Справа № 462/2713/13-а
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 р.

Справа № 4583/14/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова на ухвалу
Залізничного районного суду м.Львова
від 08 квітня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О
В И В :

15.01.2014 Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
(далі - УПФ) звернулося до суду із заявою
про роз'яснення постанови Залізничного
районного суду м.Львова від 26 квітня 2013
року щодо періодів роботи які слід
зарахувати позивачу до трудового стажу
на посадах прокурора і слідчих.

Ухвалою Залізничного районного суду
м.Львова від 08 квітня 2014 року в
задоволенні заяви про роз'яснення
судового рішення відмовлено.

Не погодившись із постановленою
ухвалою, її оскаржило УПФ, яке
покликаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та прийняти нову, якою зобов'язати його
роз'яснити свої судове рішення. В
апеляційній скарзі вказує про
неможливість виконання рішення суду
без надання ним відповідного
роз'яснення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, в
матеріалах справи є достатня кількість
доказів на підставі яких така може бути
розглянута судом, а тому, апеляційний
суд, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України,
вважає за можливе провести розгляд
справи за відсутності сторін, без
здійснення фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви УПФ
про роз'яснення судового рішення, суд
першої інстанції виходив із того, що
таке є зрозумілим за змістом і не
викликає неоднозначного тлумачення.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Згідно з ч.1 ст.170 КАС України якщо
судове рішення є незрозумілим, суд,
який його ухвалив, за заявою осіб, які
беруть участь у справі, або державного
виконавця ухвалою роз'яснює своє
рішення, не змінюючи при цьому його
змісту.

Частиною 2 ст.170 КАС України
встановлено, що подання заяви про
роз'яснення судового рішення
допускається, якщо воно ще не виконано
або не закінчився строк, протягом якого
судове рішення може бути подане для
примусового виконання.

Виходячи із системного тлумачення
положень вказаної статті, роз'яснено
може бути рішення суду у разі, якщо без
такого роз'яснення його тяжко виконати,
оскільки має місце ймовірність
неправильного його виконання чи
невиконання внаслідок неясності
резолютивної частини рішення.

Вказана норма передбачає підстави для
роз'яснення судового рішення в
судовому засіданні. Отже, роз'яснення
судового рішення є за своєю суттю одним
із способів усунення його недоліків,
але без виправлення і постановлення
додаткового рішення цим же судом.

Також, роз'яснення судового рішення
зумовлено його нечіткістю за змістом,
коли воно є неясним та незрозумілим для
осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і
для тих, що будуть здійснювати його
виконання. Тобто, це стосується
випадків, коли судом недотримані
вимоги ясності, визначеності рішення.
Невизначеність судового рішення
означає, що таке рішення містить
положення, які викликають суперечки
щодо його розуміння та під час
виконання.

Слід зазначити, що фактично заявник
просить роз'яснити не саму резолютивну
частину постанови, а порядок і спосіб
її виконання. Вказане виходить за межі
повноважень суду щодо роз'яснення
судового рішення, передбаченого ч.1
ст.170 КАС України.

Більше того, апеляційний суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що як мотивувальна так і
резолютивна частина постанови
Залізничного районного суду м.Львова
від 26 квітня 2013 року є чіткими та
повністю зрозумілими, що унеможливлює
неоднакове тлумачення висновків суду
та не може стати причиною ускладнення
чи неможливості виконання судового
рішення.

Так, зокрема у мотивувальній частині
судового рішення яке просить
роз'яснити заявник, чітко зазначено
який період роботи підлягає
зарахуванню до стажу позивача на
посадах прокурорів та слідчих (а.с.36
зворот).

З урахуванням викладеного, та оскільки
мотивувальна та резолютивна частини
постанови Залізничного районного суду
м.Львова від 26 квітня 2013 року є чіткими
та повністю зрозумілими, що
унеможливлює неоднакове тлумачення
висновків суду, апеляційний суд
приходить до переконання про
відсутність підстав для задоволення
заяви УПФ про роз'яснення судового
рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст.195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова залишити
без задоволення, а ухвалу Залізничного
районного суду м.Львова від 08 квітня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 24 червня 2014
року.