Справа № 811/285/13-а
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2014-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2014 рокусправа № 811/285/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Ясенової Т.І.

суддів: Головко
О.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Долинської міжрайонної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби (Бобринецьке
відділення) на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі №811/285/13-а за позовом
Селянського фермерського господарства
„Каспрішина Андрія Васильовича" до
Долинської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
(Бобринецьке відділення) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Селянське фермерське господарство
„Каспрішина Андрія Васильовича" (далі
за текстом - СФГ „Каспрішина Андрія
Васильовича") звернулось до суду з
позовом до Долинської міжрайонної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби (Бобринецьке
відділення) (далі за текстом - Долинська
МДПІ Кіровоградської області ДПС
(Бобринецьке відділення)), в якому
просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 06.08.2012
року.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення,
прийняте Долинською МДПІ
Кіровоградської області ДПС
(Бобринецьке відділення) № від
06.08.2012 в частині збільшення СФГ
„Каспрішина Андрія Васильовича" суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 334785,00 грн., у
тому числі за основним платежем у
розмірі 210228,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 124557,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

На підстав ч.1 ст.196 КАС України, п.2 ч.1
ст.197 КАС України справа розглядається
в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла
наступних висновків.

Судом встановлено, що СФГ „Каспрішина
Андрія Васильовича", відповідно до ст.209
ПК України, зареєстровано як суб'єкта
спеціального режиму оподаткування
податком на додану вартість з 01.01.2009.

У період з 10.07.2012 по 18.07.2012 Долинською
МДПІ Кіровоградської області ДПС
(Бобринецьке відділення) проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку СФГ „Каспрішина Андрія
Васильовича" з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.06.2009 року по 31.05.2012 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт №72/2310/30898817 від 25.07.2012 року,
відповідно до висновків якого
позивачем порушено вимоги:

- п. 185.1, ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст.
188, п. 209.6, п. 209.11 ст. 209 ПК України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на додану вартість, всього в
сумі 210 228 грн., в тому числі за лютий 2012
року в сумі 157 815 грн., за квітень 2012 року
в сумі 52413 грн.;

- п. 15 підрозділу 2 розділу ХХ
Перехідних положень Податкового
Кодексу України, в результаті чого
встановлено завищення податку на
додану вартість по скороченій
декларації всього в сумі 531 565 грн., в
тому числі за лютий 2012 року в сумі 350 525
грн., за березень місяць 2012 року в сумі
181 040 грн.;

- п. 209.6 п. 209.11 ст. 209 ПК України, в
результаті чого встановлено завищення
податку на додану вартість по
скороченій декларації, всього в сумі 210
228 грн., в тому числі за лютий місяць 2012
року в сумі 157 815 грн., за квітень місяць
2012 року в сумі 52 413 грн. (а.с.10-41, 102-104 т.1).

На підставі зазначеного акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 06.08.2012
року, яким позивачу збільшено позивачу
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 334785,00 грн.,
у тому числі за основним платежем у
розмірі 210228,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 124 557,00
грн.

За результатами адміністративного
оскарження скарги позивача залишені
без задоволення, а податкове
повідомлення-рішення № від 06.08.2012
року - без змін.

Відповідно до висновків податкового
органу, викладених в акті перевірки,
позивачем в порушення п. 185.1, ст. 185, п. 187.1
ст. 187 , п. 188.1 ст. 188 Податкового Кодексу
України занижено задекларовані
показники у р.1 та р.9 податкової
декларації з податку на додану
вартість (скорочена) всього в сумі 231
482 грн., в т.ч. за лютий 2012 року - 157875 грн.,
за березень 2012 року - 40 грн., за квітень
2012 року - 73567 грн.

Так, позивачем поставлено протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно (з березня
2011 року по лютий 2012 року)
несільськогосподарські товари, питома
вага яких складає 42,51 % вартості всіх
поставлених товарів (тобто перевищує
25%), а тому відповідно до абз. „а" п.209.11
ст.209 Податкового Кодексу України на
таке підприємство не поширюється
спеціальний режим оподаткування,
встановлений ст. 209 Кодексу.

Зазначений висновок зроблено
відповідачем на підставі аналізу
показників оприбуткованої продукції
по господарству в порівнянні з
показниками району за 2010-2011 роки,
згідно якого врожайність підприємства
є завищеної в порівняні з середніми
показниками по районну. Крім того,
встановлено факт завищення вирощеної
продукції соняшника за 2010 рік в
кількості 531,26 т. (різниця між кількістю
оприбуткованого по складу (рах.27) - 1110,86
т., та кількістю вирощеної продукції(
статистичний звіт №29-СГ) 569,6 т.) та за 2011
рік в кількості 583,02 т. (різниця між
кількістю оприбуткованого по складу
(рах.27) -1099,62 т., та кількістю вирощеної
продукції (статистичний звіт №29-СГ) -516,6
т.)

Відповідачем в акті перевірки
зазначено, що на підприємстві відсутнє
документальне підтвердження
транспортування вирощеної продукції з
поля та зберігання в складських
приміщеннях.

Так, в порушення Методичних
рекомендацій щодо застосування
спеціальних форм первинних документів
з обліку виробничих запасів в
сільськогосподарських підприємствах,
затверджених наказом Міністерства
аграрної політики України від 21.12.2007
№929, підприємством не надано первинних
документів на підтвердження факту
здійснення господарських операцій
(збирання насіння соняшника, його
доробка, зберігання на складі,
відвантаження зі складу).

Таким чином, відповідач прийшов до
висновку, що позивачем у 2012 році
реалізовано соняшник, який не
відображено по даним статистичної
звітності в кількості 804,28 т. на суму
3189390,33 грн., в т.ч. у лютому 2012 року в
кількості 526,66 т. на суму 2103148,25 грн., у
березні 2012 року в кількості 2777,62 т. на
суму 1 086 242,08 грн., а тому відповідно є
товаром, що не належить до
сільськогосподарського відповідно до
вимог п. 209.6 ст.209 Податкового Кодексу
України .

Також, на думку відповідача, згідно
даних Управління агропромислового
розвитку Бобринецької РДА,
підприємством завищено урожайність
соняшника у 2010 -2011 роках.

А тому, згідно абз. „а" п.209.11 ст.209
Податкового Кодексу України на СФГ
„Каспрішина Андрія Васильовича",
починаючи з першого числа місяця, у
якому було встановлено перевищення
(лютий 2012 року) не поширюється
спеціальний режим оподаткування,
осатаній, з 01.02.2012, вважається
платником податку на додану вартість
на загальних підставах, а реалізована
продукція оподаткуванню на загальних
підставах.

Таким чином, відповідач при перевірці
повноти нарахування податку на додану
вартість за період з 01.06.2009 по 31.05.2012
встановив його завищення на суму 210 228
грн., в т.ч. за лютий 2012 року - 157 815 грн., за
квітень 2012 року - 52 413 грн.

Згідно з ч.1 п.15 підрозділу 2 розділу ХХ
перехідних положень Податкового
Кодексу України тимчасово до 1 січня 2014
року від оподаткування податком на
додану вартість звільняються операції
з постачання на митній території
України зернових культур товарних
позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД та
технічних культур товарних позицій 1205
і 1206 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого
постачання таких зернових та технічних
культур сільськогосподарськими
підприємствами - виробниками та
підприємствами, які безпосередньо
придбали такі зернові та технічні
культури у сільськогосподарських
підприємств - виробників, а також крім
постачання таких зернових та технічних
культур Аграрним фондом у разі їх
придбання з податком на додану
вартість.

У відповідності до ч.1, п.209.6 ст.209
Податкового Кодексу України
сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є постачання вироблених (наданих)
ним сільськогосподарських товарів
(послуг) на власних або орендованих
основних фондах, а також на
давальницьких умовах, в якій питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів/послуг становить не менш як 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

Пунктом 209.2 ст.209 Податкового Кодексу
України встановлено, що згідно із
спеціальним режимом оподаткування
сума податку на додану вартість,
нарахована сільськогосподарським
підприємством на вартість поставлених
ним сільськогосподарських
товарів/послуг, не підлягає сплаті до
бюджету та повністю залишається в
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, за
рахунок яких сформовано податковий
кредит, а за наявності залишку такої
суми податку - для інших виробничих
цілей.

Позивачем надано первині
бухгалтерські документи та регістри
журнально-ордерної форми
бухгалтерського обліку на
підтвердження вирощування,
транспортування та зберігання насіння
соняшника за 2010 рік в кількості 1110,86 т.,
за 2011 рік в кількості 1099,62 т., а саме
шляхові листи, на підтвердження
транспортування насіння соняшника з
поля у склади, книга реєстрації
шляхових листів, декларації про обсяги
зберігання зерна, реєстри на приймання
зерна та другої продукції з поля,
рахунок 27 (оприбуткування по складу),
акти по факту проведення СФГ
„Каспрішина Андрія Васильовича"
збирання врожаю соняшника, складська
книга, вагова книга складського обліку
№10, договір про безоплатне
користування складським приміщенням,
договір про безоплатне користування
ваговим обладнанням.

Крім того, позивачем надано докази
права власності на транспортні засоби,
якими здійснювалась перевозка насіння
соняшника з поля, договори про
безоплатне користування автомобілем,
накази про прийняття на роботу водіїв.

Враховуючи наведене, судом першої
інстанції обґрунтовано не прийнято до
уваги доводи податкового органу,
викладені в акті перевірки, про
відсутність документального
підтвердження транспортування
вирощеної продукції (насіння соняшника
за 2010 рік в кількості 1110,86 т., за 2011 рік в
кількості 1099,62 т.) з поля та зберігання в
складських приміщеннях.

Судом вірно не прийнято до уваги
посилання відповідача на порушення
позивачем Методичних рекомендацій
щодо застосування спеціальних форм
первинних документів з обліку
виробничих запасів в
сільськогосподарських підприємствах,
затверджених наказом Міністерства
аграрної політики України від 21.12.2007
№929 з огляду на наступне.

Згідно з ч.12 п.2 зазначених
Рекомендацій для оформлення
надходження і використання виробничих
запасів в сільськогосподарських
підприємствах рекомендуємо
використовувати типові форми
облікових первинних документів,
затверджені наказами Міністерства
статистики України від 21.06.96 № 193 „Про
затвердження типових форм первинних
облікових документів з обліку сировини
та матеріалів", від 07.10.96 № 291 „Про
затвердження типової форми первинного
обліку № М-2б", а також спеціалізовані
форми первинних облікових документів
виробничих запасів в
сільськогосподарських підприємствах,
затверджених Мінагрополітики України.

Зазначене положення носить
рекомендований характер і не підлягає
обов'язковому виконанню позивачем.

Щодо посилання відповідача на
встановлення факту завищення
вирощеної продукції соняшника за 2010
рік в кількості 531,26 т. та за 2011 рік в
кількості 583,02 т. на підставі
статистичного звіту №29-СГ, суд
виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст.3 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999, № 996-XIV,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

У відповідності до п. 1.5. Інструкції
щодо заповнення форм державних
статистичних спостережень № 29-сг
„Підсумки збору врожаю
сільськогосподарських культур, плодів,
ягід та винограду на 1 грудня 200_ року"
(річна) та № 29-сг (меліорація) „Збір
урожаю сільськогосподарських культур
на 1 грудня 200_ року"(річна)",
затвердженої наказом Держкомстат, від
27.08.2008, № 296, заповнення форм № 29-сг і
№29-сг (меліорація) проводиться на
підставі первинних облікових
документів та регістрів
журнально-ордерної форми
бухгалтерського обліку.

Таким чином, статистична звітність
ґрунтується на даних бухгалтерського
обліку, який ведеться на підставі
первинних документів та регістрів
журнально-ордерної форми
бухгалтерського обліку. Тому, в разі
невідповідності даних, викладених у
статистичної звітності, первинним
бухгалтерським документам та журналам,
пріоритет щодо достовірності
інформації повинен віддаватися
первинним бухгалтерським документам.

Позивачем надано бухгалтерські
документи та регістри
журнально-ордерної форми
бухгалтерського обліку на
підтвердження вирощування,
транспортування та зберігання насіння
соняшника за 2010 рік в кількості 1110,86 т.,
за 2011 рік в кількості 1099,62 т. а тому
визначення відповідачем урожайності
насіння соняшника за період 2010-2011 рік
лише на підставі статистичного звіту
№29-СГ, є необґрунтованим.

Інформація Управління
агропромислового розвитку
Бобринецької РДА щодо середньої
урожайності по Бобринецькому району за
2010 - 2011 роки, не може бути єдиною
підставою для визначення урожаю
соняшника зібраного позивачем, а
повинна визначатися з урахуванням
первинних бухгалтерських документів.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Крім того, судом встановлено, що при
розрахунку штрафних (фінансових)
санкцій (штрафи) до позивача
застосовано штрафні санкції
відповідно до п.123.1, п.123.2 ст.123
Податкового Кодексу України за
нецільове використання коштів
спеціального рахунку у сумі 57600 грн.

Відповідно до акта перевірки, за період
з 31.01.2012 по 21.02.2012 у позивача рахувалась
заборгованість в сумі 54 321 грн., що є
несвоєчасним перерахуванням на
спеціальний рахунок і відповідно
нецільовим використанням коштів
спеціального рахунку.

Крім того, за період з 30.08.2011 по 31.08.2011 у
позивача рахувалась заборгованість в
сумі 3279 грн., що є несвоєчасним
перерахуванням на спеціальний рахунок
і відповідно нецільовим використанням
коштів спеціального рахунку.

Позивач посилається на те, що факт
несвоєчасного перерахування на
спеціальний рахунок коштів в сумі 54 321
грн. встановлено актом камеральної
перевірки від 19.03.2012, на підставі
вказаного акту винесено податкове
повідомлення -рішення № від
20.03.2012, яке сплачено позивачем.

Також, представниками відповідача
зазначено, що вказані суми у розмірі 54
321 грн. та 3 279 грн. було перераховано на
спеціальний рахунок, відповідно 21.02.2012
та 31.08.2012.

У відповідності до ч.1 п. 123.1 ст.123
Податкового Кодексу України, у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 123.2 ст.123 Податкового Кодексу
України, використання платником
податків (посадовими особами платника
податків) сум, що не сплачені до бюджету
внаслідок отримання (застосування)
податкової пільги, не за призначенням
та/або всупереч умовам чи цілям її
надання згідно із законом з питань
відповідного податку, збору
(обов'язкового платежу) додатково до
штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї
статті, тягне за собою стягнення до
бюджету суми податків, зборів
(обов'язкових платежів), що підлягали
нарахуванню без застосування
податкової пільги. Сплата штрафу не
звільняє таких осіб від
відповідальності за умисне ухилення
від оподаткування.

Враховуючи наведене, штраф, відповідно
до п. 123.1 ст.123 Податкового Кодексу
України, застосовується до платника
податку у разі самостійного визначення
контролюючим органом суми грошових
зобов'язань, зменшення суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством.

Судом встановлено, що за результати
перевірки відповідачем самостійно не
визначалось сума податкового
зобов'язання, що пов'язана з
несвоєчасним перерахуванням коштів на
спеціальний рахунок. Також, до початку
перевірки підприємством було внесено
кошти у розмірі 57600 грн. до спеціального
рахунку.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про протиправність
застосованих до позивача штрафних
санкцій на підставі п. 123.1 ст.123
Податкового Кодексу України, у розмірі
14400 грн, та відповідно застосування
штрафних санкцій у розмірі 57600 грн., на
підставі п. 123.2 ст.123 Податкового
Кодексу України, та як наслідок про
протиправність оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, є законною та
обґрунтованою. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205,
206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Долинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби
(Бобринецьке відділення) - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2013 року у справі №811/285/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій,
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий:
Т.І. Ясенова

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
Н.А. Олефіренко