Справа № 537/3002/14-а
Суддя: Сьоря С. І.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 537/3002/14-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.07.2014 року
м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука
Полтавської області в складі
головуючого судді Сьоря С.І., при
секретарі Ткач О.Б. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Кременчуці Полтавської області
справу за адміністративним позовом
фізичної особи ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
Полтавської області про визнання
незаконним рішення, зобов»язання
прийняти рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
якому просить суд визнати не чинним
рішення виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області №266 від 23.05.2014 року
«Про відмову в наданні дозволу на
переведення квартири АДРЕСА_1 з
житлового в нежитловий фонд в м.
Кременчуці», зобов'язати виконавчий
комітет Кременчуцької міської ради
Полтавської області повторно
розглянути питання, щодо надання йому
дозволу на переведення житлового
приміщення квартири АДРЕСА_1 з
житлового у нежитловий фонду у м.
Кременчуці та на проведення її
реконструкції під приміщення
адміністративно - побутового
призначення.

Свої вимоги мотивував тим, що на
підставі договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого 01.06.2012 року
приватним нотаріусом Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_2
йому на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1. З метою здійснення
адвокатської діяльності, як само
зайнятої особи, ним було прийнято
рішення про переведення належної йому
квартири до нежитлового фонду, з метою
подальшої її реконструкції під об'єкт
непромислового характеру. Питання
переведення житлових приміщень в
нежитлові в м.Кременчуці
регламентується «Порядком переведення
житлових приміщень (квартир, будинків),
що належать на праві власності
юридичним або фізичним особам, у
нежитлові», затвердженим рішенням
Кременчуцької міської ради
Полтавської області від 31.08.2010 року
(надалі Порядок). Відповідно до
вищевказаного Порядку в березні 2014
року він звернувся до відповідача з
відповідною заявою на ім'я міського
голови про надання дозволу на
переведення житлових приміщень
квартири АДРЕСА_1 з житлового у
нежитловий фонд. При цьому до заяви ним
було додано всі необхідні документи,
перелік яких визначений Порядком. По
його заяві 23.05.2014 року відповідачем -
виконавчим комітетом Кременчуцької
міської ради було прийнято рішення № 266
«Про відмову у наданні дозволу на
переведення житлових приміщень
квартири АДРЕСА_1 з житлового в
нежитловий фонд». Відповідно до
вищевказаного рішення йому, як
власнику вказаної квартири, було
відмовлено в наданні дозволу на
переведення жилих приміщень квартири
із житлового в нежитловий фонд в
м.Кременчуці з метою її реконструкції
під адміністративне приміщення. Свою
відмову відповідач мотивував тим, що
ним не надано документів, які свідчили
б про непридатність квартири для
проживання. Необхідність її
переведення в нежитловий фонд не
обумовлюється винятковістю, крайньою
необхідністю чи іншими надзвичайними
обставинами. Бажання заявника змінити
статус житлових приміщень на
приміщення для підприємницької
діяльності не є винятковим випадком в
розумінні статті 8 Житлового Кодексу
УРСР ». Вважає відмову відповідача в
наданні дозволу на переведення
належної йому квартири з житлового до
нежитлового фонду з підстав викладених
в рішенні виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області від 23.05.2014 року № 266
неправомірною, а зазначене рішення
таким, що підлягає скасуванню, оскільки
квартира АДРЕСА_1 належить йому на
праві приватної власності, тобто в
розумінні ст. 4 ЖК Української РСР,
належна йому квартира відноситься до
приватного житлового фонду внаслідок
чого відповідачем, на його думку,
неправомірно було застосовано норму
ст.. 8 ЖК Української РСР, яка стосується
виключно будинків і квартир державного
і громадського житлового фонду.

Оскільки прийняття відповідачем
рішення від 23.05.2014 року № 266 «Про
відмову у наданні дозволу на
переведення жилих приміщень квартири
АДРЕСА_1 із житлового в нежитловий фонд
в м. Кременчуці» яким йому, як власнику
квартири було відмовлено в наданні
дозволу на переведення жилих приміщень
квартири із житлового в нежитловий
фонд в м.Кременчуці з метою
реконструкції під об'єкт
непромислового характеру призвело до
порушення його особистих прав, як
власника квартири, що виражається в
обмеженні мого права розпоряджатись
належним майном, як складової частини
права власності, він змушений був
звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі з підстав, що зазначені в ньому.

Представник відповідача - виконкому
Кременчуцької міської ради
Полтавської області в судовому
засіданні просила відмовити в
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в
зв'язку з їх необґрунтованістю та
безпідставністю.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, дослідивши
та проаналізувавши матеріали справи
суд встановив наступне.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1,
що підтверджується договором купівлі -
продажу від 28.12.2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_2,
зареєстрований в реєстрі за №5790 та
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно №17547986 від 30.01.2008 року.

Як достовірно встановлено в судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 з метою
реконструкції належної йому на праві
власності квартири під об'єкт
непромислового характеру звернувся з
заявою до виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області про надання
дозволу на переведення жилих приміщень
квартири АДРЕСА_1 з житлового в
нежитловий фонд у м. Кременчуці.

Рішенням виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області №266 від 23.05.2014 року
відмовлено фізичній особі та власнику
квартири ОСОБА_1 в наданні дозволу на
переведення жилих приміщень квартири
АДРЕСА_1 з житлового в нежитловий фонд у
м. Кременчуці з метою реконструкції під
адміністративне приміщення, оскільки
заявником не надано документи, що
свідчили б про непридатність квартири
для проживання.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутись
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушенні
її права, свободи чи інтереси.

Згідно ст..2 КАС України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб»єктів владних
повноважень суди перевіряють, чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України

Згідно ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1,8 ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
При цьому використання власності не
може завдати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Ст. 317 ЦК України визначено зміст права
власності, зокрема, ним є право
власника володіти, користуватися та
розпоряджатися своїм майном.

Відповідно до ч.1 статті 320 ЦК України
встановлено, що власник має паво
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст. 319 ЦК України
власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.

Згідно зі ст. 379 ЦК України житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придані для постійного проживання в
них. Житло є специфічним об'єктом права
власності, тому свобода використання
житла його власниками обмежується
нормами, спрямованими на схоронність
жилих приміщень та не порушення прав
інших осіб, зокрема, інших мешканців
жилого будинку.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва. Власник квартири може на
свій розсуд здійснювати ремонт і зміни
у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

У відповідності до вимог ст. 27 Закону
України «Про архітектурну діяльність»
під час організації та виконання
будівельних робіт не повинні бути
порушені права та інтереси суміжних
землекористувачів, а також власників
будинків і споруд.

Ст. 5 Закону України «Про основи
містобудування» передбачено, що при
здійснені містобудівної діяльності
повинні бути забезпеченні урахування
законних інтересів та вимог власників
або користувачів об'єктів нерухомості,
що оточують місце будівництва.

Відповідно до Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.10.1992 року № 572
із змінами та доповненнями, власники,
наймачі (орендарі) приміщень житлових
будинків мають право на переобладнання
і перепланування житлових і підсобних
приміщень, балконів і лоджій за
відповідними проектами без обмеження,
але з урахуванням інтересів інших
громадян, які проживають у цьому
будинку.

Згідно положення п. 1 ст. 30 Правил
забудови міста Кременчука,
затверджених ІІ сесією Кременчуцької
міської ради VI скликання від 28.12.2010
року, які регулюють порядок
переведення житлових у нежитлові в
багатоквартирних будинках державної,
комунальної та приватної форм
власності, проведення робіт по
переобладнанню, розширенню,
реконструкції, реставрації та введення
їх в експлуатацію, відповідно до яких
переведення з житлового фонду до
нежитлового допускається виключно в
межах існуючих одиниць таких приміщень
(квартира, кілька квартир або поверх).
Вид використання нежитлового
приміщення, що створюється шляхом
переведення з житлового фонду, повинен
відповідати переважному або
допустимому типу використання об'єктів
нерухомого майна в зоні, де проводиться
таке переведення. Заявник подає
клопотання до міської ради з проханням
дозволити переведення житлового
приміщення у нежитлове.

До заяви (клопотання) додаються:
правовстановлюючий документ на
житлове приміщення (договір
купівлі-продажу, договір дарування,
свідоцтво на право власності, оренди
тощо); копія технічного паспорту на
житлове приміщення; попередній
висновок УМА про можливість
влаштування у вказаному приміщенні
запланованого закладу;
експертно-технічний висновок
проектного інституту або
проектувальної організації, які мають
відповідну ліцензію на реконструкцію,
щодо технічної можливості
реконструкції даного приміщення; акти
огляду технічного стану суміжних
квартир (розміщених з боків, над та під
приміщенням квартири, яка
переводиться з житлового фонду до
нежитлового); письмова згода власників
суміжних квартир, завірена нотаріально
чи начальником житлово-ремонтної
експлуатаційної дільниці ( ЖРЕД) або
головою правління об'єднання
співвласників.

Питання переведення житлових
приміщень в нежитлові в м.Кременчуці
регламентується локальним нормативним
актом, виконання якого є обов'язковим
на території м. Кременчука - Порядком
переведення житлових приміщень
(квартир, будинків), що належать на
праві власності юридичним або фізичним
особам, у нежитлові, затвердженим
рішенням Кременчуцької міської ради
Полтавської області від 31.08.2010 року.

Пунктом 1.6 Порядку встановлено вимоги,
яким повинно відповідати жиле
приміщення, стосовно якого вирішується
питання, щодо переведення із житлового
в нежитловий фонд: знаходитись у
цокольному або на першому поверсі
будинку; мати можливість влаштування
окремого входу з фасаду будинку,
орієнтованого на вулицю, проїзд, не
пов'язаного з під'їздом до жилого
будинку, максимального збереження
зелених насаджень, не порушуючи при
цьому архітектурного вигляду будинку;
перебувати у власності заявника;
відповідати діючим нормам і правилам;
житловий будинок, у якому знаходиться
приміщення, не повинен бути аварійним,
внесеним до графіків зносу, мати наявні
пошкодження огороджувальних та
несучих конструкцій, належати до
об'єктів культурної спадщини; в
квартирі не повинно бути зареєстровано
мешканців.

Цей перелік вимог є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконання вимог Порядку переведення
житлових приміщень (квартир, будинків),
що належать на праві власності
юридичним або фізичним особам, у
нежитлові, який затверджений рішенням
Кременчуцької міської ради
Полтавської області від 31.08.2010 року
позивачем було отримано акт обстеження
технічного стану квартири АДРЕСА_1,
який складено комісією з обстеження
стану житлових будинків і жилих
приміщень в м.Кременчуці, відповідно до
якого в результаті проведеного
обстеження комісія прийшла до
висновку, що технічна можливість
реконструкції квартири АДРЕСА_1 під
приміщення адміністративно -
побутового призначення (кабінет
адвоката) є, за умови подальшого
розроблення робочого проекту,
дотримання вимог нормативно - правових
актів у будівельній сфері та житлово -
комунальних послуг, пожежної і газової
безпеки, санітарних норм, правил тощо, з
врахуванням рекомендацій, наданих в
технічному висновку про стан
будівельних конструкцій житлового
приміщення та можливість
реконструкції приміщення під певний
об'єкт підприємницької діяльності.

Відповідно до висновку про можливість
переведення приміщень квартири
АДРЕСА_1 під нежитлове приміщення, що
виконаний КГП «Креміньміськпроект», в
результаті проведення візуального
огляду будівельних конструкцій
квартири та житлового будинку в цілому
встановлена можливість переведення
квартири з житлового фонду до
нежитлового приміщення з подальшим
розробленням проекту її реконструкції
організацією, яка має сертифікованих
спеціалістів.

28.02.2014 року позивачем ОСОБА_1 було
отримано лист від КГЖЕП «Крюківське»
за вих..№01-0559, відповідно до якого
останні не заперечують проти
переведення квартири АДРЕСА_1 з
житлового фонду в нежитловий.

Також згідно заяви мешканки квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_4 та заяви мешканця
квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_5, останні не
заперечують проти того, щоб ОСОБА_1
переобладнав належну йому квартиру
АДРЕСА_1 з переводом вищезазначеної
квартири в нежитлове приміщення під
кабінет адвоката з правом будівництва
прибудови та окремого входу на будь -
яку сторону.

Відповідно до технічного паспорта на
квартиру АДРЕСА_1, виданого КП «МБТІ»,
житлові та підсобні приміщення
квартири розміщені на 1 поверсі 3
поверхового будинку і становлять собою
окрему (загальну) квартиру.

Як вбачається із довідки - витягу з
домової книги про склад сім'ї та
реєстрацію, виданої ТОВ «Добробит»
11.02.2014 року за адресою АДРЕСА_1 ніхто не
зареєстрований.

Згідно довідки - виписки з домової
книги про склад сім'ї і реєстрації,
виданої ТОВ «Добробит» 11.02.2014 року за
вих..№471 позивач ОСОБА_1 зареєстрований
як співвласник в будинку АДРЕСА_4.

Відповідно до довідки №211 виданої ТОВ
«Добробит» 11.02.2014 року, станом на 11.02.2014
року заборгованість по утриманні
будинку та прибудинкової території за
адресою АДРЕСА_1 не має.

Згідно довідки №44 виданої КП
«Кременчукводоканал» 12.02.2014 року,
станом на 01.02.2014 року заборгованість за
послуги з водопостачання та
водовідведення за адресою АДРЕСА_1
відсутня.

Відповідно до довідки №9 виданої 13.02.2014
року ПАТ «Кременчукгаз», станом на
01.02.2014 року заборгованості за адресою
АДРЕСА_1 не має.

