Справа № 2-а-11737/11/232
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сало Т.Б.
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Полотнянко Ю.П.

судді: Загороднюк А.Г. Залімський І. Г.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департамента праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради на постанову Ленінського
районного суду м.Вінниці від 02
листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту праці і соціального
захисту населення Вінницької міської
ради про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ленінського
районного суду м.Вінниці з позовом про
перерахунок пенсії.

Постановою Ленінського районного суду
м.Вінниці від 02.11.2011 року, позовні
вимоги задоволено.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та ухвалити нове рішення по
справі, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом 2
групи.

Відповідач здійснив виплату щорічної
допомоги на оздоровлення позивачу
відповідно до Постанов Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у 2011 року в
розмірі 100 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону №796 (в
редакції від 20.06.1996 року) передбачена
щорічна допомога на оздоровлення в
таких розмірах: інвалідам І і ІІ групи -
п'ять мінімальних заробітних плат;
інвалідам ІІІ групи, дітям інвалідам -
чотири мінімальні заробітної плати;
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії -
п'ять мінімальних заробітних плат; 3
категорії - три мінімальні заробітні
плати.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
надано право Кабінету Міністрів
України у 2011 році встановлювати розмір
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними програмами.

Разом з тим, відповідно до ст. 71 Закону
№796 дія положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Конституційний суд України в своєму
рішенні від 9 липня 2007 року №6-рп/2007
зазначав, що закон про Держбюджет не
може скасовувати чи змінювати обсяг
прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій, передбачених іншими законами
України. Також Конституційний Суд
України в рішенні від 22.05.2008 №10-рп/2008
дійшов висновку, що законом про
Держбюджет не можна вносити зміни до
інших законів, зупиняти їх дію чи
скасовувати їх, оскільки з об'єктивних
причин це створює протиріччя у
законодавстві, і як наслідок -
скасування та обмеження прав і свобод
людини і громадянина. У разі
необхідності зупинення дії законів,
внесення до них змін і доповнень,
визнання їх не чинними мають
використовуватися окремі закони.

В на час виплати допомоги у 2011 році змін
та доповнень до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
вносилось та не приймалося. Тому ст. 48
Закону №796 діє в редакції, яка була до
внесення відповідних змін Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", та
передбачає виплату щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі кратному
мінімальній заробітній платі.

Таким чином, відповідач повинен був
діяти у відповідності до вимог Закону
№796 і у 2011 році сплатити позивачу
належну до виплати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік у відповідності
до ст. 48 зазначеного Закону, а не в
розмірах, передбачених Постановою КМУ
від 12 липня 2005 року №562.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції вірно були застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції і не можуть бути підставою
для скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Департамента праці
і соціального захисту населення
Вінницької міської ради, -залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м.Вінниці від 02
листопада 2011 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Загороднюк А.Г.

Залімський І. Г.