Справа № 2а-1741/12/0170/25
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/61605/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.,розглянувши в
порядку письмового
провадженнякасаційну скаргуДержавної
податкової служби в Автономній
Республіці Кримна постановуОкружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.03.2012та
ухвалуСевастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012у
справі № 2а-1741/12/0170/25за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Центр по управлінню
майном»доДержавної податкової служби
в Автономній Республіці
Кримпровизнання недійсною податкової
консультації ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центр по управлінню
майном» звернулося до суду з позовом до
Окружного адміністративного суду АРК з
позовом, в якому просить визнати
недійсною податкову консультацію
Державної податкової адміністрації в
АР Крим, викладену в листі № 169/10/31-157 від
19.01.2012.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.03.2012, залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2012, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач подав касаційну скаргу, в
якій просить їх скасувати, оскільки
вважає, що рішення судів попередніх
інстанції були прийняті з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу позивач, посилаючись на те, що
вимоги касаційної скарги є
необґрунтованими, просить у
задоволенні касаційної скарги
відмовити, а рішення судів попередніх
інстанцій залишити без змін.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами в порядку письмового
провадження у відповідності до п.2 ч.1
ст.222 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про наявність підстав
для часткового задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач звернувся до
ДПА в АР Крим з листом про надання йому
податкової консультації з
роз'ясненнями з наступних питань: чи
повинні з 01.01.2012 враховуватись при
визначенні доходу платника єдиного
податку суми орендної плати, що
надходять на його окремий
розрахунковий рахунок від орендарів в
рамках договорів оренди майна, які є
доходом управителя (фізособи-власника),
та суми, що надходять на його рахунок
від комітента в рамках договорів
комісії як відшкодування понесених
позивачем витрат по оплаті комунальних
послуг.

На звернення ТОВ «Центр по управлінню
майном» відповідачем була надана
податкова консультація від 19 січня 2012
року, якою роз'яснено, що норма п.292.4
ст.292 Податкового кодексу України не
розповсюджується на договори
управління майном та комісії і всі
суми, що надходять на рахунок від
здійснення операцій по цим договорам,
враховуються при визначенні
загального об'єму доходу.

Задовольняючи позов, суд першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що доходом позивача, як управителя за
договорами управління майном та
комісіонера за договорами комісії, є
його винагорода, отримана за виконання
його обов'язків за цими договорами, а не
всі суми, що надходять на його рахунок
по зазначених договорах, які є
власністю та доходом його
контрагентів.

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з висновками судів
попередніх інстанцій, оскільки вважає
їх передчасними, як такими, що зроблені
без всебічного та об'єктивного
дослідження усіх обставин справи.. При
цьому, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до пп.14.1.172 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України
податковою консультацією є допомога
контролюючого органу конкретному
платнику податків стосовно
практичного використання конкретної
норми закону або нормативно-правового
акта з питань адміністрування податків
чи зборів, контроль за справлянням яких
покладено на такий контролюючий орган.

Згідно ст.52 Податкового кодексу
України за зверненням платників
податків контролюючі органи надають
безоплатно консультації з питань
практичного використання окремих норм
податкового законодавства протягом 30
календарних днів, що настають за днем
отримання такого звернення даним
контролюючим органом. Податкова
консультація має індивідуальний
характер і може використовуватися
виключно платником податків, якому
надано таку консультацію. За вибором
платника податків консультація
надається в усній, письмовій або
електронній формі. Консультації
надаються контролюючими органами.
Контролюючі органи мають право
надавати консультації виключно з тих
питань, що належать до їх повноважень.

За змістом пункту 53.1 статті 53
Податкового кодексу України платник
податків може оскаржити до суду як
правовий акт індивідуальної дії
податкову консультацію контролюючого
органу, викладену в письмовій або
електронній формі, яка, на думку такого
платника податків, суперечить нормам
або змісту відповідного податку чи
збору. Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Однак, розглядаючи даний спір по суті,
суди першої та апеляційної інстанцій
не дослідили надану відповідачем
податкову консультацію на предмет
наявності суперечностей нормам або
змісту відповідного податку.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем було надано до
суду копії договору на управляння
майном та договору комісії. Проте,
судами попередніх інстанцій під час
розгляду справи не було встановлено, чи
надавались позивачем копії цих
договорів відповідачу разом із запитом
про надання податкової консультації.

Також з матеріалів справи вбачається,
що одним з поставлених позивачем у
запиті питань було прохання роз'яснити
на прикладі, з яких сум платник має
вираховувати єдиний податок та податок
з доходів фізичних осіб. Однак, суд
касаційної інстанції не вбачає, що
судовими інстанціями було досліджено
надану відповідачем податкову
консультацію в частині відповіді на
питання щодо вирахування податку на
доходи фізичних осіб.

При цьому, враховуючи, що визнання
судом податкової консультації
недійсною є підставою для надання
нової податкової консультації з
урахуванням висновків суду (п.53.3
Податкового кодексу України), суд
касаційної інстанції не вбачає
можливим надати відповідачем нову
податкову консультацію з врахуванням
висновків суду, яким не було досліджено
обставин справи щодо надання відповіді
на всі поставлені питання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає,
що судами попередніх інстанцій
винесено судові рішення з дотриманням
принципів законності та
обґрунтованості у відповідності до
приписів ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Отже, під час нового розгляду справи
необхідно здійснити дослідження
спірної податкової консультації на
предмет відповідності її змісту нормам
чинного податкового законодавства та
на предмет її належності суті питань,
поставлених платником податку,
оскільки з'ясування цих фактичних
обставин справи має суттєве значення
для встановлення наявності підстав для
задоволення чи відмови у задоволенні
заявленого позову.

Вищевказані обставини та фактичні дані
залишилися поза межами дослідження
судами першої та апеляційної
інстанцій, що з урахуванням
повноважень касаційного суду (які не
дають касаційній інстанції права
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні)
виключає можливість перевірити Вищим
адміністративним судом України
правильність висновків судів
попередніх інстанцій в цілому по суті
спору.

З огляду на неповноту встановлення
судами усіх обставин справи, що входять
до предмету доказування, оскаржувані
судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції відповідно до
ст.227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» у зв'язку з неможливістю
здійснювати правосуддя судами
Автономної Республіки Крим та міста
Севастополя на тимчасово окупованих
територіях, змінено територіальну
підсудність судових справ, підсудних
розташованим на території Автономної
Республіки Крим та міста Севастополя
судам, та визначено забезпечити
розгляд адміністративних справ
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим - Київським
окружним адміністративним судом.

Під час нового розгляду справи судам
слід взяти до уваги вищевикладене,
встановити повно і правильно фактичні
обставини відповідно до заявлених
позовних вимог та предмету доказування
у справі та, в залежності від
встановленого й у відповідності до
норм матеріального та процесуального
права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст.12 Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України» суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової служби в Автономній
Республіці Крим задовольнити частково.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.03.2012 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28.08.2012
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції -
Київського окружного
адміністративного суду.

3. Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль О.А. Моторний