Згідно довідки виданої КФ ПАТ
«Полтаваобленерго» 20.02.2014 року за
вих..№03-13-06-5/236 за адресою АДРЕСА_1 боргу
по оплаті за електроенергію не має.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивач
ОСОБА_1 звернувся до виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради з
заявою про надання дозволу на
переведення належної йому квартири до
нежитлового фонду з дотримання всіх
правил визначених Порядком
переведення житлових приміщень
(квартир, будинків), що належать на
праві власності юридичним або фізичним
особам.

Ст. 73 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено:
акти ради, сільського, селищного,
міського голови, голови районної в
місті ради, виконавчого комітету
сільської, селищної, міської, районної
у місті ради, прийняті в межах наданих
їм повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території. Місцеві органи виконавчої
влади, підприємства, установи та
організації, а також громадяни несуть
встановлену законом відповідальність
перед органами місцевого
самоврядування за заподіяну місцевому
самоврядуванню шкоду їх діями або
бездіяльністю, а також у результаті
невиконання рішень органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування, прийнятих у межах
наданих їм повноважень.

Підставою відмови в наданні дозволу на
переведення належної позивачу
квартири до нежитлового фонду
Виконавчим комітетом Кременчуцької
міської ради стало неподання заявником
документу, що свідчили б про
непридатність квартири для проживання
(з посиланням на ст.. 8 ЖК УРСР).

Тобто з вказаного вбачається, бажання
заявника змінити статус житлового
приміщення на приміщення для
підприємницької діяльності не є
винятковим випадком в розумінні ст.. 8
ЖК УРСР.

Відповідно до ст.4 ЖК УРСР державний
житловий фонд - жилі будинки і жилі
приміщення, що належать державі,
громадський житловий фонд - жилі
будинки і приміщення, що належать
кооперативним та громадським
організаціям. Жилі будинки, квартири,
що належать громадянам, складають
приватний житловий фонд.

Згідно зі ст.8 ЖК УРСР переведення
придатних для проживання жилих
приміщень у будинках державного і
громадського житлового фонду в нежилі,
як правило, не допускається. Тобто
навіть для державного житлового фонду
не міститься жорсткої заборони
переведення придатних для проживання
квартир у нежитлові.

Щодо приватного житлового фонду, то
його використання регулюється іншими
нормами.

Враховуючи вищевикладене та те, що
позивач ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу квартири, що
посвідчений 28.12.2008 року приватним
нотаріусом Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_2 за
реєстраційним номером 5790 є власником
квартири АДРЕСА_1 та право власності
позивача на зазначену квартиру
зареєстровано в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно,
зазначена квартира в розумінні ст. 4 ЖК
Української РСР відноситься до
приватного житлового фонду, внаслідок
чого застосування відповідачем норми
ст. 8 ЖК як підстави для відмови в заяві
позивача є безпідставним та
необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1ст. 21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
та інтереси.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1,2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.
Адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд має право прийняти
постанову про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначення способу його здійснення.

Враховуючи вищевикладені, а також те,
що представником відповідача не
надано жодного доказу щодо
правомірності постановлення
оскаржуваного акту (рішення), суд
приходить до висновку, що при прийнятті
рішення від 23.05.2014 р. № 266 виконавчим
комітетом Кременчуцької міської ради
було безпідставно застосовано ст. 8 ЖК
Української РСР, що призвело до
порушення прав позивача ОСОБА_1 на
вільне користування та розпорядження
власністю останнього, а саме квартирою
АДРЕСА_1, а тому вказаний позов є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Керуючись ст..ст. 6 - 14, 17, 69 - 71, 158 -
163, 171 КАС України, ст..4 ЖК України,
ст..ст.21, 316, 319, 320 ЦК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області про визнання
незаконним рішення, зобов»язання
прийняти рішення - задовольнити.

Скасувати рішення виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради
Полтавської області №266 від 23 травня 2014
року «Про відмову в наданні дозволу на
переведення житлових приміщень
квартири АДРЕСА_1 з житлового у
нежитловий фонд в м.Кременчуці
Полтавської області.

Зобов»язати виконавчий комітет
Кременчуцької міської ради
Полтавської області повторно
розглянути питання щодо надання
дозволу ОСОБА_1 на переведення житлових
приміщень квартири АДРЕСА_1 з житлового
у нежитловий фонд в м.Кременчуці
Полтавської області з метою її
реконструкції під приміщення
адміністративно - побутового
призначення.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Крюківський районний суд
м.Кременчука Полтавської області на
протязі десяти днів з дня отримання
постанови у повному обсязі, з
одночасним подання копії апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя: