Справа № 2а/0570/11146/2012
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2012-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
час прийняття постанови: 15 година 30
Донецький окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Кравченко Т.О.
при секретарі Аврамченко С.С.
прокурора Арих О.О. - на підставі
представника позивача - Миски О.В. - на
підставі довіреності,
відповідача - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
адміністративну справу за позовом
Прокурора Великоновосілківського
району Донецької області в інтересах
Держави в особі Управління Пенсійного
Великоновосілківському районі
Донецької області до ОСОБА_2 про
стягнення недоїмки з суб'єкта
підприємницької діяльності, який
перебуває на спрощеній системі
28 серпня 2012 року Прокурор
Великоновоселківського району
Донецької області, (далі - Прокурор),
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом в інтересах
Держави в особі Управління Пенсійного
Великоновосілківському районі
Донецької області, (далі - Позивач або
УПФУ) до ОСОБА_2, (далі - Відповідач), в
- визнати несплачені суми
страхових внесків заборгованістю
перед Управлінням Пенсійного фонду
України в Великоновосілківському
- стягнути з ОСОБА_2 суму боргу по
сплаті єдиного соціального внеску за
2011 рік в сумі 3 683,30 грн. на користь
Управління Пенсійного фонду в
Великоновосілківському районі
- зобов'язати ОСОБА_2 надати звіт до
Управління Пенсійного фонду в
Великоновосілківському районі
В обґрунтування позову Прокурор
зазначив, що прокуратурою
Великоновоселківського району
Донецької області проведена перевірка
своєчасності сплати єдиного внеску в
УПФУ, під час якої встановлено, що
фізична особа-підприємець ОСОБА_2
перебуває на обліку в УПФУ як платник
єдиного внеску. За 2011 рік Відповідач
має заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1 978,31 грн.,
яка мала бути погашена не пізніше 20
Невиконання Відповідачем
обов'язку щодо сплати єдиного внеску
призводить до неповного надходження
коштів до бюджету Пенсійного фонду
України, впливає на своєчасність
виплати пенсій, що має наслідком
порушення конституційного права
громадян на пенсійне забезпечення. На
підставі викладеного просив позов
В судовому засіданні Прокурор і
представник Позивача підтримали
заявлені позовні вимоги з підстав,
викладених в адміністративному позові,
надали пояснення, аналогічні тим, що
наведені у позовній заяві, просили
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, доказів поважності причин
неявки суду не надав, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлений
належним чином, з дотриманням вимог
ст.ст.33-36 Кодексу адміністративного
судочинства України, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, (а.с.17), свого ставлення до
заявлених позовних вимог не висловив.
Приймаючи до уваги положення ч.4 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів, та ч.1 ст.122
Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно з якою адміністративна
справа має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, але не
більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, суд вважав за
можливе розглянути справу за
відсутності представника Відповідача
на підставі наявних в ній доказів.
З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області як платник єдиного
внеску за реєстраційним номером
В 2011 році Відповідач перебував на
спрощеній системі оподаткування -
Відповідно до Звіту про суми
нарахування доходу застрахованих осіб
та суми нарахованого єдиного внеску
(таблиця 2), поданого ОСОБА_2 за 2011 рік,
сума єдиного внеску, що підлягала
сплаті Відповідачем, становила 2 978,31
Зазначений звіт отриманий Позивачем 20
березня 2012 року, зареєстрований за №
2108, звіт прийнятий відповідальною
особою УПФУ Ганцевською М.А., 21 березня
2012 року інформація, наведена в звіті,
внесена до даних системи
персоніфікованого обліку, про що
свідчать відповідні записи на
титульній сторінці звіту, (а.с.11).
Відповідач зобов'язаний був сплатити
єдиний внесок в повному обсязі до 20
січня 2012 року, проте цього обов'язку не
виконав, що вбачається зі змісту картки
особового рахунку фізичної
особи-підприємця, який обрав спрощену
систему оподаткування, (а.с.8).
З огляду на наявність недоїмки зі
сплати єдиного внеску, яка становила 2
978,31 грн., 12 березня 2012 року УПФУ
виставило ОСОБА_2 вимогу № Ф-43 про
сплату боргу, (а.с.9).
Зазначена вимога надіслана на адресу
Відповідача рекомендованою поштовою
кореспонденцією, однак Відповідач
відмовився від її отримання, про що
свідчить довідка підприємства
поштового зв'язку, (а.с.10).
29 травня 2012 року ОСОБА_2 перерахував на
користь Позивача 1 000,00 грн. в рахунок
погашення недоїмки зі сплати єдиного
внеску за 2011 рік, що підтверджується
карткою особового рахунку фізичної
особи-підприємця, який обрав спрощену
систему оподаткування, (а.с.8, 21).
Станом на 17 вересня 2012 року
недоїмка Відповідача зі сплати єдиного
внеску за 2011 рік становить 1 978,31 грн.,
про що свідчить картка особового
рахунку фізичної особи-підприємця,
який обрав спрощену систему
оподаткування, (а.с.21).
Доказів узгодження суми недоїмки,
оскарження або скасування
вищезгаданої вимоги, рівно як і доказів
погашення Відповідачем заборгованості
зі сплати єдиного внеску в повному
обсязі на час розгляду справи, суду не
До спірних правовідносин суд
застосовує нижченаведені норми права.
Згідно з п.2 ч.1 ст.121 Конституції України
на прокуратуру України покладається
представництво інтересів громадянина
або держави в суді у випадках,
визначених законом. Аналогічна норма
міститься в п.2 ч.1 ст.5 Закону України
Відповідно до п.6 ч.2 ст.20 Закону України
«Про прокуратуру» при виявленні
порушень закону прокурор або його
заступник у межах своєї компетенції
мають право звертатись до суду з
заявами про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб.
Ч.1 ст.36-1 Закону України «Про
прокуратуру» визначено, що
представництво прокуратурою інтересів
держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
держави у випадках, передбачених
законом. Звернення до суду з позовами
або заявами про захист прав і свобод
іншої особи, невизначеного кола осіб,
прав юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави, або про визнання
незаконними правових актів, дій чи
рішень органів і посадових осіб, є
однією з форм такого представництва, що
вбачається зі змісту ч.3 ст.36-1 Закону
України «Про прокуратуру».
Згідно з приписами ч.5 ст.36-1 Закону
України «Про прокуратуру» прокурор
самостійно визначає підстави для
представництва у судах, форму його
здійснення і може здійснювати
представництво в будь-якій стадії
судочинства в порядку, передбаченому
процесуальним законом.
Можливість прокурора здійснювати
представництво інтересів держави в
адміністративному суді вбачається зі
змісту ч.2 ст.60 Кодексу
адміністративного судочинства
Отже у спірних правовідносинах
Прокурор здійснює представництво
інтересів Держави в особі Управління
Пенсійного фонду України
Великоновосілківському районі
Донецької області, вбачаючи підстави
для представництва в порушенні
Відповідачем порядку сплати внесків до
бюджету Пенсійного фонду України, що
може призвести до несвоєчасної або
неповної виплати пенсій і, як наслідок,
призвести до порушення гарантованого
ст.46 Конституції України права
громадян на пенсійне забезпечення,
шляхом звернення до суду з
адміністративним позовом.
П.12 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV визначено, що
перетворення Пенсійного фонду в
неприбуткову самоврядну організацію
здійснюється відповідно до окремо
прийнятого спеціального Закону. До
прийняття відповідного рішення
функції виконавчої дирекції
Пенсійного фонду, її територіальних
органів виконують відповідно
Пенсійний фонд України та головні
управління Пенсійного фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі і
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах, районах у містах.
У період до перетворення Пенсійного
фонду України в неприбуткову
самоврядну організацію він функціонує
як центральний орган виконавчої влади
на підставі норм цього Закону та
Положення про Пенсійний фонд України,
яке затверджує Президент України.
Відповідно до п.п.1, 7 Положення про
Пенсійний фонду України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року №384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України. Пенсійний фонд України
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
Згідно з п.п.1.1 Положення про
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 27 червня
2002 року №11-2, (у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року № 5-5), (далі - Положення),
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
разом з управліннями Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах утворюють систему
територіальних органів Пенсійного
фонду України, який є центральним
органом виконавчої влади.
П.2.1. Положення визначені основні
завдання територіальних органів
Пенсійного фонду України, до яких,
зокрема, належить забезпечення у
відповідному регіоні збору та ведення
обліку надходжень від сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших коштів
відповідно до законодавства,
призначених для пенсійного
П.п.9 п.2.4. Положення передбачено право
управлінь стягувати несплачені суми
єдиного внеску, страхових внесків та
інших платежів з їх платників.
Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку про те, що у спірних
правовідносинах УПФУ виступає у якості
суб'єкта владних повноважень, на
виконання повноважень якого у
публічно-правових відносинах поданий
адміністративний позов.
Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року № 2464-VI, (далі -
Закон № 2464).
Дія цього Закону поширюється на
відносини, що виникають під час
провадження діяльності, пов'язаної із
збором та веденням обліку єдиного
внеску. Дія інших нормативно-правових
поширюватися на зазначені відносини
лише у випадках, передбачених цим
Законом, або в частині, що не суперечить
цьому Закону, ч.1 ст.2 Закону № 2464.
Окрім іншого, збір та ведення
обліку єдиного внеску здійснюються за
принципами: обов'язковості сплати;
державного нагляду за збором та
веденням обліку єдиного внеску;
відповідальності платників єдиного
внеску та органу, що здійснює збір та
веде облік єдиного внеску, за порушення
норм цього Закону, а також за
невиконання або неналежне виконання
покладених на них обов'язків, що
передбачено ст.3 Закону № 2464.
Зі змісту п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464,
відповідно до якого платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, слідує, що
Відповідач належить до категорії
платників єдиного внеску.
Відповідач як платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок, про що свідчать положення п.1 ч.2
ст.6 Закону № 2464.
Згідно з п.3 ч.1 ст.7 Закону № 2464
єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у п.4 ч.1 ст.4 цього
Закону, які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе, але не більше
максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.
Відповідно до ч.11 ст.8 Закону № 2464
єдиний внесок для платників,
зазначених у п.4 ч.1 ст.4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної п.п.2 та 3 ч.1 ст.7 цього Закону
бази нарахування єдиного внеску.
П.5 ч.1 ст.1 Закону № 2464 визначено,
що мінімальний страховий внесок - це
сума єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Розмір мінімальної заробітної
плати у 2011 році визначався ст.22 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», відповідно до якої
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі становила з 1 січня - 941 грн., з 1
квітня - 960 грн., з 1 жовтня - 985 грн., з 1
Таким чином, мінімальний розмір
єдиного внеску платників, які обрали
спрощену систему оподаткування, у 2011
році складав з 1 січня - 326,53 грн., з 1
квітня - 333,12 грн., з 1 жовтня - 341,80 грн., з 1
грудня - 348,39 грн.
Отже, сума єдиного внеску, самостійно
обчислена Відповідачем за період з
січня по вересень 2011 року, і яка
становить 2 978,31 грн., є обґрунтованою.
Платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом; базовим звітним періодом є
календарний місяць,ч.8 ст.9 Закону № 2464.
Ч.4 ст.25 Закону № 2464 визначено, що
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти робочих
днів з дня надходження вимоги про
сплату недоїмки сплатити суми недоїмки
та штрафів разом з нарахованою пенею. У
разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики. У разі якщо
згоди з органом Пенсійного фонду не
досягнуто, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею
протягом десяти робочих днів з дня
надходження рішення відповідного
органу Пенсійного фонду або оскаржити
вимогу до органу Пенсійного фонду
вищого рівня чи в судовому порядку. У
разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки. У випадках, зазначених в
абзаці шостому цієї частини,
територіальний орган Пенсійного фонду
також має право звернутися до суду з
позовом про стягнення недоїмки. При
цьому заходи досудового врегулювання
спорів, передбачені законом, не
Оскільки Відповідач добровільно не
сплатив зазначені у вимозі суми в
повному обсязі, не вжив заходів до їх
узгодження, не оскаржив вимогу в
судовому порядку, суд дійшов висновку
про наявність підстав для стягнення
суми недоїмки в судовому порядку.
Позивачем заявлені вимоги про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з
єдиного внеску в сумі 3 683,30 грн.,
водночас судом встановлено, що станом
на 17 вересня 2012 року, недоїмка
Відповідача зі сплати єдиного внеску
за 2011 рік становить 1 978,31 грн.
Отже, стягненню з Відповідача підлягає
недоїмка в сумі 1 978,31 грн., в іншій
частині позовних вимог слід відмовити.
З приводу вимог Позивача про
покладання на ОСОБА_2 обов'язку надати
звіт до Управління Пенсійного фонду
України в Великоновосілківському
районі Донецької області суд відзначає
Твердження Позивача про неподання
Відповідачем Звіту про суми
нарахування доходу застрахованих осіб
та суми нарахованого єдиного внеску за
2011 рік спростовується письмовими
доказами, які містяться в матеріалах
справи, (а.с.11-13). Судом встановлено, що
ОСОБА_2 подав зазначений Звіт, а Позивач
отримав його 20 березня 2012 року, тому в
цій частині позовні вимоги задоволенню
Заслухавши пояснення Прокурора та
представника Позивача, дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, беручи до
уваги, що ніякі докази не мають для суду
наперед встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про необхідність часткового
задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч.3 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення увалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
Оскільки Позивачем - суб'єктом владних
повноважень не були понесені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, суд дійшов висновку, що
судові витрати не підлягають стягненню
Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
Адміністративний позов Прокурора
Великоновосілківського району
Донецької області в інтересах Держави
в особі Управління Пенсійного фонду
України в Великоновосілківському
районі Донецької області до ОСОБА_2 про
стягнення недоїмки з суб'єкта
підприємницької діяльності, який
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, - задовольнити частково.
Визнати несплачену ОСОБА_2 суму єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 рік в
розмірі 1 978,31 грн. заборгованістю перед
Управлінням Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Стягнути з ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_1), на
користь Управління Пенсійного фонду
України у Великоновосілківському
районі Донецької області
заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 рік в сумі 1
978 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят
У задоволенні інших позовних вимог -
Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частини
проголошені в судовому засіданні 18
вересня 2012 року.

Постанова складена у повному обсязі і
підписана 19 вересня 2012 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кравченко Т.О.