Справа № 815/483/13-а
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/800/47732/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Єрьоміна А.В.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області про визнання
незаконною та скасування постанови, -в
с т а н о в и л а:Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області про визнання незаконною та
скасування постанови.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою позов
задоволено.

Визнано незаконною та скасовано
постанову заступника начальника
Інспекції з питань захисту прав
споживачів Шуйської Т.М. від 16 жовтня 2012
року №339 про накладення на фізичну
особу-підприємця ОСОБА_4 стягнення,
передбаченого ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням суду апеляційної
інстанції, Інспекція з питань захисту
прав споживачів в Одеській області
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржуване рішення
апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню за таких
підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 09
листопада 2001 року зареєстрований
Арцизькою районною державною
адміністрацією як фізична
особа-підприємець.

Позивачу 27 травня 2011 року виданий
торговий патент серії НОМЕР_1, дійсний

з 01 червня 2011 року по 31 травня 2016 року,
що дає право на здійснення
підприємницької діяльності у сфері
роздрібної торгівлі
паливно-мастильними матеріалами.

Позивачем реалізуються дизельне
паливо євро, дизельне паливо, бензин
А-92, бензин А-95, бензин А-80, бензин А-95 П.

Інспекцією з питань захисту прав
споживачів в Одеській області було
надіслано позивачу повідомлення №445
від 04 липня 2012 року про проведення
планової перевірки дотримання вимог
законодавства про захист прав
споживачів, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг

з 10 вересня 2012 року по 14 вересня 2012 року
або з 17 вересня 2012 року по 21 вересня

2012 року.

18 вересня 2012 року відповідачем згідно з
планом проведення перевірок на ІІІ
квартал 2012 року, на підставі наказу від
25 червня 2012 року №211-од та направлення
на проведення перевірки від 04 вересня
2012 року №767ії», проведено перевірку
дотримання законодавства про захист
прав споживачів фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 за його
присутності.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт від 18
вересня 2012 року №000476.

Відповідно до вищезазначеного акту,
під час перевірки встановлена
реалізація продукції (нафтопродукти)
без сертифікатів відповідності та
паспортів якості, а також відсутність
документів, згідно з якими продукцію
передано на реалізацію із зазначенням
у них реєстраційних номерів
сертифікатів відповідності, чим
відмовлено споживачам у наданні
необхідної доступної, достовірної та
своєчасної інформації про
найменування та місцезнаходження
виробника, дату виготовлення,
найменування нормативних документів,
сертифікацію продукції.

Приписом, викладеним у акті перевірки
від 18 вересня 2012 року №000476, позивача
зобов'язано усунути порушення, вказані
в акті перевірки, про що надати
письмову інформацію з документальним
підтвердженням, а також надати
документи, які підтверджують вартість
та кількість отриманої партії
продукції та повідомити орган з питань
захисту прав споживачів про виконання
припису письмово (з відповідним
документальним підтвердженням) до
розгляду матеріалів справи, який
відбудеться 02 жовтня 2012 року.

Відповідачем у вищезазначеному акті
зафіксована відмова позивача від
підпису, та надіслано примірник акту
поштою.

Крім того, відповідачем 18 вересня 2012
року складено протокол №000433 про
адміністративне правопорушення, яким
зафіксовані реалізація нафтопродуктів
без сертифікатів відповідності та
паспортів якості, відсутність
документів, згідно з якими продукцію
передано на реалізацію, із зазначенням
реєстраційних номерів сертифікатів
відповідності, чим відмовлено
споживачам у наданні необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про найменування та
місцезнаходження виробника, дату
виготовлення, найменування
нормативних документів, сертифікацію
продукції.

Листом відповідача від 19 вересня 2012
року №3416/8 позивача зобов'язано
особисто

16 жовтня 2012 року або 23 жовтня 2012 року
прибути до Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області з
10:00 год. до 18:00 год. для розгляду
матеріалів перевірки та надання
письмової інформації з документальним
підтвердженням про усунення порушень,
зазначених в акті та надання
документів, що підтверджують вартість
отриманої для реалізації партії
товару.

