Справа № 803/884/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року Справа № 803/884/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кравчик В.В.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 до Головного управління
Держземагенства у Волинській області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 звернулися з адміністративним
позовом до Головного управління
Держземагенства у Волинській області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії.

В судовому засіданні 12 червня 2014 року
позивачі подали заяву про уточнення
позовних вимог та просили визнати дії
відповідача протиправними щодо
прийняття рішення від 07.05.2014 року
№31-3-0,5-1940/2.14 про відмову в наданні
позивачам дозволу на розроблення
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки загальною
площею 12.0471 га кадастровий номер
:00:001:0036 з визначенням частки 2,0 га
у власність для ведення особистого
селянського господарства із земель
державної форми власності поза межами
населеного пункту в межах норм
безоплатної приватизації; зобов'язати
відповідача повторно розглянути заяви,
від 07.04.2014 року на розроблення
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки загальною
площею 12,0471 га кадастровий номер
:00:001:0036 з визначенням частки 2,0 га
у власність для ведення особистого
селянського господарства, яка
знаходиться поза населеним пунктом,
відповідно до вимог Земельного кодексу
України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07
квітня 2014 року позивачі звернулись до
Головного управління Держземагенства
у Волинській області з заявами про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки загальною
площею 12.0471 га кадастровий номер
:00:001:0036 з визначенням частки 2,0 га
у власність для ведення особистого
селянського господарства із земель
державної форми власності поза межами
населеного пункту в межах норм
безоплатної приватизації, при цьому
додавши до заяви копії паспортів та
ідентифікаційних кодів, викопіювання з
кадастрової карти (плану) та довідку з
форми 6-зем виданих відділом
Держземагенства у Горохівському
районі.

Головне управління Держземагенства у
Волинській області листом № 31-3-0,5-1940/2-14
від 07 травня 2014 року надало позивачам
відповідь, з якої вбачається, що їм
відмовлено в наданні вказаного
дозволу. Відмова мотивована тим, що
заявниками не підтверджено
відсутність передачі земельної
ділянки безоплатно у власність для
ведення особистого селянського
господарства; вони не являються
жителями Новосілківської сільської
ради Горохівського району та слід
отримати погодження у Новосілківській
сільській раді про предачу їм вказаної
вище земельної ділянки.

Позивачі вважають, що їм було
неправомірно відмовлено у наданні
дозволу на розроблення вказаної
документації, оскільки вимагання
додаткових матеріалів та документів
для розгляду даного питання не
передбачені Земельним кодексом
України та Головне управління
Держземагенства у Волинській області
вправі самостійно звернутися до
відповідних управлінь (відділів)
Держземагенства для отримання
додаткової інформації, тому просили
визнати дії відповідача протиправними
та зобов'язати вчинити дії.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав з підстав, наведених у
позовній заяві просили позов
задовольнити.

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 в судове засідання не прибули,
подали до суду заяви в яких просили
розгляд справи проводити без їх участі.

Представники відповідача в судовому
засіданні та в письмових запереченнях
позов не визнали, просили в його
задоволенні відмовити повністю.
Підтвердили, що ніхто з заявників
правом на безоплатну приватизацію
земельних ділянок не скористався в
минулому.

Заслухавши пояснення позивачів,
представників відповідача, дослідивши
подані суду письмові докази, оцінивши
їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що адміністративний позов підлягає до
задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб`єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Судом встановлено, що 07 квітня 2014 року
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 звернулись до Головного
управління Держземагенства у
Волинській області з заявами про
надання дозволу на розроблення
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки загальною
площею 12.0471 га кадастровий номер
:00:001:0036 з визначенням частки 2,0 га
у власність для ведення особистого
селянського господарства із земель
державної форми власності поза межами
населеного пункту в межах норм
безоплатної приватизації, при цьому
додавши до заяви копії паспортів та
ідентифікаційних кодів, викопіювання з
кадастрової карти (плану) та довідку з
форми 6-зем виданих відділом
Держземагенства у Горохівському
районі.

Головне управління Держземагенства у
Волинській області листом № 31-3-0,5-1940/2-14
від 07 травня 2014 року надало позивачам
відповідь, з якої вбачається, що їм
відмовлено в наданні вказаного
дозволу. Відмова мотивована тим, що
заявниками не підтверджено
відсутність передачі земельної
ділянки безоплатно у власність для
ведення особистого селянського
господарства; вони не являються
жителями Новосілківської сільської
ради Горохівського району та слід
отримати погодження у Новосілківській
сільській раді про предачу їм вказаної
вище земельної ділянки.

Позивачі, вважаючи, що їм було
неправомірно відмовлено у наданні
дозволу на розробку вказаної
документації, звернулись до суду з
зазначеним позовом для захисту своїх
прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
10 травня 2012 року № 258 затверджено,
зокрема, Положення про Головне
управління Держземагенства в області.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Головне управління Держземагентства в
області Головне управління
Держземагентства в області є
територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України
та йому підпорядковане.

Згідно пункту 2 вказаного Положення
Головне управління у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, актами та дорученнями
Президента України, актами Кабінету
Міністрів України, дорученнями
Прем'єр-міністра України, наказами
Міністерства аграрної політики та
продовольства України, дорученнями
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
наказами Держземагентства України,
дорученнями Голови Держземагентства
України та його заступників, актами
місцевої державної адміністрації та
органів місцевого самоврядування, а
також цим Положенням.

Пунктом 3 зазначеного вище Положення
встановлено, що завданням Головного
управління є реалізація повноважень
Держземагентcтва України на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці.

Відповідно до пункту 4 Положення про
Головне управління Держземагентства в
області Головне управління відповідно
до покладених на нього завдань:

- подає у встановленому порядку
пропозиції щодо розпорядження землями
державної та комунальної власності,
встановлення меж області, району,
міста, району в місті, села і селища,
регулювання земельних відносин (п. 4.3
Положення);

- здійснює землеустрій відповідно до
Закону України "Про землеустрій", у тому
числі забезпечує проведення
інвентаризації земель (п. 4.11 Положення);

- забезпечує науково-експертне,
аналітичне, інформаційне та методичне
проведення землевпорядних,
землеоціночних робіт, пов'язаних із
земельними торгами, вживає
організаційних заходів щодо
проведення земельних торгів (п. 4.12
Положення);

- організовує здійснення на
відповідній території робіт із
землеустрою та оцінки земель, що
проводяться з метою внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру (п. 4.16 Положення);

- передає відповідно до закону земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або в користування для всіх
потреб в межах області (п. 4.32 Положення).

Згідно частини першої статті 3
Земельного кодексу України земельні
відносини регулюються Конституцією
України, цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 3
Земельного кодексу України земельні
відносини, що виникають при
використанні надр, лісів, вод, а також
рослинного і тваринного світу,
атмосферного повітря, регулюються цим
Кодексом, нормативно-правовими актами
про надра, ліси, води, рослинний і
тваринний світ, атмосферне повітря,
якщо вони не суперечать Земельному
кодексу України.

Частиною першою статті 116 Земельного
кодексу України встановлено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно частини четвертої статті 116
Земельного кодексу України передача
земельних ділянок безоплатно у
власність громадян у межах норм,
визначених цим Кодексом, провадиться
один раз по кожному виду використання.

Відповідно до статті 121 Земельного
кодексу України, громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності, зокрема, для
ведення особистого селянського
господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно частини шостої статті 118
Земельного кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України
встановлено, що формування земельної
ділянки полягає у визначенні земельної
ділянки як об'єкта цивільних прав.
Формування земельної ділянки
передбачає визначення її площі, меж та
внесення інформації про неї до
Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок
здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок
із земель державної та комунальної
власності;

шляхом поділу чи об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних
ділянок державної чи комунальної
власності за проектами землеустрою
щодо впорядкування територій
населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки
підлягають державній реєстрації у
Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім
випадків, визначених у частинах шостій
- сьомій цієї статті) здійснюється за
проектами землеустрою щодо відведення
земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом
поділу та об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок, які
перебувають у власності або
користуванні, без зміни їх цільового
призначення здійснюються за технічною
документацією із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж
сформованої земельної ділянки до її
державної реєстрації здійснюється за
документацією із землеустрою, яка
стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок за їх фактичним
використанням у зв'язку з неможливістю
виявлення дійсних меж, формування
нових земельних ділянок не
здійснюється, а зміни до відомостей про
межі земельних ділянок вносяться до
Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об'єктом
цивільних прав виключно з моменту її
формування (крім випадків суборенди,
сервітуту щодо частин земельних
ділянок) та державної реєстрації права
власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на
земельні ділянки здійснюється після
державної реєстрації земельних
ділянок у Державному земельному
кадастрі.

Тобто земельна ділянка може бути
об'єктом цивільних правочинів лише
після внесення відомостей про неї до
обох інформаційних баз даних -
Державного земельного кадастру та
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Причому державна реєстрація речових
прав на земельні ділянки може
здійснюватися після державної
реєстрації земельних ділянок у
державному земельному кадастрі.

На даний час земельна ділянка
зареєстрована в НКС площею 12,0471 га.

Тобто, вона може бути передана в оренду
без зміни меж та цільового призначення
(право оренди може бути продано на
земельних торгах) відповідно до вимог
ст. 134 ЗК України у разі проведення
реєстрації прав в територіальних
органах Укрдержреєстру.

З метою надання у власність земельних
ділянок для ведення особистого
селянського господарства у розмірі до
2,0 га, необхідно сформувати кожну
земельну ділянку, як об'єкт
правовідносин. В даному випадку
необхідно здійснити поділ земельної
ділянки площею 12,0471 га для формування
ділянок площею до 2,0 га.

Для формування земельних ділянок,
згідно ст. 56 Закону України «Про
землеустрій», необхідно замовити
розробку технічної документації із
землеустрою щодо поділу земельної
ділянки.

Вимоги до технічної документації у
разі поділу та об'єднання земельних
ділянок передбачені статтею 56 даного
Закону, згідно з якою технічна
документація із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок
включає: а) пояснювальну записку; б)
технічне завдання на складання
документації, затверджене замовником
документації; в) кадастрові плани
земельних ділянок, які об'єднуються в
одну земельну ділянку, або частини
земельної ділянки, яка виділяється в
окрему земельну ділянку; г) матеріали
польових геодезичних робіт; ґ) акт
приймання-передачі межових знаків на
зберігання при поділі земельної
ділянки по межі поділу; д) перелік
обтяжень прав на земельну ділянку,
обмежень на її використання та наявні
земельні сервітути; е) нотаріально
посвідчена згода на поділ чи об'єднання
земельної ділянки заставодержателів,
користувачів земельної ділянки (у разі
перебування земельної ділянки в
заставі, користуванні); є) згоду
власника земельної ділянки, для земель
державної власності - органу,
уповноваженого здійснювати
розпорядження земельною ділянкою, на
поділ чи об'єднання земельних ділянок
користувачем (крім випадків поділу
земельної ділянки у зв'язку з набуттям
права власності на житловий будинок,
розташований на ній).

Отже, чинним законодавством
передбачено, що поділ або об'єднання
земельних ділянок здійснюється на
підставі технічної документації, а
зміна цільового призначення земельних
ділянок - на підставі проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Як встановлено судом, та не
заперечувалося представниками
відповідача в судовому засіданні,
позивачами разом з заявами щодо
надання дозволу на розробку
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки було подано
копії паспортів та ідентифікаційних
кодів, викопіювання з кадастрової
карти (плану) та довідку з форми 6-зем
виданих відділом Держземагенства у
Горохівському районі.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачами подано встановлені
статтею 122 Земельного кодексу України
пакети документів, що, в свою чергу,
виключає підстави, які б надавали право
відповідачу для вимагання додаткових
матеріалів.

Крім того, Наказом Держземагентсва
України від 28 лютого 2013 року № 72 «Про
деякі питання реалізації повноважень з
питань передачі земель
сільськогосподарського призначення
державної власності для всіх потреб»
із змінами і доповненнями, внесеними
наказом Державного агентства
земельних ресурсів України від 9 квітня
2013 року № 142, у відповідності до
Положення про Державне агентство
земельних ресурсів України,
затвердженого Указом Президента
України від 08 квітня 2011 року № 445, та з
метою забезпечення ефективної
діяльності Держземагентства та його
територіальних органів доведено до
відома головних управлінь
Держземагентства в областях, містах
Києві та Севастополі і рекомендовано
для використання в роботі Методичні
рекомендації щодо реалізації
головними управліннями
Держземагентства в областях, містах
Києві та Севастополі повноважень з
передачі земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або
користування (на безконкурентних
засадах) для всіх потреб та методичні
рекомендації щодо порядку реалізації
головними управліннями
Держземагентства в областях, містах
Києві та Севастополі повноважень з
поновлення договорів оренди земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності та/або
внесення змін до них в новій редакції.

Положеннями методичних рекомендацій
визначено рекомендований механізм
порядку реалізації головними
управліннями Держземагентства в
областях, містах Києві та Севастополі
(далі - територіальні органи)
повноважень з передачі земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або користування (на
безконкурентних засадах) для всіх
потреб.

Так, пунктом 2 методичних рекомендацій
встановлено рекомендаційний механізм
прийняття рішення про надання дозволу
на розроблення документації із
землеустрою.

Підпунктом 2.2.1 п. 2.2 Методичних
рекомендацій передбачено, що після
реєстрації клопотання відповідний
територіальний орган Держземагенства
зобов'язаний у строк, що не перевищує
двадцяти днів, перевірити, зокрема:

- наявність викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інших графічних
матеріалів, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
та документів, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві, або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства) (частина
шоста статті 118 Земельного кодексу
України);

- відсутність передачі земельної
ділянки безоплатно у власність
відповідному громадянину по
зазначеному виду використання (частина
четверта (п'ята) статті 116 Земельного
кодексу України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких
планується формування земельної
ділянки, до земель
сільськогосподарського призначення
державної власності (частина четверта
статті 122 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця
розташування земельної ділянки схемі
землеустрою і техніко-економічним
обґрунтуванням використання та
охорони земель
адміністративно-територіальної
одиниці, проектам землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затвердженим у встановленому
законом порядку (частина сьома статті
118 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця
розташування земельної ділянки
містобудівній документації (у разі її
надання для містобудівних потреб)
(частина третя статті 24 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності");

- чи не порушуватиме бажане місце
розташування земельної ділянки вимог
раціональної організації території
(шляхом створення черезсмужжя) та
компактності землекористування (у разі
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки) (частина
друга статті 29 Земельного кодексу
України).

Згідно Довідки №1104/01-11 від 28.02.2014 року,
щодо надання інформації про земельну
ділянку з кадастровим номером
:00:001:0036, дана ділянка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі на підставі матеріалів
інвентаризації земель
сільськогосподарського призначення
державної власності, земельна ділянка
в тимчасовому користуванні на умовах
оренди не перебуває, право власності
згідно наявної інформації в відділі
Держземагентства у Горохівському
районі Волинської області не
зареєстроване, земельна ділянка
належить до державної форми власності.

При цьому, пунктом 2.3 зазначених
методичних рекомендацій встановлено,
що для отримання додаткової
інформації, необхідної для перевірки
вимог, зазначених у пункті 2.2 цих
Методичних рекомендацій,
територіальні органи можуть
звертатися до відповідних управлінь
(відділів) Держземагентства у районах
(містах), міжрайонних, міжміських,
міськрайонних управлінь (відділах)
Держземагентства.

Як встановлено в судовому засіданні
під час вирішення заяви позивачів
відповідач з будь-якими запитами до
інших органів в тому числі і до органу
місцевого самоврядування, не
звертався.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 23.05.2009 року № 531
передбачено, що у разі коли проект
розпорядження стосується розвитку
конкретної
адміністративно-територіальної
одиниці або інтересів окремої
територіальної громади, такий проект
надсилається відповідному органу
місцевого самоврядування для розгляду
і внесення пропозицій.

Таким чином, даною постановою не
передбачено обов'язок заявників перед
прийняттям рішення органом
Держземагентства на звернення до
сільської ради для погодження надання
земельних ділянок, тому посилання
відповідача при відмові в задоволенні
заяв позивачів на необхідність
погодження у Новосілківській
сільській раді є протиправним.

Отже, з наведених норм вбачається, що
саме відповідач у разі необхідності в
отримані будь-яких уточнень, наділений
повноваженнями звертатися до інших
управлінь (відділів) Держземагентства
з метою отримання чи перевірки певних
даних.

Також протиправною є підстава у
відмові задоволити заяви позивачів та
посилання, що даними особами не
підтверджено відсутність будь-яких
рішень про можливе надання та
використання цими особами права на
безоплатну приватизацію для ОСГ
ділянок в минулому, оскільки такий
обов'язок відповідно до п. 2.2.
Методичних рекомендацій покладений на
відповідача - головне управління
Держземагентства.

Таким чином, враховуючи обставини,
викладені відповідачем у своєму листі
№ 31-3-0,5-1940/2-14 від 07 травня 2014 року,
зокрема не прийняття відповідачем
рішення по суті, суд приходить до
висновку про неправомірність дій
відповідача під час вирішення заяв
позивачів, а тому вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги та визнати
дії відповідача протиправними щодо
прийняття рішення від 07.05.2014 року
№31-3-0,5-1940/2.14 про відмову в наданні
позивачам дозволу на розроблення
документації із землеустрою по поділу
земельної ділянки загальною площею
12.0471 га кадастровий номер :00:001:0036 з
визначенням частки 2,0 га у власність
для ведення особистого селянського
господарства із земель державної форми
власності поза межами населеного
пункту в межах норм безоплатної
приватизації.

Відповідно до частини другої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Так, суд приходить до висновку, що для
повного захисту прав позивачів
необхідно зобов'язати Головне
управління Держземагенства у
Волинській області зобов'язати
відповідача повторно розглянути заяви
від 07.04.2014 року на розроблення
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки загальною
площею 12,0471 га кадастровий номер
:00:001:0036 з визначенням частки 2,0 га
у власність для ведення особистого
селянського господарства, яка
знаходиться поза населеним пунктом,
відповідно до вимог Земельного кодексу
України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частини першої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частин першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам Головне
управління Держземагенства у
Волинській області як суб'єкт владних
повноважень не надала суду достатніх
та беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються її заперечення, і не довела
правомірності свого рішення
викладеного у листі № 31-3-0,5-1940/2-14 від 07
травня 2014 року, а тому адміністративний
позов підлягає до задоволення шляхом
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії.

Частиною 1 статті 94 КАС України
передбачено: якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Враховуючи наведене, з Державного
бюджету України підлягає до стягнення
на користь позивача ОСОБА_1 73,08 грн.
судового збору, сплаченого при поданні
адміністративного позову згідно
квитанції від 13.05.2014 року № 73.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 72, 94, 158, 160, 162,
163, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України та на підставі
статтей 3, 79-1, 116, 121 Земельного кодексу
України, статті 56 Закону України «Про
землеустрій», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати дії Головного управління
Держземагенства у Волинській області
протиправними щодо прийняття рішення
від 07.05.2014 року №31-3-0,5-1940/2.14 про відмову
в наданні ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 дозволу на
розроблення документації із
землеустрою щодо поділу земельної
ділянки загальною площею 12.0471 га
кадастровий номер :00:001:0036 з
визначенням частки 2,0 га у власність
для ведення особистого селянського
господарства із земель державної форми
власності поза межами населеного
пункту в межах норм безоплатної
приватизації.

Зобов'язати Головне управління
Держземагенства у Волинській області
повторно розглянути заяви ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
від 07.04.2014 року на розроблення
документації із землеустрою щодо
поділу земельної ділянки загальною
площею 12,0471 га кадастровий номер
:00:001:0036 з визначенням частки 2,0 га
у власність для ведення особистого
селянського господарства, яка
знаходиться поза населеним пунктом,
відповідно до вимог Земельного кодексу
України.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, паспорт
серії НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі
73 (сімдесят три) гривні 08 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 18 червня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич