орган.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про
зобов'язання видати позивачу свідоцтво
про сплату єдиного податку суд
зазначив, що законодавством
передбачений Порядок подання заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування та Порядок видачі
свідоцтва платника податку, згідно
яких обов'язок видавати зазначені
свідоцтва покладено на орган державної
податкової служби, тому суд не має
законних підстав виконувати
функціональні обов'язки, які покладені
на законодавчому рівні на відповідача,
враховуючи і те, що існує відповідний
порядок для отримання зазначеного
свідоцтва.

Не погодившись із постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2012,
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Позивач вважає, що судом першої
інстанції не враховано, що обмеження
на застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності
поширюється тільки на суб'єктів
господарювання, які здійснюють
операції з сировиною, а не з готовою
споживчою продукцією, що також
підтверджується Листом Міністерства
фінансів України, адресованому
Державній податковій службі України, №
31-08160-10-18/1122 від 19.01.2012, в якому
відокремлюється діяльність з
видобутку, виробництва та реалізації
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, у тому числі органогенного
утворення, від діяльності з
виробництва та реалізації ювелірних
виробів.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2012
року в частині скасування рішення
відповідача та прийняти судове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог. Відповідач наполягає
на тій позиції, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
видобуток, виробництво та реалізацію
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, у тому числі ювелірних
виробів, не можуть застосовувати
спрощену систему оподаткування.

Представники сторін у судове засідання
не з'явилися, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
не підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.01.2012 позивач - ОСОБА_1 подав до ДПІ у
Хортицькому районі м.Запоріжжя заяву
про застосування спрощеної системи
оподаткування (а. с.50-53).

При цьому, у розділі «обрані види
діяльності згідно КВЕД ДК 009:2005»
зазначив: 52.48.2 роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами та
52.12.0 роздрібна торгівля іншими
непродовольчими товарами.

Листом № 685/10/17-013 від 30.01.2012
відповідач відмовив позивачу у видачі
свідоцтва платника єдиного податку з
посиланням на пп.4 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК
України, згідно якої платниками
єдиного податку не можуть бути суб'єкти
господарювання, які здійснюють
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення (а. с.15).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції.

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

За позицією позивача - ОСОБА_1 суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що Податковим кодексом України не
встановлено обмежень на застосування
спрощеної системи оподаткування
суб'єктами господарювання, які
здійснюють діяльність з торгівлі
годинниками та ювелірними виробами,
так як поняття «реалізація ювелірних
виробів» не тотожне поняттю
«реалізація дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння».

За позицією відповідача - ДПІ у
Хортицькому районі м.Запоріжжя,
встановлені п.п.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК
України обмеження щодо можливості
обрання суб'єктами господарювання
спрощеної системи оподаткування
поширюються і на позивача, а тому
невідповідність виду діяльності
платника податку вимогам ст.291 ПК
України є перешкодою для застосування
позивачем спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності.

Колегія суддів з цього приводу
зазначає наступне.

Пунктом 299.9 ст.299 ПК України (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено виключний
перелік підстав для прийняття органом
державної податкової служби рішення
про відмову у видачі суб'єкту
господарювання свідоцтва платника
єдиного податку, а саме:

1) невідповідність такого суб'єкта
господарювання вимогам статті 291 цієї
глави;

2) наявність у суб'єкта господарювання,
який утворюється в результаті
реорганізації (крім перетворення)
будь-якого платника податку,
непогашених податкових зобов'язань чи
податкового боргу, що виникли до такої
реорганізації;

3) подання протягом календарного року
більше одного разу заяви про перехід на
спрощену систему оподаткування.

У пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України наведено
види діяльності, при зайнятті якою
суб'єкти господарювання не можуть бути
платниками єдиного податку.

Так, у відповідності до положень пп.4
пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України не можуть
бути платниками єдиного податку
суб'єкти господарювання (юридичні
особи та фізичні особи-підприємці), які
здійснюють: видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

При цьому, у Податковому кодексі
України не визначено поняття
«дорогоцінні метали і дорогоцінне
каміння», а також поняття щодо
діяльності з їх «видобутку,
виробництва, реалізації».

З огляду на вимоги п.5.3 ст.5 ПК України
застосуванню підлягають норми інших
нормативно-правових актів.

Спеціальним законом, який визначає
правові основи і принципи державного
регулювання видобутку, виробництва,
використання, зберігання дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння та
контролю за операціями з ними, є Закон
України «Про державне регулювання
видобутку, виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контролю за операціями з
ними» від 18.11.97 № 637/97-ВР.

У розумінні пунктів 1, 2 статті 1 Закону
№ 637/97-ВР ювелірні вироби підпадають
під визначення «дорогоцінні метали» чи
«дорогоцінне каміння».

Згідно ч.2 ст.14 Закону № 637/97-ВР правила
торгівлі дорогоцінними металами (крім
банківських металів) і дорогоцінним
камінням, дорогоцінним камінням
органогенного утворення та
напівдорогоцінним камінням у сирому та
обробленому вигляді і виробами з них,
що належать суб'єктам підприємницької
діяльності на праві власності,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Поняття «виріб із дорогоцінного
металу» визначено Інструкцією про
здійснення державного
експертно-пробірного контролю за
якістю ювелірних та побутових виробів
з дорогоцінних металів, затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
від 20.10.99 №244, відповідно до якої це
будь-який ювелірний (побутовий) виріб,
виготовлений зі сплавів дорогоцінних
металів - золота, срібла, платини,
паладію, який використовується як
прикраси або предмети побуту.