Позивачем 21 вересня 2012 року надіслано
відповідачу документи щодо проведення
перевірки (ТТН № 0920/2; паспорт якості на
бензин автомобільний А-92; сертифікат
якості на бензин А-92; ТТН № 0914/2; № 0614/2;
паспорт якості на дизельне паливо
підвищеної якості (євро); сертифікат
якості № UA1.035.0070536-12; ТТН № 0914/3; паспорт
якості на бензин А-95; сертифікат №
UA1.174.0114021-12; ТТН № 100142; накладна №
ив-0000169; паспорт якості на бензин А-80;
сертифікат якості № UAB.145.01.01288-12).

На підставі акту перевірки Інспекцією
з питань захисту прав споживачів в
Одеській області прийнято постанову
від 16 жовтня 2012 року №339, якою за
реалізацію продукції, що підлягає
обов'язковій сертифікації в Україні,
але у документах, згідно з якими її
передано на реалізацію, відсутні
реєстраційні номери сертифікатів
відповідності, а також за відсутність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію на
позивача накладено штраф у розмірі 51526,
51 грн.

Не погоджуючись із винесеною
відповідачем постановою від 16 жовтня
2012 року №339 про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
«Про захист прав споживачів», фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 оскаржив її
до суду.

Суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позов, виходив з того, що
дії відповідача при винесенні
оскаржуваної постанови є
протиправними та суперечать вимогам
чинного законодавства.

З такими висновком апеляційного суду
погодитись не можна виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про захист прав споживачів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити:

1) назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;

2) найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція;

3) дані про основні властивості
продукції, а щодо продуктів харчування
- про склад (включаючи перелік
використаної у процесі їх виготовлення
сировини, в тому числі харчових
добавок), номінальну кількість (масу,
об'єм тощо), харчову та енергетичну
цінність, умови використання та
застереження щодо вживання їх окремими
категоріями споживачів, а також іншу
інформацію, що поширюється на
конкретний продукт;

4) відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами;

5) позначку про наявність або
відсутність у складі продуктів
харчування генетично модифікованих
компонентів;

6) дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції;

6-1) виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності.

7) дату виготовлення;

8) відомості про умови зберігання;

9) гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця);

10) правила та умови ефективного і
безпечного використання продукції;

11) строк придатності (строк служби)
товару (наслідків роботи), відомості
про необхідні дії споживача після їх
закінчення, а також про можливі
наслідки в разі невиконання цих дій;

12) найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування.

Стосовно продукції, яка підлягає
обов'язковій сертифікації, споживачеві
повинна надаватись інформація про її
сертифікацію.

Згідно з пунктом 9 Правил роздрібної
торгівлі нафтопродуктами,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 1997 року
№1442, суб'єкт господарювання, що
здійснює продаж нафтопродуктів,
зобов'язаний своєчасно подати
споживачеві необхідну, доступну та
достовірну інформацію про
нафтопродукти, а також копії паспортів
якості, в яких зазначені нормативні
документи, вимогам яких відповідають
нафтопродукти, та копії сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності (якщо
нафтопродукт підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні).

В інформації про нафтопродукти
зазначаються: їх назва; дані про їх
основні властивості; відомості про
вміст шкідливих для здоров'я речовин,
які встановлені нормативно-правовими
актами; ціна та умови їх придбання;
відомості про умови їх зберігання;
правила та умови їх ефективного і
безпечного використання; строк їх
придатності, обов'язкові дії споживача
після його закінчення, а також можливі
наслідки в разі невчинення цих дій;
найменування та місцезнаходження
суб'єкта господарювання і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача.

Пунктом 27 Правил роздрібної торгівлі
нафтопродуктами передбачено, що
приймання нафтопродуктів, що
доставлені автомобільним транспортом
від постачальників, здійснюється
працівниками АЗС за марками та видами
(дизельне паливо залежно від масової
частки сірки) згідно з
товарно-транспортними накладними за
наявності паспорта якості та копії
сертифіката відповідності
нафтопродукту чи свідоцтва про
визнання відповідності, виданих у
порядку, установленому законодавством.

Приймання нафтопродуктів здійснюється
відповідно до вимог робочої інструкції
оператора АЗС та інструкції з охорони
праці, які затверджуються керівником
суб'єкта господарювання.

Положеннями пункту 29 Правил роздрібної
торгівлі нафтопродуктами визначено, що
забороняється приймати нафтопродукти
на АЗС у разі, зокрема, відсутності
паспорта якості нафтопродукту або
неналежного його оформлення
(відсутність номера, марки та виду, не
зазначені усі показники якості);
відсутності копії сертифіката
відповідності чи свідоцтва про
визнання відповідності.

Відповідно до положень статті 23 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
разі порушення законодавства про
захист прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність, зокрема, за:

- реалізацію продукції, що підлягає
обов'язковій сертифікації в Україні,
але у документах, згідно з якими її
передано на реалізацію, відсутні
реєстраційні номери сертифіката
відповідності або свідоцтва про
визнання відповідності та/або
декларації про відповідність, якщо це
встановлено технічним регламентом з
підтвердження відповідності на
відповідний вид продукції, - у розмірі
п'ятдесяти відсотків вартості
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, - у розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян;

- відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Статтею 26 Закону України «Про захист
прав споживачів» визначено, що
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право,
зокрема:

- перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів. Порядок
проведення таких перевірок
визначається спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів;

- накладати на суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Результати перевірок суб'єктів
господарювання службовими особами
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальних органів оформлюються
відповідними актами.

Відповідно до пункту 4 Положення про
порядок накладення та стягнення
штрафів за порушення законодавства про
захист прав споживачів», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 серпня 2002 року №1177 рішення про
накладення штрафів приймається на
підставі відповідних актів перевірки
суб'єкта господарської діяльності та
інших матеріалів, пов'язаних з цією
перевіркою, за наявності порушень,
зазначених у пункті 2 цього Положення, і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.

Питання про накладення штрафу
розглядається за участю представника
суб'єкта господарської діяльності. У
разі його відсутності справу може бути
розглянуто лише у випадку, коли
незважаючи на своєчасне повідомлення
суб'єкта господарської діяльності про
місце і час розгляду справи від нього
не надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Як встановлено судами, листом від 19
вересня 2012 року, який позивачем
отримано

25 вересня 2012 року, Інспекція з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області повідомила позивача про
розгляд його справи, який відбудеться 16
жовтня 2012 року.

Таким чином, позивач про розгляд справи
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів в Одеській області був
повідомлений завчасно, при цьому
клопотань про відкладення розгляду
справи не надавав.

Також судами встановлено, що на момент
проведення перевірки у позивача були
відсутні сертифікати відповідності та
паспорти якості, а також відсутні
документи, згідно з якими продукцію
передано на реалізацію із зазначенням
у них реєстраційних номерів
сертифікатів відповідності.

Разом з тим, суд першої інстанції,
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що подання позивачем документів до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області свідчить
про факт виконання припису до акту
перевірки від 18 вересня 2012 року №000476,
проте не спростовує факт відсутності
таких документів саме на момент
проведення перевірки, що є порушенням
вимог статті 15 Закону України «Про
захист прав споживачів», та не виключає
застосування до позивача штрафних
санкцій.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції щодо правомірності дій
відповідача при проведенні перевірки
та винесенні постанови про накладення
стягнень, передбачених Законом України
«Про захист прав споживачів», є
обґрунтованим.

А суд апеляційної інстанції, дійшов
помилкового висновку про
неправомірність дій відповідача, а
відтак - безпідставно скасував рішення
суду першої інстанції.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова апеляційного суду -
скасуванню, із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2013
року - скасувати.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області про визнання
незаконною та скасування

постанови - залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: