Справа № 826/7927/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/7927/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 липня 2014 року письмове провадження № 826/7927/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О. розглянувши адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Медком Маркетинг і Продаж Україна»

до

Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві

про

визнання незаконною бездіяльності, зобов’язання вчинити певні дії

Товариство з обмеженою відповідальністю «Медком Маркетинг і Продаж Україна» (далі – ТОВ «Медком Маркетинг і Продаж Україна», позивач) звернулося до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві (далі – відповідач), в якому просив :

- визнати незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві щодо невиконання у передбачені законодавством строки ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.05.2014 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 826/3954/14;

в межах адміністративного позову – 272 621 557,00 грн. (двісті сімдесят два мільйони шістсот двадцять одна тисяча п’ятсот п’ятдесят сім гривень 22 коп.)до набрання законної сили рішенням у даній справі;

в межах адміністративного позову – 272 621 557,00 грн. (двісті сімдесят два мільйони шістсот двадцять одна тисяча п’ятсот п’ятдесят сім гривень 22 коп.)до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що відповідачем неправомірно та всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» здійснено дії, які за своїм змістом є прямо протилежні ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.05.2014, а саме : направлено вимогу до банківських установ з вимогою до вирішення питання по суті, банківським установам, що обслуговують рахунки позивача, не вчиняти будь-яких дій, щодо використання коштів (проведення будь-яких операцій) на банківських рахунках позивача.

Відповідач в жодне з судових засідань не прибув, хоча й був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином про місце, дату та час судового розгляду, а також з огляду на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження.

25.06.2014 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення з копією матеріалів виконавчого провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавчий документ, а саме ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/3954/14 від 28.03.2014 про заборону ТОВ «Медком Маркетинг і Продаж Україна» та банківським установам, що обслуговують рахунки ТОВ «Медком Маркетинг і Продаж Україна» вчиняти дії щодо використання коштів (проведення будь-яких операцій) на наступних банківських рахунках :

в межах адміністративного позову – 272 621 557,00 грн. (двісті сімдесят два мільйони шістсот двадцять одна тисяча п’ятсот п’ятдесят сім гривень 22 коп.) до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Зокрема, на підставі ухвали про забезпечення адміністративного суду № 826/3954/14, виданої Окружним адміністративним судом м. Києва 28.03.2013, головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження ВП 42757427 про заборону ТОВ «Медком Маркетинг і Продаж Україна» та банківським установам, що обслуговують рахунки ТОВ «Медком Маркетинг і Продаж Україна» вчиняти дії щодо використання коштів (проведення будь-яких операцій) на наступних банківських рахунках :

в межах адміністративного позову – 272 621 557,00 грн. (двісті сімдесят два мільйони шістсот двадцять одна тисяча п’ятсот п’ятдесят сім гривень 22 коп.)до набрання законної сили рішенням у даній справі.

17.04.2014 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 42757427, зважаючи на те, що державним виконавцем доведено до відома боржника резолютивну частину рішення суду про що складено відповідний акт від 04.04.2014, а також те, що до відділу надійшли відповіді з установ банків про прийняття до відома та виконання вимоги державного виконавця про заборону вчиняти дії, щодо використання коштів боржника.

30.05.2014 позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про відновлення виконавчого провадження, в рамках ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у зв’язку з тим, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва по адміністративній справі 826/3954/14 28.05.2014 була скасована ухвала про забезпечення позову від 28.03.2014, яка була виконана в рамках виконавчого провадження ВП 42757427.

04.06.2014 головним державним виконавцем прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження.

При цьому 05.06.2014 відповідачем було винесено та направлено вимогу державного виконавця № 389/7 на адресу банківських установ, що обслуговують рахунки позивача, відповідно до змісту якої відповідач вимагає від позивача та банківських установ, що обслуговують рахунки позивача, до вирішення питання по суті, банківським установам, що обслуговують рахунки позивача, не вчиняти будь-яких дій щодо використання коштів (проведення будь-яких операцій) на банківських рахунках позивача, оскільки Прокуратурою м. Києва була подана апеляційна скарга на ухвалу від 28.05.2014 про скасування заходів забезпечення адміністративного позову, через це на думку відповідача, зазначена ухвала не набрала законної сили.

ТОВ «Медком Маркетинг і Продаж Україна» вважає незаконною бездіяльність відповідача, яка виявилася у відмові у скасуванні заборони позивачу та банківським установам, що обслуговують рахунки позивача вчиняти дії щодо використання коштів (проведення будь-яких операцій) на банківських рахунках, що і стало підставою для звернення останнього до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та правомірності оскаржуваних рішень (дій) органу державної виконавчої служби, суд керується наступними мотивами.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець зобов'язаний неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вживати заходів щодо примусового виконання рішень, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 49 Закону № 606-XI виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст. 51 Закону № 606-XIV у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

При цьому, з письмових заперечень державного виконавця вбачається, що оскільки державному виконавцю не зрозуміло подальший спосіб виконання і порядок виконання рішення суду, державний виконавець скористався ст.11, 34 Закону № 606-XIV та направив до відповідного суду заяву про роз’яснення способу і порядку виконання.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до частин 5, 6 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Статтею 6 Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 1-3 статті 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Однак, державний виконавець всупереч положенням законодавства України, вчинив дії протилежні виконанню судового рішення, а саме: заборонив відповідачу та банківським установам, що обслуговують його рахунки, вчиняти дії, направлені на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2014 попри те, що відповідно до положень законодавства, вона підлягає негайному виконанню.

Суд зазначає, що чинним законодавством України не розмежовано спосіб виконання ухвали про забезпечення позову та ухвали про скасування заходів забезпечення позову. Дані ухвали належать до одного виду судових рішень – ухвал з питань забезпечення адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість у цій частині позовних вимог та наявність підстав для визнати протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві щодо невиконання у передбачені законодавством строки ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.05.2014 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 826/3954/14.

в межах адміністративного позову – 272 621 557,00 грн. (двісті сімдесят два мільйони шістсот двадцять одна тисяча п’ятсот п’ятдесят сім гривень 22 коп.)до набрання законної сили рішенням у даній справі, суд зазначає наступне.

Наведені повноваження державного виконавця є дискреційними повноваженнями, які суд не вправі перебирати на себе.

Дискреційні повноваження – це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

З огляду на вказане, право відповідача на вчинення дій з винесення та направлення позивачу постанови про зняття (скасування) на вчинення певних дій є дискреційним повноваженням, а тому задоволення позовних вимог в цій частині є формою втручання в дискреційні повноваження державного органу.

Враховуючи наведене, позовні вимоги у цій частині визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами другою та третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Медком Маркетинг і Продаж Україна» задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві щодо невиконання у передбачені законодавством строки ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.05.2014 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 826/3954/14.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати в сумі 36,54 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Медком Маркетинг і Продаж Україна» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, та набирає законної сили у порядку і строки, що визначені ч.1 ст.254 КАС України.

Суддя Р.О. Арсірій