Справа № 824/2196/14-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/2196/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю секретаря судового засідання
Кіщук О.І.,

представника позивача Калмикової С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Чернівецького міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И В :

Чернівецький міський центр зайнятості
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення допомоги по безробіттю.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що під час перебування на
обліку в центрі зайнятості в статусі
безробітного та отримання відповідної
грошової допомоги ОСОБА_2 була зайнятою
людиною, оскільки знаходилась в
цивільно-правових відносинах з
кредитною спілкою «Наші люди» та
отримала винагороду за виконану
роботу.

Посилаючись на положення Закону
України «Про зайнятість населення» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», а також зважаючи на те, що
в добровільному порядку відповідач не
сплатив незаконно отриману в період з 02
вересня 2013 року по 31 жовтня 2013 року
допомогу по безробіттю, Чернівецький
міський центр зайнятості просить суд
стягнути з ОСОБА_2 кошти в розмірі 3083,62
коп.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
тим, що наведені в позовній заяві.
Просив суд задовольнити позов
повністю.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений.

При цьому суд зазначає, що на офіційно
зареєстровану адресу проживання
відповідача було направлено ухвалу про
відкриття провадження в
адміністративній справі, в якій
зазначено дату, час та місце розгляду
даної справи. Однак конверт повернувся
до суду з відміткою «за зазначеною
адресою не проживає».

Згідно частини одинадцятої статті 35
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Враховуючи, що відповідач, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, не повідомив суд
про причини, які унеможливлюють його
бути присутнім в судовому засіданні,
суд вважає за можливе провести розгляд
даної справи за відсутності
відповідача на підставі наявних у ній
доказів.

Заслухавши пояснення особи, яка
з'явилась в судове засідання,
дослідивши наявні матеріали, всебічно
та повно з'ясувавши всі обставини
справи, об'єктивно оцінивши докази, що
мають юридичне значення для вирішення
спору по суті, суд дійшов висновку про
те, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що 07 лютого 2013 року
ОСОБА_2 звернулась до Чернівецького
міського центру зайнятості із заявою, в
якій просила до вирішення питання її
працевлаштування надати статус
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю, зазначивши при цьому те, що
немає постійного або тимчасового
заробітку, в т.ч. за договорами
цивільно-правового характеру. Також
зазначено про ознайомлення з пам'яткою
«Ваші права - Ваші обов'язки», в якій,
зокрема, вказано про обов'язок
громадянина своєчасно повідомляти
спеціаліста центру зайнятості про всі
зміни своїх даних, внесених до
персональної картки.

У зв'язку з цим та на підставі поданих
документів наказами від 07 лютого 2013
року №НТ130207 та від 14 лютого 2013 року
№НТ130214 відповідачу було надано статус
безробітного із виплатою допомоги по
безробіттю.

За час перебування на обліку в
Чернівецькому міському центрі
зайнятості у період з 02 вересня 2013 року
по 31 жовтня 2013 року ОСОБА_2 виплачено 3083
грн 62 коп. допомоги по безробіттю.

Позивач вказував, що в результаті
проведеної звірки даних з Державною
податковою Адміністрацією щодо
знаходження у трудових відносинах та
отримання доходу ОСОБА_2 під час
перебування на обліку в Чернівецькому
міському центрі зайнятості як
безробітної, встановлено, що остання
була зайнятою людиною, оскільки
знаходилась в цивільно-правових
відносинах з кредитною спілкою «Наші
Люди» та отримала винагороду за
виконану роботу, про що було складено
Акт розслідування страхового випадку
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітному відповідно до Закону
України «Про зайнятість населення» №126
від 29 квітня 2014 року.

Так, з Акту №126 від 29 квітня 2014 року
вбачається, що в період перебування
ОСОБА_2 на обліку у Чернівецькому
міському центрі зайнятості як
безробітна, між нею та кредитною
спілкою «Наші Люди» був укладений
договір цивільно-правового характеру
№б/н від 02 вересня 2013 року та отримано
винагороду, що підтверджується
видатковим касовим ордером №2121 від 04
жовтня 2013 року.

Згідно вказаного акту та в результаті
проведеного розслідування страхового
випадку встановлено факт подання
недостовірних даних безробітною
ОСОБА_2 під час перебування на обліку в
Чернівецькому міському центрі
зайнятості.

Наказом Чернівецького міського центру
зайнятості від 05 травня 2014 року №214
«Про відшкодування виплаченого
матеріального забезпечення
безробітною ОСОБА_2» вирішено вжити
необхідних заходів щодо повернення
коштів ОСОБА_2 у сумі 3083 грн 62 коп.

06 травня 2014 року Чернівецький міський
центр зайнятості направив відповідачу
повідомлення про повернення коштів у
вказаній сумі.

Оскільки в добровільному порядку кошти
сплачено не було, суб'єкт владних
повноважень звернувся до суду з даним
позовом.

Правові, економічні та організаційні
засади реалізації державної політики у
сфері зайнятості населення, гарантії
держави щодо захисту прав громадян на
працю та реалізації їхніх прав на
соціальний захист від безробіття
визначає Закон України «Про зайнятість
населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI.

Згідно частини першої статті 1 Закону
України «Про зайнятість населення»
безробітний - особа віком від 15 до 70
років, яка через відсутність роботи не
має заробітку або інших передбачених
законодавством доходів як джерела
існування, готова та здатна приступити
до роботи, а зареєстрований
безробітний - особа працездатного віку,
яка зареєстрована в територіальному
органі центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері зайнятості населення та трудової
міграції, як безробітна і готова та
здатна приступити до роботи.

Положеннями статті 43 Закону України
«Про зайнятість населення» визначено,
що статусу безробітного може набути
особа працездатного віку до
призначення пенсії (зокрема на
пільгових умовах або за вислугу років),
яка через відсутність роботи не має
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів, готова та
здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається
зазначеним у частині першій цієї
статті особам за їх особистою заявою у
разі відсутності підходящої роботи з
першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування.

Відповідно до частини першої статті 44
Закону України «Про зайнятість
населення» зареєстровані безробітні
мають право, зокрема, на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
соціальні послуги відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» та цього Закону.

Як вбачається з обставин справи, ОСОБА_2
в період з 07 лютого 2013 року по 11
листопада 2013 року перебувала у статусі
«зареєстрованого безробітного» і з 14
лютого 2013 року по 11 листопада 2013 року
отримувала грошову допомогу по
безробіттю.

Згідно частини першої статті 1 Закону
України «Про зайнятість населення»
зайнятість - не заборонена
законодавством діяльність осіб,
пов'язана із задоволенням їх особистих
та суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно.

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України «Про зайнятість
населення» до зайнятого населення
належать особи, які працюють за наймом
на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

З наявних у справі матеріалів слідує,
що 02 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та
кредитною спілкою «Наші Люди» було
укладено Угоду №б/н.

За умовами цієї угоди Замовник
(кредитна спілка «Наші Люди») доручає, а
Виконавець (ОСОБА_2) приймає на себе
зобов'язання виконувати протягом
періоду з 02 вересня 2013 року по 30 вересня
2013 року функції юрисконсульта, за що
Замовник зобов'язаний своєчасно
прийняти та оплатити роботу.

Відповідно до пункту 2.1 Угоди №б/н 02
вересня 2013 року за виконану роботу
Замовник виплачує Виконавцеві 2500,00 грн
щомісячно, а за змістом пункту 2.2 цієї
угоди оплата відбувається щомісячно,
до 10 числа наступного місяця.

Згідно видаткового касового ордеру
№2121 від 04 жовтня 2013 року, який був
взятий до уваги позивачем при
проведенні розслідування страхового
випадку та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про зайнятість
населення», вказано, що ОСОБА_2 було
сплачено винагороду в рамках відносин
цивільно-правового характеру.

Таким чином, відповідач в період
перебування на обліку в міському
центрі зайнятості в статусі
безробітного та отримання грошової
допомоги по безробіттю у період з 02
вересня 2013 року по 31 жовтня 2013 року
виконувала роботу за договором
цивільно-правового характеру, за що їй
було нараховано винагороду. Тобто
ОСОБА_2 була зайнятою людиною у
зазначеному періоді, оскільки її
діяльність пов'язувалась із
задоволенням особистих та суспільних
потреб, що принесло дохід у грошовій
формі.

Відповідно до частини першої статті 45
Закону України «Про зайнятість
населення» реєстрація безробітного в
територіальному органі центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
припиняється у разі, зокрема,
зайнятості особи; встановлення факту
виконання безробітним оплачуваної
роботи (надання послуг).

Частиною другою статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02 березня 2000
року №1533-III передбачено, що
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Виходячи з того, що статтею 31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» працевлаштування
безробітного визначено як підставу
припинення виплати допомоги по
безробіттю, дана обставина є такою, що
впливає на умови виплати матеріального
забезпечення, а тому безробітний
зобов'язаний повідомляти державну
службу зайнятості про своє
працевлаштування.

До цього ж, пунктом 5.5. Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000
року №307, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14 грудня
2000 року за №915/5136, передбачено, що
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі працевлаштування
безробітного, зайняття
підприємницькою або іншою діяльністю,
пов'язаною з одержанням доходу
безпосередньо від цієї діяльності,
виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Згідно частини третьої статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до пункту 6.14 вказаного вище
Порядку якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Зважаючи на наведені норми чинного
законодавства та встановлені в ході
розгляду справи обставини, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість дій позивача щодо
припинення реєстрації відповідача як
безробітного та пред'явлення йому
вимоги про повернення суми виплаченого
забезпечення внаслідок умисного
невиконання своїх обов'язків та
зловживання ними.

Відповідно до пункту 7 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13 лютого 2009 року №60/62,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 13 лютого 2009 року №7-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 березня 2009 року за
№232/16248, рішення про повернення коштів
особою чи роботодавцем оформлюється
наказом. Протягом двох робочих днів
після прийняття рішення центр
зайнятості надсилає особі чи
роботодавцю рекомендованим листом
повідомлення про необхідність
протягом 15 календарних днів з дня
отримання повідомлення повернути
незаконно виплачені кошти.

Пунктом 8 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним передбачено, що у разі
відмови особи повернути кошти, а також
у разі неповернення їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

З матеріалів справи слідує, що наказом
Чернівецького міського центру
зайнятості від 05 травня 2014 року №214
вирішено вжити необхідних заходів щодо
повернення коштів безробітною ОСОБА_2
та наступного дня вказаній особі
направлено повідомлення про
повернення суми 3083 грн 62 коп.

Оскільки в добровільному порядку
зазначені кошти відповідачем не
повернуто, такі підлягають стягненню в
судовому порядку.

Згідно із пунктом 4 частини третьої
статті 129 Конституції України однією із
основних засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною першою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б свідчили про повернення
Чернівецькому міському центру
зайнятості незаконно отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 3083,62 коп.
на день розгляду справи або ж доказів,
які б спростовували доводи позивача,
відповідачем суду не подано.

З огляду на викладене, суд вважає про
наявність правових підстав для
задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 160 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Чернівецького міського центру
зайнятості (р/р №0051 в ГУДКСУ в
Чернівецькій області, МФО 856135, ) кошти в сумі 3083 (три тисячі
вісімдесят три) грн 62 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.П. Лелюк

Постанова у повному обсязі складена 07
липня 2014 року.