Справа № 9101/98461/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

"15" січня 2013 р. справа №
1170/2а-1422/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Мамалат І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
19.05.2011 року по справі № 1170/2а-1422/11

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Кіровоградській області

про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому просив поновити строк оскарження
постанови № 016855 від 02.12.2010 року, про
застосування до позивача фінансових
санкцій в розмірі 1 700 грн.; скасувати
постанову начальника Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Кіровоградській області
№ 016855 від 02.12.2010 року від 02.12.2010 року, про
застосування до позивача фінансових
санкцій в розмірі 1 700 грн.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволено та скасовано
постанову Територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в
Кіровоградській області № 016855 від
02.12.2010 р. про застосування фінансових
санкцій в розмірі 1 700 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права.

Просить скасувати постанову суду та
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції у повному
обсязі не було з'ясовано усі обставини,
які мають суттєве значення для
вирішення справи. Судом першої
інстанції не прийнято до уваги, що на
момент проведення рейдової перевірки
відповідний тимчасово реєстраційний
талон який підтверджує право
користування, володіння або
розпорядження транспортним засобом у
ОСОБА_2 був відсутній. В акті проведення
перевірки водій транспортного засобу
ОСОБА_2 в графі «пояснення водія про
причини порушень» зазначив, що згоден з
порушеннями.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги та просив скасувати
постанову суду першої інстанції,
відмовивши позивачеві в задоволенні
позову.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, про дату, час і
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що 21.10.2010 р.
посадовими особами відповідача при
перевірці транспортного засобу марки
ЗАЗ-DAEWOO, номерний знак НОМЕР_1, що
належить позивачеві на праві приватної
власності, складено Акт № 205492
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, в якому зафіксовано
порушення ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме
надання послуг з перевезення пасажирів
та їх багажу на таксі без оформлення
документів, перелік яких визначений ст.
39 цього закону, а саме ліцензійна
картка та дорожній лист.

Постановою про застосування
фінансових санкцій № 016855 від 02.12.2010 р.
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт ( абзацу
третього частини першої ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»)
до позивача застосовано фінансові
санкції в сумі 1 700 грн.

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
для звернення до адміністративного
суду щодо оскарження рішення суб'єкта
владних повноважень, на підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи колегія суддів вважає, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду виходячи з наступного.

06.12.2010 року рекомендованим листом з
повідомленням постанову № 016855 від
02.12.2010 р. про застосування фінансових
санкцій направлено на адресу позивача.

Дану постанову позивачем отримано
особисто 09 грудня 2010 року (а.с. 29), про що
свідчить зворотне повідомлення, що
спростовує доводи позивача про
неотримання оскаржуваної постанови.

Однак з адміністративним позовом
позивач звернувся до суду лише 14.04.2011
року.

Позивач також не прибув на розгляд
справи, за результатами якого було
відповідачем було винесено
оскаржувану постанову. На розгляд
справи позивача було запрошено також
рекомендованим листом з повідомлення,
яке він отримав особисто 22 листопада 2010
року.

Колегією суддів також встановлено, що
постанова про застосування фінансових
санкцій № 016855 позивачем не
оскаржувалась в досудовому порядку
вирішення спору в 10-денний термін після
її винесення до вищого за
підпорядкуванням органу державного
контролю, як це передбачає Постанова
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №
1567 «Про затвердження Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті».

З урахування вищевикладеного колегія
суддів доходить висновку, що позивач
пропустив строк на звернення до суду з
адміністративним позовом, та суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Відповідно до частини 1 статті 203
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду або
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду першої
інстанції - скасуванню, а позовні
вимоги залишенню без розгляду.

Керуючись п.4 ч.1 ст.198, ст.203, ст.205, ст.206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в Кіровоградській області
задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19.05.2011 року
по справі № 1170/2а-1422/11 скасувати.

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
залишити без розгляду.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун