Справа № 2а/1270/1073/2012
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року
м. Київ К/9991/65912/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Старобільської міжрайонної державної
податкової інспекції Луганської
області Державної податкової служби
(далі - Старобільська МДПІ)

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 14.08.2012

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012

у справі № 2а/1270/1073/2012

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(далі - СПД ОСОБА_1)

до Старобільської МДПІ

про визнання протиправним та
скасування наказу та податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання протиправним
наказу Старобільської МДПІ від 11.01.2012 №
12, за яким було призначено
документальну позапланову перевірку з
питань дотримання СПД ОСОБА_1 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за серпень 2011 року, та
про визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення від
24.01.2012 № .

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 14.08.2012,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04.10.2012, позов задоволено частково;
оспорюване податкове
повідомлення-рішення визнано
протиправним і скасовано з посиланням
на дотриманням позивачем умов
формування податкового кредиту по
правовідносинам з товариством з
обмеженою відповідальністю «Легал
Світ» (далі - ТОВ «Легал Світ»); у решті
позову відмовлено за
необґрунтованістю.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів положенням чинного
законодавства та дійсним обставинам
справи, Старобільська МДПІ звернулася
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржувані судові
акти попередніх інстанцій та відмовити
у позові. На обґрунтування касаційних
вимог скаржник зазначає про фіктивний
характер операцій з поставки
позивачеві товару нафтопродуктів у
рамках господарських правовідносин з
ТОВ «Легал Світ», у зв'язку з чим такі
операції не можуть викликати податкові
наслідки для позивача.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для її задоволення виходячи з
такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
Старобільською МДПІ було проведено
документальну позапланову перевірку
СПД ОСОБА_1 щодо дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за серпень 2011 року,
оформлену актом від 13.01.2011 № 4/17-.

За наслідками цієї перевірки
відповідачем було прийнято оспорюване
податкове повідомлення-рішення, згідно
з яким позивачеві збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на 332 054,49
грн. (у тому числі 265 643,59 грн. за основним
платежем та 66410,90 грн. за штрафними
санкціями).

Підставою для прийняття цього акта
індивідуальної дії став висновок
податкової інспекції про безпідставне
включення позивачем до податкового
кредиту сум ПДВ, пред'явлених до сплати
ТОВ «Легал Світ» у ціні поставлених
нафтопродуктів, оскільки, за
твердженням ДПІ, правовідносини між
цими суб'єктами господарювання
опосередковані штучним створенням
документообігу з метою отримання
податкової економії без реального руху
активів.

Приймаючи рішення про задоволення
даного позову, попередні судові
інстанції цілком об'єктивно не
погодилися із зазначеними висновками
податкового органу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті
Кодексу податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Кодексу
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень
вбачається, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), а також оформлення зазначених
операцій необхідними документами
первинного обліку (зокрема,
податковими накладними), що містять
достовірні відомості про обсяг та
зміст господарської операції. Інших
вимог щодо формування податкового
кредиту чинним податковим
законодавством не встановлено.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платника, яка презюмує
економічну виправданість дій платника,
що мають своїм наслідком отримання
податкової вигоди, та достовірність
відомостей у бухгалтерській та
податковій звітності платника.

Висновок про необґрунтованість
податкової вигоди повинен
ґрунтуватися на об'єктивній
інформації, яка безспірно підтверджує
те, що дії платника не мали розумної
ділової мети, а були спрямовані
виключно на створення сприятливих
податкових наслідків.

У справі, що переглядається, як на
підтвердження висновку про
безтоварний характер розглядуваних
операцій податкова інспекція
послалася на те, що: у ТОВ «Легал Світ»
відсутнє майно, основні фонди та
кваліфікований персонал для виконання
поставок нафтопродуктів в адресу
позивача; зустрічну перевірку цього
контрагента провести неможливо; у
перевіреному періоді названий
постачальник формував дані
податкового обліку по
взаємовідносинам з контрагентами, які
позбавлені статусу платника ПДВ.

Позивач, у свою чергу, на підтвердження
факту придбання нафтопродуктів та
коробки передач у ТОВ «Легал Світ»
подав договір поставки від 07.07.2011 №
07/7-ДТ, рахунки-фактури, платіжні
доручення, за якими позивач оплатив
придбаний товар у безготівкову
порядку; перевезення товару
здійснювалося СПД ОСОБА_1 власним
транспортом з оформленням
товарно-транспортних накладних.

Оцінюючи наведені доводи сторін та
подані ними докази, суди дослідили рух
активу на шляху від спірного
постачальника до покупця (позивача у
справі) та цілком об'єктивно зазначили,
що сукупність поданих позивачем
доказів підтверджує факт реального
здійснення господарських операцій з
придбання товару у вищеназваного
контрагента.

В основу ж здійсненої ДПІ оцінки
спірних правовідносин фактично
покладено аналіз діяльності ТОВ «Легал
Світ», що за відсутності доказів
існування змови платника (позивача у
справі) з цим контрагентом з метою
перенесення податкового навантаження
на особу, яка не виконує свої податкові
зобов'язання, або узгодженості їх дій з
ціллю отримання податкової вигоди, не
може впливати на податковий облік
позивача у справі.

За таких обставин суди дійшли
вмотивованого висновку щодо
законності позовних вимог та
правомірно задовольнили позов.

Доводи касаційної скарги були
розглянуті судами першої та
апеляційної інстанцій по суті, цим
доводами було надано правильну
юридичну оцінку. Підстави для їх
переоцінки у суду касаційної інстанції
відсутні в силу статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Оскільки усі обставини, що входять до
предмета доказування у справі,
встановлені судами на підставі повного
та всебічного дослідження наявних у
справі доказів, які відповідають
ознакам належності та допустимості,
цим обставинам надана правильна
юридична оцінка, то підстав для
скасування оскаржуваних судових актів
не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Старобільської
міжрайонної державної податкової
інспекції Луганської області
Державної податкової служби відхилити.

2. Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 14.08.2012 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2012 у
справі № 2а/1270/1073/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько