Справа № 872/2263/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2014 рокусправа № 0870/9768/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
14 листопада 2012 року
справі за адміністративним позовом
Державного підприємства "Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області"
до Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2012 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов Державного
підприємства «Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області»
до Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області, в якому позивач
просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 14.09.2012 №
.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
спірне податкове повідомлення-рішення
суперечить приписам ч. 3 ст. 2 КАС
України, оскільки за відсутності
визначених законом підстав покладає на
платника податків додатковий обов'язок
по сплаті грошового зобов'язання на
користь Державного бюджету України.
Так, позивач посилається на
безпідставність висновків
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби,
що викладені в акті перевірки.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від
14 листопада 2012 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Мелітопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби
від 14 вересня 2012 року № в частині
визначення суми податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб за основним платежем в
розмірі 121614 грн. 43 коп. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 30403
грн. 31 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати по
справі.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

З огляду на встановлений факт
реорганізації, та в силу ст. 55 КАС
України, колегія суддів вважає за
необхідне здійснити заміну
відповідної сторони - відповідача у
справі, його правонаступником -
Мелітопольською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не
перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
Державне підприємство «Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області»
є платником податку на додану вартість,
що підтверджується свідоцтвом № 200050484
серії НБ № 060512 (а.с. 27).

На підставі наказу «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки» від 23.08.2012 № 1294 (а.с. 40) та
направлення на перевірку від 23.08.2012 № 328
(а.с. 41), податковим органом проведено
перевірку позивача, за результатами
якої складено акт перевірки «Про
результати позапланової виїзної
перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати податку з
доходів фізичних осіб з заробітної
плати осіб, засуджених до покарань у
виді позбавлення та обмеження волі та
працівників Державного підприємства
«Підприємство Мелітопольської
виховної колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області»
за період з 01.07.2009 по 30.06.2012» від 31.08.2012 №
0129 (а.с. 38), за результатами якого
винесено податкове
повідомлення-рішення від 14.09.2012 №
, яким позивачу встановлено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в розмірі
328192 грн. 00 коп., в тому числі за
основним платежем на суму в розмірі
264257 грн. 04 коп., за
штрафними (фінансовими) санкціями на
суму в розмірі 63934 грн. 96 коп. (а.с. 42).

Не погоджуючись з винесеним
контролюючим органом рішенням, позивач
просить суд скасувати його повністю.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення, а також суджень,
відображених суб'єктом владних
повноважень в Акті перевірки від 31.08.2012
№ 0129, на відповідність вимогам ч. 3
ст. 2 КАС України, колегія суддів
зазначає наступне.

Фактичною підставою для звернення до
суду з позовом про скасування
податкового повідомлення-рішення від
14.09.2012 № , стала спірна сума в
розмірі 121614 грн. 43 коп., яка
в розрахунку податкового зобов'язання
(а.с. 6) зазначена в графі «сума
несвоєчасного перерахованого податку»
за період липня місяця 2009 року та сума
штрафних санкцій в розмірі 30403 грн. 61
коп., нарахована на суму податкового
зобов'язання в розмірі 121614 грн. 43 коп.
(штрафна санкція, 25% від суми недоплати).

Позивачем, під час розгляду справи
судом першої інстанції, було зазначено,
що суми податкового зобов'язання в
розмірі 121614 грн. 43 коп. та штрафу в
розмірі 30403 грн. 61 коп.,
протиправно включені контролюючим
органом до розрахунку, оскільки така
сума зазначена в Акті перевірки як
кредитове сальдо станом на 01.07.2009, тобто
виходить за межі перевіряємого
періоду.

Суд першої інстанції вірно погодився з
такими доводами позивача та зазначив,
що сума в розмірі 121614 грн. 43 коп.
включена податковим органом до
спірного рішення необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів справи,
контролюючим органом підлягав
перевірці період з 01.07.2009 по 30.06.2012,
тобто 3 роки.

Результати проведеної перевірки були
оформлені у формі акта, тобто
документа, який складається в разі
встановлення під час перевірки
порушень податкового та іншого
законодавства.

За приписами п. 109.1 ст. 109 ПК України
податковими правопорушеннями є
протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

З приводу цього, колегія суддів
зазначає, що в даному випадку
перевіряємий період - це період,
протягом якого платником податків
вчинені порушення податкового
законодавства, що характеризується
активною винною поведінкою платника
податків в певний період, в певний час.

Таким чином, якщо податковий орган
чітко встановлює період перевірки, в
даному випадку з 01.07.2009 по 30.06.2012, то він
позбавлений права перевіряти період,
який не визначений ним наказом про
проведення перевірки та направленнями
на перевірку. В іншому випадку, якщо при
проведенні перевірки податковий орган
виявив порушення платником податків
податкового та іншого законодавства в
іншому періоді, він має право на
призначення нової перевірки, що буде
охоплювати інший період.

При встановленні відповідності даних,
встановлених в Акті перевірки, даних з
розрахунку податкових зобов'язань та
даних, викладених в спірному
податковому повідомленні-рішенні, щодо
нарахованих до сплати сум грошового
зобов'язання, суд зазначає, що такі
відомості суттєво різняться між собою.

Так, в Акті перевірки (сторінка 2 Акта
перевірки) наведена таблиця «Зведені
дані щодо нарахованих та встановлених
у ході перевірки сум податку з доходів
фізичних осіб, утриманих із заробітної
плати», з якої вбачається, що за спірний
період липня місяця 2009 року за
даними платника податків нараховано
заробітної плати 15190 грн. 35 коп.,
утримано податку з доходів фізичних
осіб 3521 грн. 51 коп., за даними перевірки
нараховано заробітної плати 15190 грн. 35
коп., утримано податку з доходів
фізичних осіб 3521 грн. 51
коп.

Тобто, під час проведення перевірки
контролюючим органом встановлено
порушення позивачем норм податкового
законодавства за спірний період липня
місяця 2009 року щодо несвоєчасного
перерахування податку з доходів
фізичних осіб на суму в розмірі 15190 грн.
35 коп. - нараховано заробітної плати, та
3521 грн. 51 коп. - утримано податку з
доходів фізичних осіб.

В Акті перевірки (сторінка 3 Акта
перевірки) відповідач зазначає, що
станом на 01.07.2009 сальдо по податку з
доходів фізичних осіб становить 121614
грн. 43 коп., Кт рахунку 6411
«Розрахунки за ПДФО».

Тобто, в наведеній таблиці «Зведені
дані щодо нарахованих та встановлених
у ході перевірки сум податку з доходів
фізичних осіб, утриманих із заробітної
плати» за період липня місяця 2009 року
зазначена сума в розмірі 15190 грн. 35 коп. -
нараховано заробітної плати, та 3521 грн.
51 коп. - утримано податку з доходів
фізичних осіб, а в Розрахунку
податкових зобов'язань за такий же
період зазначена сума в розмірі 121614
грн. 43 коп., тобто сума наявного станом
на 01.07.2009 кредитового сальдо.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції, представником відповідача
не було надано пояснення щодо
наявності в документах різної
інформації по спірному періоду липня
місяця 2009 року.

Спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулював питання оподаткування
доходів фізичних осіб до 31.12.2010, являвся
Закон України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-IV (далі
іменується - Закон України № 889-IV).

За приписами п. 8.1.2 ст. 8 Закону України
№ 889-IV, податок підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом. Банки не
мають права приймати платіжні
документи на виплату доходу, які не
передбачають сплати (перерахування)
цього податку до бюджету. Якщо
оподатковуваний дохід нараховується,
але не виплачується платнику податку
особою, що його нараховує, то податок,
який підлягає утриманню з такого
нарахованого доходу, підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для місячного
податкового періоду.

Згідно з п. 8.1.4 ст. 8 Закону України №
889-IV, якщо оподатковуваний дохід
виплачується у негрошовій формі чи
готівкою з каси резидента, то податок
сплачується (перераховується) до
бюджету протягом банківського дня,
наступного за днем такої виплати.

Відповідно до п. 19.2 ст. 9 Закону України
№ 889-IV, особи, які відповідно до цього
Закону мають статус податкових
агентів, зобов'язані: а) своєчасно та
повністю нараховувати, утримувати та
сплачувати (перераховувати) до бюджету
податок з доходу, який виплачується на
користь платника податку та
оподатковується до або під час такої
виплати та за її рахунок; б) надавати у
строки, встановлені законом для
податкового кварталу, якщо інше не
визначено нормами цього Закону,
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також сум
утриманого з них податку податковому
органу за місцем свого розташування. У
разі коли зазначена особа протягом
звітного кварталу не виплачує такі
доходи або виплачує доходи не всім
платникам податку, зазначена звітність
не подається або подається стосовно
платників податку, які фактично
отримали такі доходи. Запровадження
інших форм звітності із зазначених
питань не припускається; в) надавати
платнику податку на його вимогу
відомості про суму виплаченого на його
користь доходу, суму застосованих
соціальних податкових пільг та суму
утриманого податку; г) надавати
податковому органу інші відомості з
питань оподаткування доходів окремого
платника податку в обсягах та за
процедурою, визначеною цим Законом та
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Відповідно до пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168
Податкового кодексу України від
02.12.2010 № 2755-VI, який регулює спірні
відносини починаючи з 01.01.2011, податок
сплачується (перераховується) до
бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

Згідно п. 171.1 ст. 171 ПК України, особою,
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є роботодавець, який
виплачує такі доходи на користь
платника податку.

Судом першої інстанції також було
встановлено, що позивачем протягом
перевіряємого періоду порушувались
вказані вище норми закону та
несвоєчасно перераховувався податок з
доходів фізичних осіб, що позивачем під
час розгляду справи судом першої
інстанції не заперечувалось, проте що
стосується періоду місяця
липня 2009 року, то колегія суддів
зазначає, що контролюючий орган
протиправно включив до розрахунку суму
в розмірі 121614 грн. 43 коп., оскільки така
сума не являлась наслідком порушення
позивачем норм законодавства в період
липня місяця 2009 року.

Представником відповідача під час
розгляду справи судом першої інстанції
було зазначено, що сума в розмірі 121614
грн. 43 коп. рахувалась як кредитове
сальдо станом на 01.07.2009, проте не зміг
пояснити ані походження даної суми, ані
період, протягом якого вона сформована
та відображена в бухгалтерських
документах.

З приводу цього, колегія суддів звертає
увагу на те, що в матеріалах справи
міститься Довідка про нарахування та
перерахування до бюджету податку з
доходів фізичних осіб з заробітної
плати робітників та службовців (а.с. 195),
з якої вбачається, що станом 01.07.2009
сальдо складає 121614 грн. 43 коп. Якщо
підприємство нараховує за спірний
період липня місяця 2009 року суму
податку з доходів фізичних осіб, то
термін його сплати становить - 30.08.2009,
тобто до тридцятого дня наступного
місяця за звітним.

Таким чином, з даної довідки
вбачається, що за липень місяць 2009 року
підприємством нараховано заробітної
плати 15190 грн. 35 коп. та суму податку
3521 грн. 51 коп. - строк сплати
яких до 30.08.2009. Саме ці суми повинні були
бути включені контролюючим органом до
розрахунку, оскільки стосуються
перевіряємого періоду липня 2009 року.

Разом з тим, скасовуючи спірне
податкове повідомлення-рішення в
частині визначення суми податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб за основним платежем в
розмірі 121614 грн. 43 коп. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 30403
грн. 31 коп., судом першої інстанції
вірно зазначено, що він позбавлений
можливості здійснити розрахунок
зобов'язань за період липня 2009 року за
належними сумами (15190 грн. 35
коп. та сума податку 3521 грн. 51 коп.),
оскільки не може перебирати на себе
функції контролюючого податкового
органу.

До того ж, колегія суддів звертає увагу
на той факт, що Розрахунком податкового
зобов'язання та штрафних санкцій по
податку з доходів фізичних осіб, який
являється додатком до податкового
повідомлення-рішення від 14.09.2012 №
, визначено суму несвоєчасного
перерахованого податку в розмірі 281417
грн. 21 коп. (рядок «Всього»), проте в
податковому повідомленні-рішенні в
графі «Сума податкового зобов'язання»
встановлена сума в розмірі 264257 грн. 04
коп.

За приписами п. 58.1 ст. 58 ПК України, у
разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення
додається розрахунок податкового
зобов'язання та штрафних (фінансових)
санкцій.

Згідно Розрахунку податкового
зобов'язання та штрафних санкцій по
податку з доходів фізичних осіб
загальна сума податкового
зобов'язання, визначена відповідачем,
становить: 281417 грн. 21 коп. (сума
несвоєчасно перерахованого податку) +
63424 грн. 96 коп. (штрафна
санкція, 25% від суми недоплати) = 344842 грн.
17 коп.; натомість відповідно до
відомостей податкового
повідомлення-рішення від 14.09.2012
№ сума податкового зобов'язання
становить: 264257 грн. 04 коп. (сума за
основним платежем) + 63934 грн. 96 коп.
(штрафні (фінансові) санкції) = 328192 грн. 00
коп.

Тобто, різниця між сумами, визначеними
Розрахунком податкового зобов'язання
та штрафних санкцій по податку з
доходів фізичних осіб та податковим
повідомленням-рішенням, становить 16650
грн. 17 коп.

Представник відповідача під час
розгляду справи судом першої інстанції
не зміг надати пояснення щодо
наявності в документах таких значних
розбіжностей.

За таких підстав, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що як
розрахунок податкового зобов'язання та
штрафних санкцій по податку з доходів
фізичних осіб, так і податкове
повідомлення-рішення від 14.09.2012
складені некоректно необґрунтовано та
недобросовісно, що є порушенням ст. 2
КАС України.

Судом першої інстанції вірно не взято
до уваги посилання позивача на факт
проведення ним процедур по списанню
безнадійного боргу на суму в розмірі
121614 грн. 43 коп., оскільки така
процедура проведена без участі органів
податкової служби, не в порядку та
спосіб, визначені законом.

Суд першої інстанції, оцінивши докази
по справі у їх сукупності, прийшов до
вірного висновку, що відповідачем не
доведено обставини, викладені в Акті
перевірки, та не спростовані докази
позивача щодо протиправності
винесеного податкового
повідомлення-рішення в частині
визначення суми податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб за основним платежем в
розмірі 121614 грн. 43 коп. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 30403
грн. 31 коп. за спірний період липня
місяця 2009 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області -
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від
14 листопада 2012 року у
справі за адміністративним позовом
Державного підприємства "Підприємство
Мелітопольської виховної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Запорізькій області"
до Мелітопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай