Справа № 2а-11913/10/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 р.
Справа № 51379/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Костіва М.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2011 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м.Львова до ОСОБА_1,
третя особа без самостійних вимог на
стороні відповідача Львівський відділ
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Державної автомобільної інспекції при
ГУМВС України у Львівській області про
стягнення податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів,-

В С Т А Н О В
И Л А:

13.12.2010 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин та механізмів в
розмірі 53350, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем, як власником
транспортного засобу, відповідно до
Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»
не сплачено податок з власників
транспортних засобів у при першій
реєстрації повинна розмірі 53350,00 грн.
Вказують, що платіжний документ про
сплату вказаного податку відсутній,
податок до бюджету не надійшов, а тому
його фактично не сплачено.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2011
року адміністративний позов
задоволено. Стягнуто з фізичної особи
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до місцевого бюджету
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів в сумі 53350 (п`ятдесят три
тисячі триста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що посилання на лист УДАІ
Львівського ВРЕР №9/2074 від 31.08.2010 року,
яким повідомлено про факт реєстрації
апелянтом автомобілів та зазначено, що
квитанції про оплату відсутні не
відповідає дійсності, оскільки третя
особа таки надіслала копії матеріалів
реєстраційних справ щодо реєстрації
нею автомобілів марки VOLKSWAGEN (д.н.з.
НОМЕР_3) та марки MERCEDES (д.н.з. НОМЕР_4), до
яких долучено копії квитанцій про
сплату податку.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча особи належним чином
були повідомлені про місце та час
розгляду справи, що не перешкоджає
розгляду справи в їх відсутності
згідно з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
сума податку з власників транспортних
засобів, яка мала бути сплачена
відповідачем під час первинної
реєстрації транспортних засобів до
бюджету не зарахована на єдиний
казначейський рахунок державного
бюджету, а тому відповідач не виконав
обов'язку із сплати податку.

Відповідач не оскаржив дії ЗАТ КБ
«Приватбанку» Філії ЗРУ, де за
твердженням відповідача сплачувались
кошти, які не зараховані до бюджету. На
підтвердження своїх доводів про сплату
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів ОСОБА_1 не представила
оригіналів квитанцій.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачам були
врегульовані положеннями Законe
України «Про систему оподаткування»,
Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»
та Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» в редакції чинній
на час їх дії.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що відповідач
ОСОБА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1 та
являється власником транспортних
засобів марки Фольксваген Т4, д.н.з.
НОМЕР_3, 2001 року випуску, об'єм двигуна
2461 куб. см., та Мерседес Бенц (Спрінтер),
д.н.з. НОМЕР_4, 1997 року випуску, об'єм
двигуна 2874 куб.см. які відповідно до ст.
2 Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів», є
об'єктом оподаткування.

Вказані транспортні засоби належить
ОСОБА_1, не зняті з реєстрації в органах
ДАІ, а отже, відповідач є платником
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів та зобов'язаний сплачувати
належні суми податків і зборів
(обов'язкових платежів) у встановлені
законами терміни.

Відповідно до матеріалів справи
відповідачем проведено першу
реєстрацію в Україні вказаних вище
транспортних засобів, при цьому,
квитанції про сплату податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
відповідачем не долучено.

Згідно з розрахунком боргу ДПІ у
Залізничному районі м. Львова, сума
податку, що підлягає сплаті
відповідачем становить 53350 грн. 00 коп..

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
систему оподаткування», під податком і
збором (обов'язковим платежем) до
бюджетів та до державних цільових
фондів слід розуміти обов'язковий
внесок до бюджету відповідного рівня
або державного цільового фонду,
здійснюваний платниками у порядку і на
умовах, що визначаються законами
України про оподаткування.

Пункт 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» встановлює
обов'язок платника податків і зборів
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.
Відповідно до ч. 4 цієї статті, обов'язок
фізичної особи щодо сплати податків і
зборів припиняється із сплатою податку
і збору або його скасуванням, а також у
разі смерті платника.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про систему оподаткування», податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
належить до загальнодержавних
податків.

Податок з власників транспортних
засобів, самохідних машин і механізмів,
порядок його обчислення і сплати
встановлюються Законом України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів».

Стаття 1 цього Закону передбачає, що
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи, а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
ст. 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Згідно з положенням ст. 5 Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів», податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд. При цьому, фізичні особи -
платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.

Частина 1 ст. 7 вказаного Закону
передбачає, що у разі приховування
(заниження) об'єктів оподаткування з
власників транспортних засобів
стягуються сума несплаченого податку,
а також пеня або штраф у порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
систему оподаткування», під податком і
збором (обов'язковим платежем) до
бюджетів та до державних цільових
фондів слід розуміти обов'язковий
внесок до бюджету відповідного рівня
або державного цільового фонду,
здійснюваний платниками у порядку і на
умовах, що визначаються законами
України про оподаткування.

Пункт 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» встановлює
обов'язок платника податків і зборів
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.
Відповідно до ч. 4 цієї статті, обов'язок
фізичної особи щодо сплати податків і
зборів припиняється із сплатою податку
і збору або його скасуванням, а також у
разі смерті платника.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про систему оподаткування», податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
належить до загальнодержавних
податків.

Податок з власників транспортних
засобів, самохідних машин і механізмів,
порядок його обчислення і сплати
встановлюються Законом України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів».

Стаття 1 цього Закону передбачає, що
платниками податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи, а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
ст. 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Згідно з положенням ст. 5 Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів», податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд. При цьому, фізичні особи -
платники податку зобов'язані
пред'являти органам, що здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.

Частина 1 ст. 7 вказаного Закону
передбачає, що у разі приховування
(заниження) об'єктів оподаткування з
власників транспортних засобів
стягуються сума несплаченого податку,
а також пеня або штраф у порядку,
передбаченому законом.

Згідно з довідкою ДПІ у Залізничному
районі м. Львова, сума податкового
боргу відповідача зі сплати податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів, що
підлягає сплаті при першій реєстрації
транспортного засобу становить 53350 грн.
00 коп.

Виходячи з положень п.п. 1.2, 1.3 ст. 1
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», податковим зобов'язанням
визнається зобов'язання платника
податків сплати до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну
суму коштів у порядку та у строки,
визначені цим Законом або іншими
законами України. Податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання, визнається податковим
боргом.

Податкове зобов'язання зі сплати
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів визнається податковим
боргом у разі несплати особою
вказаного податку у встановлені
законом строки без застосування
порядку узгодження сум такого
податкового зобов'язання.

Колегія суддів зазначає, сума
податкового зобов'язання відповідача
із сплати податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в
розмірі 53350 грн. 00 коп. у встановлені
строки до бюджету не сплачена, тобто
визнається сумою податкового боргу.
Відповідачем не представлено суду
доказів щодо сплати до бюджету
вказаної вище суми податкового боргу.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 14
червня 2011 року у справі №2а-11913/10/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

М.В.Костів