Справа № К/9991/49597/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/49597/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від
7 грудня 2010 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від
13 липня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Харківській
області про визнання дій незаконними,
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в
и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зазначеним позовом до
відповідача. Просив визнати незаконною
бездіяльність управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань в Харківській
області щодо не внесення при
звільненнях зі служби 16 травня 2006 року,
15 жовтня 2009 року, 9 серпня 2010 року до
трудової книжки записів про причини
звільнення у точній відповідності з
формулюванням підстав звільнення,
зазначених у Положенні про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року
(далі - Положення), із посиланням на
відповідну статтю, пункт, а також
відомостей про заохочення за успіхи у
праці.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 7 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13
липня 2011 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 27 березня 1999 року
ОСОБА_4 проходив службу в Державному
департаменті України з питань
виконання покарань у Харківській
області.

Наказом Державного департаменту
України з питань виконання покарань в
Харківській області від 9 серпня 2010
року № 86 о/с пункт наказу від 15 жовтня
2009 року № 133 о/с в частині звільнення
ОСОБА_4 скасовано та звільнено у запас
Збройних Сил України за п. 64 «з» (у
зв'язку з переходом у встановленому
порядку на роботу в інші міністерства і
відомства) Положення з 19 травня 2006 року.

Судами також встановлено, що накази про
звільнення позивача неодноразово
скасовувалися у судовому порядку.

У трудовій книжці позивача містяться
записи № 5,6 згідно яких позивач з 27
березня 1999 року (наказ від 27 березня 2009
року № 12 о/с) по 19 травня 2006 року (наказ
від 19 травня 2006 року № 33о/с) служив в
органах внутрішніх справ та
кримінально-виконавчої системи
безперервно 07 років 01 місяць 22 дні. З 31
лютого 2008 року позивач працює в
Харківському окружному
адміністративному суді. 9 серпня 2010
року відповідачем записи № 5,6 визнані
недійсними та внесені записи № №13,14, що
позивач з 27 березня 1999 року (наказ від 27
березня 1999 року № 12 о/с) по 19 травня 2006
року (наказ від 9 серпня 2010 року № 86 о/с)
служив в органах внутрішніх справ та
кримінально-виконавчої системи
безперервно 07 років 01 місяць 22 дні.

Вирішуючи спір та відмовляючи у
задоволенні позову, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що питання,
пов'язані із прийняттям (обранням,
призначенням) громадян на публічну
службу, її проходження та звільнення з
неї (її припиненням) урегульовані
спеціальним законодавством, а тому
відповідач обґрунтовано зазначив у
трудовій книжці позивача період
проходження служби (початок та
закінчення).

Колегія суддів погоджується з
висновками судів з таких підстав.

Відносини щодо проходження служби в
органах Міністерства внутрішніх справ
України регулюються Законом України
«Про міліцію», Законом України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України», Положенням.

Крім того, спеціальним Законом
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»
встановлено порядок ведення обліку
заохочень, відповідно до ст. 6
якого відомості про заохочення та
дисциплінарні стягнення, застосовані
до осіб рядового і начальницького
складу, заносяться до особових справ
цих осіб.

Доводи позивача, що внесення записів
про його звільнення має бути здійснено
відповідачем з посиланням на вимоги
трудового законодавства, не
заслуговують на увагу, оскільки
звільнення зі служби в органах
внутрішніх справ відбувається
відповідно до спеціального
законодавства, яким, зокрема, є Закон
України «Про міліцію», Положення та
інших спеціальних нормативних актів, а
ведення трудових книжок - відповідно до
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України № 58 від 29
липня 1993 року, з особливостями,
встановленими вищезазначеним
спеціальним законодавством та
відомчими нормативними актами.

Відповідно до вимог частини 1
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів. Тому колегія суддів, перевіривши
у межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 7
грудня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 липня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк
Помічник судді
Маркосян А.В.