Справа № 257/1232/14-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чудопалова
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року справа № 257/1232/14-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Старосуда М.І.,
при секретарі судового засідання
Варчук О.М., з участю представника
відповідача Кравченка В.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області на
постанову Київського районного суду м.
Донецька від 24 квітня 2014 року у справі
№ 257/1232/14-а за позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області, третя
особа Управління Пенсійного Фонду
України в Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області, про
скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 24 квітня 2014 року позов
ОСОБА_3 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області, третя особа Управління
Пенсійного Фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області про скасування
рішення, задоволено. Рішення комісії
при головному управлінні Пенсійного
фонду України в Донецькій області від
19.04.2013 року за заявою ОСОБА_3 скасовано.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на невірне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції приймаючи до
уваги довідку № 676 від 15.12.1999 року не
звернув уваги на те, що вказана довідка
позивачем до комісії не надавалася та
відповідач приймав спірне рішення без
її врахування. Крім того, відповідачем
правомірно було відмовлено у
зарахуванні до пільгового стажу
позивача період роботи з 09.03.1999 року по
10.11.1999 року, оскільки на підприємстві,
де працював позивач, відсутня
атестація робочих місць у вказаний
період роботи. Також апелянт
посилається на пропущення позивачем
шестимісячного строку на оскарження
спірного рішення.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Позивач подав суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу і
просив розглянути справу за його
відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів, дійшла
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити частково, а
рішення суду першої інстанції змінити
з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1,
12.02.2013 року звернувся до Управління
Пенсійного Фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області з заявою та
документами про призначення пенсії за
віком на пільгових умовах за списком №
1.

З трудової книжки позивача вбачається,
що останній у період з 06 червня 1984 року
по 10 листопада 1999 року працював за
професією електромонтер по ремонту і
обслуговуванню електроустаткування
для постійної роботи в основних та
енергетичних цехах металургійних та
коксохімічних заводів з тяжкими та
шкідливими умовами праці в
Жданівському підприємстві
«Енергоремонт».

У зв'язку з тим, що підприємство ТОВ
Маріупольське підприємство
«Енергоремонт» припинило свою
діяльність без правонаступника, то для
підтвердження стажу роботи, який дає
право на пенсію на пільгових умовах
УПФУ у Приморському районі м. Маріуполя
було рекомендовано позивачу
звернутися до Комісії з питань
підтвердження пільгового стажу роботи
на посадах, які дають право на
призначення пенсії на пільгових умовах
при ГУПФУ в Донецькій області.

20.02.2013 року позивачем було надано заяву
про підтвердження стажу роботи на
пільгових умовах за списком № 1 на
посаді електромонтера в період з 06.06.1984
р. по 10.11.1999 р. З заяви вбачається, що до
неї було додано довідка з Єдиного
державного реєстру, трудова книжка,
документи з архівної установи, довідки
про заробітну плату та копії
документів про атестацію робочих
місць.

19.04.2013 р. Комісією з питань
підтвердження пільгового стажу роботи
на посадах, які дають право на
призначення пенсії на пільгових умовах
при Головному управлінні Пенсійного
фонду України в Донецькій області було
прийнято рішення, в якому зазначено, що
до пільгового стажу позивача на посаді
електромонтера по ремонту і
обслуговуванню електроустаткування в
Жданівському підприємстві
«Енергоремонт» (перейменованого в ТОВ
МП «Енергоремонт») зараховано період
роботи з 06.06.1984 року по 08.03.1999 року: за
Списком №1 - за фактично відпрацьований
час, згідно карток обліку часу,
відпрацьованого у шкідливих умовах за
Списком №1; за Списком №2 - згідно
карток обліку часу, відпрацьованого у
шкідливих умовах, по яким відсутній
розподіл відпрацьованого часу по
пільговому стажу за Списком №1 або за
Списком №2. Період роботи з 09.03.1999 року
по 10.11.1999 року (08 місяців 02 днів) не був
зарахований до пільгового стажу за
Списком №1 та Списком №2 у зв'язку з
несвоєчасним проведенням атестації
робочих місць.

Також встановлено, що рішенням
Управління Пенсійного Фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області №595 від 10.05.2013 року в
призначенні позивачу пенсії на
пільгових умовах було відмовлено за
відсутністю необхідного пільгового
стажу роботи по Списку №1, яке було
прийнято на підставі рішення Комісії з
питань підтвердження пільгового стажу
роботи на посадах, які дають право на
призначення пенсії на пільгових умовах
при ГУПФУ України в Донецькій області.
Згідно цього рішення позивачу
враховано пільговий стаж у період
роботи з 06.06.1984 року по 08.03.1999 року: за
Списком №1 - за фактично відпрацьований
час, згідно карток обліку часу,
відпрацьованого у шкідливих умовах за
Списком №1 - 02роки 0 місяців 11 днів; за
Списком №2 - згідно карток обліку часу,
відпрацьованого у шкідливих умовах, по
яким відсутній розподіл
відпрацьованого часу по пільговому
стажу за Списком №1 або за Списком №2 - 09
років 10 місяців 18 днів. Період роботи з
09.03.1999 року по 10.11.1999 року (08 місяців 02
днів) не був зарахований до пільгового
стажу за Списком №1 та Списком №2 у
зв'язку з несвоєчасним проведенням
атестації робочих місць.

Також встановлено, що згідно наказу №44
від 09.03.94р. по Маріупольському
підприємству «Енергоремонт» посада
«електромонтер по ремонту і
обслуговуванню електроустаткування»
атестована за Списком №1 та за Списком
№2 в залежності від фактичної
зайнятості.

Згідно наказу №13 від 10.02.2000р. ТОВ
Маріупольське підприємство
«Енергоремонт», посада «електромонтер
по ремонту і обслуговуванню
електроустаткування» атестована
виключно за Списком №1.

Відповідно до довідки КУ «Трудовий
архів м. Маріуполя» № 0459/0503 від 21.01.2013
року з 30.09.1994 року Жданівське
підприємство «Енергоремонт» було
перейменоване в Маріупольське
підприємство «Енергоремонт» згідно
постанови Ради Міністрів СРСР №46 від
23.01.1989 року.

Відповідно до довідки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців від 23.05.2012
року, виданої Виконавчим комітетом
Маріупольської міської ради Донецької
області станом на 27.11.2008 року державна
реєстрація ТОВ Маріупольське
підприємство «Енергоремонт» була
припинена у зв'язку з визнанням цієї
юридичної особи банкрутом.

Довідкою від 15.12.1999 року № 676, виданою
Маріупольським підприємством
«Енергоремонт», яка була надана
позивачем до суду, підтверджено, що
позивач у період з 06 червня 1984 року по 10
листопада 1999 року працював за
професією повний робочий день
електромонтером по ремонту і
обслуговуванню електроустаткування
(список № 1) в Жданівському
підприємстві «Енергоремонт».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що по
карткам обліку відпрацьованого часу,
що були надані Комісії Трудовим
архівом м.Маріуполя, встановити
позивачу фактично відпрацьований час
за Списками №№ 1, 2 в період с червня 1984
року по листопад 1999 року неможливо,
оскільки роботодавцем карки заповнені
некоректно (відсутній розподіл
відпрацьованого часу за пільговими
списками № 1 або №2)., а тому спірне
рішення відповідача про розподіл
пільгового стажу позивача по періодам
за списками № 1 або №2 є незаконним.
Скасовуючи зазначене рішення
відповідача, суд першої інстанції
також зазначив, що відповідач при
розгляді документів позивача про
підтвердження пільгового стажу, не
прийняв до уваги довідку № 676 від 15.12.1999
року, в якій вказано фактично
відпрацьований час в цехах з важкими та
шкідливими умовами за Списком №1 за
період з 06.06.1984 року по 10.11.1999 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції частково невірно встановив
обставини у справі, оскільки з
оскаржуваного рішення відповідача
вбачається, що Комісія з питань
підтвердження пільгового стажу
вирішила певний період стажу
зарахувати до пільгового, як за Списком
№ 1, та і за Списком № 2, але без
визначення конкретних періодів.
Розрахунок цих періодів був зроблений
вже в рішенні Управління Пенсійного
Фонду України в Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області №595 від
10.05.2013 року, яке не є предметом розгляду
в цій справі.

Крім того, висновок суду першої
інстанції про неврахування
відповідачем при розгляді документів
позивача довідки від 15.12.1999 року № 676,
виданою Маріупольським підприємством
«Енергоремонт», колегія суддів також
вважає необґрунтованим, оскільки
вказаний документ позивачем з заявою
на розгляд комісії не надався, що
позивач підтвердив і в запереченнях на
апеляційну скаргу. За таких обставин
зазначена довідка судом помилково була
прийнята як належний доказ при оцінці
правомірності спірного рішення.

Невірне встановлення цих обставин
призвело до помилкового застосування
норм матеріального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно дійшов до висновку про
скасування спірного рішення
відповідача, але допустив помилку у
застосуванні норм матеріального права
з огляду на наступне.

Відповідно до п. «а» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, - за
списком N 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при
стажі роботи не менше 15 років, з них не
менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року за №
637 (далі Порядок № 637), у випадках, коли в
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій. Вказаним
Порядком № 637 встановлено форму такої
довідки.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
п. 20 Порядку № 637, у разі відсутності
правонаступника підтвердження
періодів роботи, що зараховуються до
трудового стажу для призначення пенсії
на пільгових умовах або за вислугу
років, установленої для окремих
категорій працівників, здійснюється у
порядку, визначеному Пенсійним фондом
України за погодженням з
Мінсоцполітики та Мінфіном.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме довідки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців від 23.05.2012 року,
виданої Виконавчим комітетом
Маріупольської міської ради Донецької
області станом на 27.11.2008 року державна
реєстрація ТОВ Маріупольське
підприємство «Енергоремонт» була
припинена у зв'язку з визнанням цієї
юридичної особи банкрутом.

На виконання п. 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.93 N 637, постановою правління
Пенсійного фонду України від 10
листопада 2006 р. № 18-1 було затверджено
Порядок підтвердження періодів роботи,
що зараховуються до трудового стажу
для призначення пенсії на пільгових
умовах або за вислугу років (далі
Порядок № 18-1), який визначає механізм
підтвердження періодів роботи, що
зараховуються до трудового стажу для
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, установленої для
окремої категорії працівників у разі
ліквідації підприємства, установи та
організації без визначення
правонаступника (п. 1 Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку,
підтвердження періодів роботи, що дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років
(далі - підтвердження стажу роботи),
здійснюється комісіями з питань
підтвердження стажу роботи на посадах,
що дають право на призначення пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років
(далі - Комісії).

Пункт 6 цього Порядку визначає, що
основними завданнями Комісії є розгляд
заяв про підтвердження стажу роботи
(додаток 1) та прийняття рішень щодо
підтвердження стажу роботи або про
відмову в його підтвердженні в
установленому порядку.

Рішення про результати розгляду заяви
(додаток 2) приймається більшістю
голосів членів Комісії, присутніх на
засіданні, підписується головою або
його заступником. Рішення про
результати розгляду заяви набуває
чинності з моменту прийняття рішення
(п. 10 Порядку).

З додатку 2 Порядку вбачається, що до
компетенції Комісії належить
прийняття за результатами розгляду
заяви рішення про підтвердження стажу
роботи або відмовити в його
підтвердженні.

Аналіз вищенаведених норм в сукупності
дає підстави для висновку, що Комісія
на підставі заяви особи своїм рішенням
повинна підтвердити чи відмовити в
підтверджені права особи на віднесення
конкретного стажу роботи до певного
виду пільгового стажу - Список № 1 або
Список № 2, або за вислугою років.

Відповідно до пунктів 2, 3 та 5 ч. 3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
добросовісно, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

З оскаржуваного рішення відповідача
вбачається, що Комісія з питань
підтвердження пільгового стажу
вирішила певний період стажу
зарахувати до пільгового, але не
визначила до якої саме категорії (
Список № 1 або Список № 2) та без
визначення конкретних періодів, тобто
не використала надані їй повноваження,
визначені пунктами 6 та 10 Порядку № 18-1,
з метою, з якою це повноваження надано,
а прийняте рішення не можливо вважати
обгрунтованим та добросовісним.

За таких обставин спірне рішення
відповідача в цій частині не можливо
вважати правомірним.

Щодо відмови відповідача у зарахуванні
позивачу до пільгового стажу періоду
роботи з 06.06.1984 року по 10.11.1999 року у
зв'язку з несвоєчасним проведенням
роботодавцем позивача атестації
робочих місць, колегія суддів також
вважає, що спірне рішення в цій частині
є необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442
(далі - Порядок проведення атестації
робочих місць), атестація робочих місць
за умовами праці (далі - атестація)
проводиться в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з
21.08.92р. Це означає, що при призначенні
пенсії за віком на пільгових умовах для
зарахування до стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
певного 5-річного періоду роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
після 21.08.92, відповідне право впродовж
цього періоду повинне бути
підтверджене за результатами
атестації.

Між тим, колегія суддів зазначає, що
своєчасність та проведення атестації
робочих місць за умовами праці не
залежить від працівника і не може
обмежувати його право на отримання
пенсії.

Відсутність атестації робочих місць не
може бути підставою для відмови
позивачу у реалізації свого законного
права на пенсію на пільгових умовах,
оскільки її не проведення мало місце не
з його вини, як працівника, а виключно з
вини адміністрації підприємства, на
якому він працював, та яке в силу вимог
п. 4 постанови КМУ від 01.08.1992р. № 442 "Про
порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці" було
зобов'язане здійснити її проведення.

Оскільки даних про зміну умов праці
позивача між атестаціями його робочого
міста в 1994 р. та 2000 році не змінювались,
то підстав для виключення із
пільгового стажу періоду роботи з
06.06.1984 року по 10.11.1999 року також не було.

Таким чином, спірне рішення
відповідача є незаконним та
необґрунтованим, а тому колегія суддів
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції вірно вирішив справу по суті,
однак помилився при застосуванні норм
матеріального права до спірних
правовідносин, тому постанова суду
підлягає зміні в частині обґрунтування
висновків суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Донецькій області задовольнити
частково.

Постанову Київського районного суду м.
Донецька від 24 квітня 2014 року у справі
№ 257/1232/14-а за позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Донецькій області, третя
особа Управління Пенсійного Фонду
України в Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області про
скасування рішення змінити в частині
обґрунтування висновків суду.

В іншій частині постанову Київського
районного суду м. Донецька від 24 квітня
2014 року у справі № 257/1232/14-а залишити без
змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 07
липня 2014 року.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А. Василенко

М.І. Старосуд