Окремо слід зазначити, що лише Законом
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України щодо
удосконалення деяких податкових норм»
від 24.05.2012 № 4834-VI, який набрав чинності
01.07.2012, пп.4 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України
доповнено словами «(крім виробництва,
постачання, продажу (реалізації)
ювелірних та побутових виробів з
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння)».

Враховуючи викладене та те, що одним з
видів діяльності позивача є роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами, тобто виробами із
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, який на момент звернення
позивача із заявою про застосування
спрощеної системи оподаткування
підпадав під дію пп.4 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291
ПК України, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що відповідач правомірно застосував
приписи пп.4 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України
при вирішенні питання видачі свідоцтва
про сплату єдиного податку на 2012 рік.

Оскільки пп.4 п.п.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК
України не містить посилань на будь-які
групи та підкласи КВЕД, колегія суддів
не вважає достатньо обґрунтованими
доводи позивача, що визначені ним види
діяльності не пов'язані із реалізацією
дорогоцінних металів і є правовою
підставою для набуття права
застосування до позивача спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку.

Щодо посилань ОСОБА_1 на лист
Міністерства фінансів України,
адресований Державній податковій
службі України, № 31-08160-10-18/1122 від 19.01.2012,
то при реалізації своїх владних
функцій контролюючий орган повинен
посилатись виключно на норми Законів
України, а не на листи, які носять
рекомендаційний характер.

Аналогічної думки дотримується і
Міністерство юстиції України, згідно
його листа від 28.04.2011 № 3915-0-4-11/101, листи -
це службова кореспонденція, вони не є
нормативно-правовими актами, можуть
носити лише роз'яснювальний,
інформаційний та рекомендаційний
характер і не повинні містити нових
правових норм, які зачіпають права,
свободи й законні інтереси громадян
або мають міжвідомчий характер. Такі
правові норми мають бути викладені
виключно у нормативно-правовому акті,
затвердженому відповідним розпорядчим
документом, погодженому із
заінтересованими органами та
зареєстрованому в органах юстиції. в
порядку, встановленому законодавством
про державну реєстрацію
нормативно-правових актів. У разі
встановлення листами нових правових
норм вони підлягають відкликанню з
місць застосування органом, що їх
видав, та скасуванню.

Водночас, задовольняючи позов в
частині скасування рішення
відповідача від 30.01.2012 № 685/10/17-013 суд
першої інстанції виходив з того, що за
приписами п.291.3 ст.291 ПК України
юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, і
враховуючи те, що годинники та ювелірні
вироби - це не завжди вироби з
дорогоцінних металів та дорогоцінного
каміння, то відповідно це право
позивача обрати спрощену систему
оподаткування у разі торгівлі
годинниками та ювелірними виробами не
із дорогоцінних металів та
дорогоцінного каміння.

Так, у разі роздрібної торгівлі
годинниками та ювелірними виробами не
із дорогоцінних металів та
дорогоцінного каміння, суб'єкт
господарювання має право обрати
спрощену систему оподаткування, а в
разі роздрібної торгівлі годинниками
та ювелірними виробами з дорогоцінних
металів та дорогоцінного каміння
суб'єкт господарювання повинен
застосовувати загальну систему
оподаткування.

Крім того, колегія суддів вважає,
що приймаючи оскаржуване рішення,
оформлене листом № 685/10/17-013 від 30.01.2012,
відповідач не в повному обсязі з'ясував
обставини, що мають значення для
прийняття рішення, а саме: не врахував,
що окрім виду діяльності 52.48.2 роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами, позивач зазначив ще такий
виді діяльності - 52.12.0 роздрібна
торгівля іншими непродовольчими
товарами, щодо якого будь-яких обмежень
для застосування суб'єктом
підприємницької діяльності спрощеної
системи оподаткування законодавством
не встановлено.

Отже, виходячи з наведеного, керуючись
приписами ч.3 ст.2 КАС України, колегія
судів вважає наявними підстави для
скасування рішення ДПІ у Хортицькому
районі м.Запоріжжя № 685/10/17-013 від 30.01.2012.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про
позовної вимоги про зобов'язання ДПІ у
Хортицькому районі м.Запоріжжя видати
позивачу свідоцтво про сплату єдиного
податку, суд першої інстанції вірно
зазначив, що ця функція належить
виключно до компетенції відповідача і
суд не може перебирати на себе
виконання функцій інших органів,
приймати відповідне рішення про видачу
суб'єкту господарювання свідоцтва про
сплату єдиного податку або
зобов'язувати відповідача прийняти
таке рішення.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
під час розгляду справи в повному
обсязі дослідив обставини, які мають
значення для справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Передбачені статтею 202 КАС України
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення відсутні, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає за необхідне
апеляційні скарги залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м.Запоріжжя залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 23 квітня 2012
року у справі № 0870/2460/12 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко