Справа № 2а-11318/11/1510
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-11318/11/1510

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бурнусус О.О. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційні
скарги Управління праці та соціальної
політики Ізмаїльської районної
державної адміністрації Одеської
області, ОСОБА_3 на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 09 грудня 2011 року
по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціальної політики Ізмаїльської
районної державної адміністрації
Одеської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціальної
політики Ізмаїльської районної
державної адміністрації Одеської
області про визнання протиправними дій
Управління праці та соціальної
політики Ізмаїльської районної
державної адміністрації Одеської
області щодо відмови в перерахунку та
виплаті щомісячної соціальної виплати
за дитину, що має статус постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи з
25 травня 2011 року та в подальшому
відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі мінімальної заробітної плати
та зобов'язання відповідача здійснити
вказані виплати з 25 травня 2011 року та в
подальшому.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 грудня 2011 року вказані вимоги
позивача задоволено частково за період
з 25 травня 2011 року по 23 липня 2011 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції, в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його вимоги
в повному обсязі.

Також, не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, в частині
задоволення позовних вимог, відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначені
апеляційні скарги розглядаються в
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційних
скарг, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційних скарг, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга позивача
підлягає частковому задоволенню, а
апеляційна скарга відповідача
залишенню без задоволення з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1 від 19.04.2002 року ОСОБА_2
народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, її батько
ОСОБА_3 має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, відноситься до 1-ої категорії осіб
постраждалих внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, інвалідом 2-ї групи,
захворювання пов'язане з роботами по
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС і даний факт представником
відповідача не заперечується.

Позивач 07.09.2011 року звернувся до
Управління праці та соціальної
політики Ізмаїльської районної
державної адміністрації Одеської
області з вимогою про перерахунок та
виплату йому у повному обсязі
щомісячної соціальної виплати за
дитину, що має статус постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі мінімальної заробітної
плати, але відповідач йому відмовив в
цьому (а.с.11).

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції, керувався тим, що
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
розрахунку щомісячних виплат сім'ям на
кожну дитину шкільного віку, яка стала
інвалідом або перебуває на
диспансерному обліку по захворюванню
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а
також дітям шкільного віку, батьки яких
стали інвалідами I або II групи чи
померли внаслідок Чорнобильської
катастрофи, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 30
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір мінімальної заробітної плати,
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, а не
розміри, передбачені постановою
Кабінету Міністрів України «Про
встановлення розмірів виплат деяким
категоріям громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 20 квітня 2007 року № 649.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
потерпілим дітям, зазначеним у пунктах
1 - 6 статті 27 цього Закону, та їх батькам
надається щомісячна виплата 50
процентів мінімальної заробітної
плати незалежно від інших виплат на
кожну дитину шкільного віку, яка
евакуйована із зони відчуження або
народилася після 26 квітня 1986 року від
батька, який на час настання вагітності
матері, має підстави належати до
категорії 1 або 2, або матері, яка на час
настання вагітності або під час
вагітності має підстави належати до
категорії 1 або 2, а також на кожну
дитину, яка проживала у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» потерпілим
дітям, зазначеним у пунктах 1 - 6 статті 27
цього Закону, та їх батькам надається
щомісячна виплата мінімальної
заробітної плати сім'ям на кожну дитину
шкільного віку, яка стала інвалідом або
перебуває на диспансерному обліку по
захворюванню внаслідок Чорнобильської
катастрофи, а також дітям шкільного
віку, батьки яких стали інвалідами I або
II групи чи померли внаслідок
Чорнобильської катастрофи, замість
виплати, передбаченої пунктом 6 цієї
статті, якщо вказана дитина не
перебуває на повному державному
забезпеченні.

Підпунктом 3 пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
встановлення розмірів виплат деяким
категоріям громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 20 квітня 2007 року № 649 установлено
розмір щомісячної виплати сім'ям на
кожну дитину шкільного віку, яка стала
інвалідом або перебуває на
диспансерному обліку у зв'язку з
захворюванням внаслідок
Чорнобильської катастрофи, а також
дітям шкільного віку, батьки яких стали
інвалідами I або II групи чи померли
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
замість виплати, передбаченої
підпунктом 2 цього пункту, якщо такі
діти не перебувають на повному
державному забезпеченні, - 32 грн.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що при вирішенні даного
спору, виходячи із пріоритетності
законів над підзаконними нормативними
актами, застосуванню підлягає стаття 30
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України «Про встановлення
розмірів виплат деяким категоріям
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 20
квітня 2007 року № 649, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав
позивача.

Поряд з цим, на думку колегії суддів,
судом першої інстанції, при
задоволенні позову, помилково
визначено кінцеву дату, до якої
необхідно провести перерахунок та
виплату позивачу щомісячної
соціальної виплати за дитину, що має
статус постраждалої внаслідок
Чорнобильської катастрофи, з
посиланнями на норми Закону України
«Про державний бюджет на 2011 рік»,
оскільки згідно п. 4 Прикінцевих
положень вказаного Закону, у 2011 році
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік,
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Однак, у вказаній статті
не зазначено щодо застосування норм ст.
30 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян,
постраждалих у результаті
Чорнобильської катастрофи», а відтак
вказана стаття Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
постраждалих у результаті
Чорнобильської катастрофи» підлягає
застосуванню.

Разом з тим, колегія суддів наголошує,
що порядок та строки нарахування
щомісячної соціальної виплати за
дитину, що має статус постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть бути змінені за умов іншого
законодавчого регулювання.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване судове рішення, на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України,
підлягає зміні в частині визначення
строку, за який необхідно здійснити
перерахунок та виплату позивачу
щомісячної соціальної виплати за
дитину, що має статус постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
оскільки суд по суті правильно
вирішивши справу, помилково застосував
норми матеріального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціальної політики Ізмаїльської
районної державної адміністрації
Одеської області на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 09 грудня 2011 року -
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 09 грудня 2011 року -
задовольнити частково.

Постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 09 грудня 2011 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціальної
політики Ізмаїльської районної
державної адміністрації Одеської
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити певні дії -
змінити, зазначивши в її резолютивній
частині період, за який слід здійснити
перерахунок та виплату позивачу
щомісячної соціальної виплати за
дитину, що має статус постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи -
«з 25 травня 2011 року» замість «з 25 травня
2011 року по 23 липня 2011».

В іншій частині постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 09 грудня 2011 року -
залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/