Справа № 2а - 1990/11
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 р.
Справа № 9104/21332/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Сапіги В.П.

суддів:
Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 23.02.2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області про зобов'язання провести
перерахунок та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ :

07.02.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області, в якому просив зобов'язати
відповідача здійснити перерахування
та виплату пенсії відповідно до ст.ст.
39, 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", зазначаючи, що доплату як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
на території радіоактивного
забруднення у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати з вересня
2007 р. до виникнення обставин, з якими
закон пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин;
основної державної пенсії як інваліду 2
групи, пов'язаної з наслідками аварії
на ЧАЕС в розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком з вересня
2007 р. до виникнення обставин, з якими
закон пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 23.02.2011
року позов задоволено частково.
Позовні вимоги за період з 01.09.2007 р. по
06.08.2010 р. залишено без розгляду.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Чортківському районі
Тернопільської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 як
інвалідові 2 групи захворювання,
пов'язаного з наслідками
Чорнобильської катастрофи, основну
державну пенсію в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком, додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком та доплату
до пенсії як непрацюючому пенсіонеру в
розмірі 1 мінімальної заробітної плати
за місяць, починаючи з 07.08.2010 р. до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин із
дотриманням вимог ст.cт. 39, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", абз.1 ч.1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням виплачених
сум.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області подало апеляційну скаргу в
якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати та винести нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити. В обґрунтування апеляційної
скарги апелянт посилається на невірне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права при винесенні
оскаржуваної постанови.

У відповідності до ч. 3 до ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом 2 групи, захворювання якого
пов'язане з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС та відноситься до
першої категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Крім того, проживає на території
посиленого радіологічного контролю.

Право позивача на одержання пенсії як
інваліда 2 групи захворювання,
пов'язаного з наслідками
Чорнобильської катастрофи та як особи,
віднесеної до першої категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи й доплати до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що
проживає на території посиленого
радіологічного контролю за вказаний
період відповідачем не оспорюється та
доказуванню не підлягає у
відповідності до ст.72 ч.3 КАС України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
пенсія позивача у відповідності до ст.54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
як інваліда ІІ групи не може бути
нижчою від 8 (восьми) мінімальних пенсій
за віком, цією ж нормою передбачено, що
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
визначається на момент виплати пенсії
згідно із Законом про Державний бюджет
України та не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 50 даного Закону
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, інвалідам 2 групи, віднесеним
до першої категорії, виплачується у
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.
Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою,
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають не
постанова Кабінету Міністрів України
"Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету" від 03.01.2002 року №1,
постанови Кабінету Міністрів України
№530 від 28.05.2008 року, постанова Кабінету
Міністрів України "Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян" №654 від 16.07.2008 року, постанова
Кабінету Міністрів України №894 від
13.07.2004 року, постанова Кабінету
Міністрів України №1293 від 27.12.2005 року,
оскільки останні істотно звужують
обсяг встановлених законом прав
позивача згідно ст. 50 та ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Положення ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч. 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України, однак надання законодавцем
такого права Кабінету Міністрів
України не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону, в тому числі й
інших законів, якими встановлено
розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом. Разом
з тим, наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсій
за віком встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії позивачу
повинен проводитись, виходячи з нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

Крім того, згідно ч.2 ст.39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті.

Частиною першою ст. 39 згаданого Закону
доплата громадянам, які працюють на
території посиленого
радіоекологічного контролю,
провадиться доплата в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати.

Вищенаведене також підтверджується
тим, що положення Закону України "Про
Державний бюджет на 2008 рік", яким були
внесені зміни до ст.ст. 39, 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" були
визнані неконституційними з 22.05.2008 року
тобто з дня ухвалення рішення
Конституційного Суду України № 10 - рп
від 22.05.2008 року.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову від 6 липня
2011 року № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Вказані зміни
в законодавстві неконституційними не
визнавались.

Відтак, до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23 липня 2011
року, у справах щодо розміру пенсії
слід застосовувати положення ст.ст. 39,
50, 54, 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

У відповідності до ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Адміністративний позов задоволений в
межах строку звернення до суду. В
частині вимог, що вийшли за межі даного
строку, правомірно залишений без
розгляду.

За таких обставин колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції щодо зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області проводити нарахування і
виплату позивачу основної (державної)
пенсії не менше 8 мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії в розмірі 75%
від мінімальної пенсії за віком та
доплату до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру в розмірі 1 мінімальної
заробітної плати за місяць право на яке
надано ст.ст. 39, 50, 54 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у періоди відповідно до
позовних вимог.

З врахуванням вищенаведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 206, 254
КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області залишити без задоволення, а
постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 23.02.2011
року у справі № 2а-1990/11 - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

Р.Б. Хобор