Справа № 804/13412/13-а
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2014 рокусправа № 804/13412/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В.,
Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01 листопада 2013 р. у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Марганці про
зобов'язання прийняти до заліку суми
виплачених пенсій по інвалідності за
період з 01.06.2013 р. по 31.08.2013 р. в розмірі
907, 02 грн., та включити їх до актів
звірки, -

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2013 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області (далі - УПФУ
в Томаківському районі, позивач) в
якому позивач просить суд зобов'язати
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області (далі - ВВД
ФСС НВВ ПЗУ в м. Марганці, відповідач)
прийняти до заліку суми виплачених
пенсій по інвалідності за період з
01.06.2013 р. по 31.08.2013 р. в розмірі 907,02 грн.,
та включити їх до актів звірки (а.с. 2-3).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01 листопада 2013 р. у
задоволенні адміністративного позову
управління Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області про
зобов'язання прийняти до заліку суми
виплачених пенсій по інвалідності за
період з 01.06.2013 р. по 31.08.2013 р. в розмірі
907, 02 грн., та включити їх до актів звірки
- відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що обраний позивачем у
справі спосіб захисту (відновлення)
порушеного права є неналежним, тобто
таким, що не відповідає змісту прав
управління Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
витрати які здійснено УПФУ в
Томаківському районі на виплату
пенсій, відповідно до
п. 5 ст. 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від

нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
підлягають відшкодуванню у
встановленому порядку, затвердженого
Постановою управління Пенсійного
фонду України, управління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України 04 березня 2003
року № 5-4/4 та зареєстровано в Мін'юсті
України 16 травня 2003 року за № 376/7697.
Враховуючи, що невключені суми витрат,
здійснені УПФУ в Томаківському районі
на пенсійне забезпечення громадян, які
отримали інвалідність до акту
щомісячної звірки, унеможливлює
відшкодування цих витрат Пенсійному
фонду України відповідачем, у зв'язку з
чим позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

На адресу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
відповідачем було направлено письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких останній стверджує, що потерпілі
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на обліку у ВВД ФСС НВВ
ПЗУ в м. Марганці Дніпропетровської
області не перебувають, ніяких
страхових виплат не отримують, також,
враховуючи, що відшкодування витрат
може бути лише на централізованому
рівні, вважає відсутність підстав для
задоволення адміністративного позову
УПФУ в Томаківському районі в повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 10 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", пенсійне
забезпечення громадян здійснюється
органами Пенсійного фонду України.
Згідно статті 8 вказаного Закону,
Пенсійний фонд, поряд з іншими
надходженнями, формується за рахунок
коштів, що відраховуються
підприємствами на заходи соціального
страхування.

Відповідно до ст. 81 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

У відповідності до ст. ст. 21, 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності",
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань зобов'язаний
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, та пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Збір та акумулювання страхових внесків
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань, відповідно
до ст. 46 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та статей 1, 2 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Таким чином, витрати, понесені
Пенсійним фондом України у зв'язку з
виплатою пенсій, передбачених ст. 26
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 22.02.2001 року, Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в

судовому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції,
потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебувають на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області,
інвалідність отримали на території
країн - учасниць Співдружності
Незалежних Держав.

За період з 01.06.2013 р. по 31.08.2013 р.,
виплачені УПФУ в Томаківському районі
пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі 907, 02 грн.,
до заліку ВВД ФСС НВВ ПЗУ в м.
Марганці Дніпропетровської області не
прийняті і не відшкодовані (а.с. 4-13).

Розв'язуючи спір, судом першої
інстанції вірно зазначено, що види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, принципи,
загальні правові, фінансові та
організаційні засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян в
Україні визначені Основами
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14.01.1998 р. №
16/98-ВР.

Відповідно до ст. 1 Основ
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Основи виділяють такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України (ст. 4).

Положеннями ст. 25 Основ визначено, що
зокрема, за пенсійним страхуванням
надаються такі види соціальних послуг
та матеріального забезпечення: пенсії
за віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів. За страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

На реалізацію положень Основ виданий
Закон України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
23.09.1999 р. № 1105, який визначає правову
основу, економічний механізм та
організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 24 даного Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних

послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.
Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений ст. 21 Закону.

Зі змісту вказаного Закону, а також зі
змісту Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженому
Постановою правління Пенсійного фонду
України і правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4
відповідно до Законів "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", та "Про пенсійне
забезпечення", вбачається, що
відшкодуванню підлягають такі суми:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

- сума витрат пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

За матеріалами справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
яким позивач в червні - серпні 2013 року
здійснював виплату пенсії, що
сформували спірну суму заборгованості,
стали інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
Російської федерації. Загальна сума
виплат пенсій за вказаний період
дорівнює 907, 02 грн.

З огляду на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на
обліку у відділенні виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області не
перебувають, ніяких страхових виплат
не отримують.

Отже, виплата регресів за рахунок
коштів сторони на території, якої
стався нещасний випадок і по
законодавству якої складався акт про
нещасний випадок передбачена
ст. 2 угоди від 09 вересня 1994 року держав
колишнього Радянського Союзу "Про
взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, завданого працівникові
каліцтвом, професійним захворюванням
або іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ними трудових
обов'язків".

Таким чином, не отримання регресу у
вигляді страхової виплати від
відділення виконавчої дирекції Фонду в
м. Марганці Дніпропетровської області
в даному випадку є підставою для того,
щоб органи Пенсійного Фонду не
отримували відшкодування за виплату їм
пенсій по трудовому каліцтву.

Отже, обраний позивачем у справі спосіб
захисту (відновлення) порушеного права
є неналежним, тобто таким, що не
відповідає змісту прав управління
Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно із Порядком відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений спільною постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-44, визначено механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України

Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом, тому
числі, потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди заподіяної
працівнику внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаного з виконанням
ним трудових обов'язків, причому
встановлене правило підписання актів
звірки розрахунків передбачає
відсутність спору з цього питання між
сторонами.

Таким чином, діючим Порядком
відшкодування витрат, затвердженим
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, визначено, що відшкодування витрат
може мати місце лише на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві або
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат, а не
їх органами на місцях, а відтак позовні
вимоги щодо зобов'язання вчинити певні
дії є необґрунтованими.

Слід зазначити, що у разі незгоди Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області на
підписання акта звірки, в судах
адміністративної юрисдикції мають
вирішуватися вимоги про стягнення
витрат, а не вимоги про зобов'язання
підписання цього акта.

Тієї ж правової позиції дотримується і
Верховний суд України у своїх
постановах від 20 березня 2007 року у
справах № 21-897во06 і № 21-1087во06, а також у
постанові від 30 вересня 2008 року.

За таких підстав, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що позивачем обрано не вірний спосіб
захисту своїх порушених прав, а відтак
судом першої інстанції правомірно
відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
01 листопада 2013 р. у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в
Томаківському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Марганці про
зобов'язання прийняти до заліку суми
виплачених пенсій по інвалідності за
період з 01.06.2013 р. по 31.08.2013 р. в розмірі
907, 02 грн., та включити їх до актів звірки
- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С. В. Чабаненко

Суддя:
А. В. Шлай