Справа № 264/1968/14-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хараджа О.О.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
справа №264/1968/14-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Старосуда М.І.,
розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області на постанову
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 07
травня 2014 року у справі № 264/1968/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О
В И В:

Постановою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області
від 07 травня 2014 року позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії задоволено частково. Визнано
дії відповідача неправомірними та
зобов'язано здійснити нарахування та
виплату позивачу підвищення до пенсії,
як дитині війни, з 01.01.2014 року по 07.05.2014
року з урахуванням фактично виплачених
сум. В задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції
скасувати в зв'язку з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на те, що
виплата доплати до пенсії позивачу
проводиться у розмірі, визначеному п. 4
постанови Кабінету Міністрів України
№1381 «Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верств
населення», відповідно до якого,
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання або
державної соціальної допомоги дітям
війни справляється у розмірі 7% від
прожиткового мінімуму, встановленого
для осіб, які втратили працездатність.
Крім того апелянт посилається на те, що
позивач не звертався до відповідача з
заявою про перерахунок її пенсії, та
відповідачем рішення з цього приводу
не приймалося, а тому в даному випадку
відсутній публічно-правовий спір.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому
провадженні.

Вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, здійснюючи
апеляційний перегляд в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач належить до
соціальної групи «діти війни», що
підтверджується посвідченням, та
користується правами і пільгами,
встановленими Законом України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідачем позивачу підвищення до
пенсії з 01.01.2014 року виплачується у
розмірі 7% прожиткового мінімуму,
встановленого законом, для осіб, які
втратили працездатність відповідно до
п.4 Постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення»,
що становить 66,43 грн.

Встановлені обставини знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
перегляду та не є спірними.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив того, що
відповідач, виплачуючи позивачу
підвищення до пенсії як дитині війни у
розмірі меншому ніж 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, як то
передбачено Законом України «Про
соціальний захист дітей війни», діяв
неправомірно.

В частині відмови в задоволені решти
позовних вимог постанова суду першої
інстанції сторонами по справі не
оскаржується.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткове задоволення позову з огляду
на наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
який набрав чинності з 01.01.2006 року,
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Статтею 7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що фінансове забезпечення
соціальних гарантій, передбачених
зазначеним законом, здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

В той же час, пунктом 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» встановлено,
що у 2013 році норми і положення, зокрема,
статей 5 та 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Тобто, визначення порядку та розмірів
виплат указаним категоріям громадян на
2013 рік делеговано Кабінету Міністрів
України.

В 2013 році порядок та розмір виплат
"дітям війни" визначалися постановою
Кабінету Міністрів України №1381 від 28
грудня 2011 року, якою визначено розмір
підвищення "дітям війни" 7% прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність.

Саме в такому розмірі здійснював
відповідач нарахування та виплату
позивачу підвищення до пенсії як
"дитині війни" в 2013 році.

Згідно ст.3 Бюджетного Кодексу України,
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» діяли
протягом бюджетного року та
закінчилися 31 грудня 2013 року.

В той же час, колегія суддів зазначає,
що Законом України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» не
встановлено обмеження щодо виплат
підвищення до пенсії "дітям війни", не
внесено змін до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», тому з
01 січня 2014 року діють положення ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», відповідно до якої дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищується на 30%
мінімальної пенсії за віком.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджує висновок суду першої
інстанції про те, що при визначенні
розміру доплати до пенсії дитині війни
слід керуватися розміром надбавки,
встановленим ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», а не
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 грудня 2011 року № 1381, внаслідок
чого розмір пенсії позивача з 1 січня 2014
року повинен підвищуватись на 30% від
мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги відповідача на
відсутність публічно-правового спору з
тих підстав, що позивач не звертався з
заявою про проведення нарахування та
виплати підвищення до пенсії
встановленого статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
оскільки, ці доводи не ґрунтуються на
Законі, який в даному випадку не
передбачає прийняття відповідного
рішення відповідачем щодо нарахування
такого підвищення за заявою особи.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та задовольнив позов
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що в свою чергу, є
підставою для залишення рішення суду
першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області
від 07 травня 2014 року у справі № 264/1968/14-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення їх копій особам, які
беруть участь у справі, та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А. Василенко

М.І. Старосуд