Справа № 2а-312/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа №
9104/59351/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Хуст та Хустському районі
Закарпатської області на постанову
Хустського районного суду
Закарпатської області від 11 лютого 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Хуст та Хустському районі
Закарпатської області про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до управління Пенсійного фонду України
в м. Хуст та Хустському районі
Закарпатської області в якому просив
визнати дії відповідача
неправомірними щодо відмови у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах та зобов'язати
призначити та нарахувати пенсію за
віком на пільгових умовах за списком №
2 з дати звернення 27.07.2010 року.

Постановою Хустського районного суду
Закарпатської області від 11 лютого 2011
року позов задоволено, визнано
неправомірною відмову управління
Пенсійного Фонду України в м. Хуст та
Хустському районі в призначенні ОСОБА_1
пенсії за віком на пільгових умовах за
Списком № 2 виробництв, цехів, професій
і посад, робота на яких дає право на
пенсію на пільгових умовах та в
пільгових розмірах, затвердженим
Постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 року № 1173, зобов'язано управління
Пенсійного Фонду України в місті Хуст
та Хустському районі призначити
ОСОБА_1, з дня його звернення 27 липня 2010
року, пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком № 2 виробництв, цехів,
професій і посад, робота на яких дає
право на пенсію на пільгових умовах та
в пільгових розмірах, затвердженим
Постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 року № 1173.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в м. Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» працівники
зайняті повний робочий день на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком №2 виробництв, робіт ,
професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць мають право на пенсію за
віком чоловіки після досягнення 55
років і при стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
на зазначених роботах. Працівникам, які
мають не менше половини стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку на 1
рік за кожні 2 роки 6 місяців такої
роботи чоловікам.

Проте апелянт зазначає, що ОСОБА_1
працював майстром дільниці
гальванічних та лакофарбувальних
покриттів протягом наступних періодів:
з 20.09.1977р. по 16.02.1979р., з 07.05.1979р. по 23.04.1980р.
по 11.12.1983р., що відповідає вимогам
Списку №2, затвердженого постановою
Ради Міністрів СРСР. Дані періоди були
зараховані до пільгового стажу. При
цьому пільговий стаж становить 5 років
10 місяців 24 дні, що не дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах. Також апелянт зазначає, щодо
зарахування до пільгового стажу період
роботи на посаді начальника дільниці,
то вищезазначеними списками дана
посада не передбачена.

Згідно підпункту «б» пункту 5 розділу XV
Списку №2 «Виробництв, цехів, професій
і посад...», затвердженого постановою
Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173
правом на пільгове пенсійне
забезпечення користуються працівники
наступних професій: начальники цехів
та їх замісники, майстри та старші
майстри. Підпунктом «б» пунктом 6 цього
розділу передбачено лише майстри і
старші майстри.

Апелянт звертає увагу на те, що при
призначенні пенсії на пільгових умовах
назва посади, яку займала особа повинна
чітко відповідати назві посади,
передбаченої спискам, затвердженим
постановою Ради Міністрів СРСР, що дає
право на пільгове забезпечення.

На підставі наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 працював у період: з 20 вересня 1977
року по 07 грудня 1983 року на посаді
майстра гальванічної лакофарбувальної
дільниці; з 07 грудня 1983 року по 01 квітня
1984 року на посаді в.о. начальника
гальванічної і лакофарбувальної
дільниці; з 01 квітня 1984 року по 31 грудня
1991 року на посаді начальника
гальванічної і лакофарбувальної
дільниці.

Постановляючи рішення суд першої
інстанції вірно зазначив, що
відповідно до п. 2 Прикінцевого
Положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
Списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

Суд першої інстанції вірно врахував, що
пунктом «б» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
на пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць, а саме
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; працівникам, які мають не
менше половини стажу роботи з
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах,
призначаються із зменшенням віку
передбаченого статтею 12 цього закону,
на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої
роботи чоловікам.

Згідно ст.100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» особам, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
особам які мають на день введення в дію
цього Закону повний стаж на зазначених
роботах, що давав право на пенсію на
пільгових умовах, пенсії в розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством; особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці вік
та вік необхідний для призначення
пенсії відповідно до ст. 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому ст.ст. 13-14 цього закону,
виходячи вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

З урахуванням вище викладеного суд
першої інстанції правильно вважав, що
так як ОСОБА_1 працював на посаді
начальника гальванічної і
лакофарбувальної дільниці ВАТ
«Техномаш» до введення в дію Закону
«Про пенсійне забезпечення», то при
визначенні належності його трудового
стажу до пільгового застосовуються
Спискок №1 та Список № 2, що затверджені
Постановою ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 року № 1173 п. 3, п.8 Порядку
застосування Списків №1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, що затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 18.11.2005 року № 3830.

Судом у даній спірній ситуації
з'ясовано, що відповідно до довідки ВАТ
«ТЕХНОМАШ» № 3/218 від 26.07.2010 р. про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній
стверджується , що ОСОБА_1 працював
повний робочий день і за період з 20.09.1977
р. по 31.12.1991 р. виконував постійний
контроль за дотриманням вимог
технологічних процесів по покриттю
метанів як гальванічним методом так і
красками, лаками за допомогою
краскорозпилювача за посадою майстер
гальванічної і лакофарбувальної
дільниці, та відповідно до довідки № 247
від 23.11.2010 р. про розподіл виробництва
стверджується, що розподіл виробництва
на ВАТ «ТЕХНОМАШ» (Завод
технологічного обладнання)
здійснювався не по цехам, а по
дільницям.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
вірно врахував, що відповідно до п.п.
«б» п.16 розділу 2 та п. 91 розділу V
положення про порядок призначення і
виплати державних пенсій,
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року з
послідуючими змінами і доповненнями,
діючого до прийняття Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
по старості робітники та службовці на
других роботах з тяжкими умовами праці
- по списку виробництв, затвердженому
Радою Міністрів СРСР.

Згідно до п. 117 цього Порядку, доказами
стажу роботи може бути: трудова книжка,
трудові списки і інші документи.

Суд першої інстанції також вірно
врахував, що згідно статтею 62 закону
України «Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що основним документом,
який підтверджує стаж роботи, є також
трудова книжка.

Відповідно до Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, який затверджено
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637, основним
документом, що підтверджує страж
роботи є трудова книжка. У тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
відомості, що визначають право на
пенсії на пільгових умовах або за
вислугу років, установлені для окремих
категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств або організацій.

Враховуючи вище наведене суд прийшов
правильного висновку, що позовні
вимоги слід задовольнити.

Огляду на зазначене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області - залишити без задоволення, а
постанову Хустського районного суду
Закарпатської області від 11 лютого 2011
року у справі № 2а-312/11 - без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
О.М. Довгополов

Н.В. Ільчишин