Справа № 2а/0570/12484/2012
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2012-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
час прийняття постанови: 12 година 35
Донецький окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Кравченко Т.О.
при секретарі Аврамченко С.С.
представника позивача Михайлець К.І. -
на підставі довіреності,
відповідача - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань в м.
Донецьку адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі м.
Макіївки Донецької області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 стягнення
заборгованості з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, -
21 вересня 2012 року Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області, (далі - Позивач або
УПФУ), звернулося до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, (далі -
Відповідач), в якому просило стягнути з
Відповідача заборгованість з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 рік в сумі 3
Обґрунтовуючи заявлені вимоги,
Позивач зазначив, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_2
зареєстрована в УПФУ як платник
єдиного внеску за № 05-39-11-5610, протягом
2011 року вона перебувала на спрощеній
системі оподаткування - єдиному
Станом на 21 вересня 2012 року Відповідач
мала заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3 030,71 грн.
На адресу Відповідача УПФУ надсилало
вимогу про сплату боргу, проте в
десятиденний строк з часу їъ вручення
Відповідач розрахунок сум недоїмки не
оскаржила, єдиний внесок не сплатила.
Невиконання Відповідачем
обов'язку щодо сплати страхових
внесків призводить до неповного
надходження коштів до бюджету
Пенсійного фонду України і впливає на
своєчасність виплати пенсій, що має
наслідком порушення конституційного
права громадян на пенсійне
забезпечення. На підставі викладеного
Позивач просив позов задовольнити у
В судовому засіданні представник
Позивача підтримала заявлені позовні
вимоги з підстав, викладених в
адміністративному позові, надала
пояснення, аналогічні тим, що викладені
в позовній заяві, позовні вимоги
просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про причини неявки суд не
повідомила, доказів поважності причин
неявки суду не надала, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлена
належним чином, з дотриманням вимог
ст.ст.33-36 Кодексу адміністративного
судочинства України.
11 жовтня 2012 року судова повістка
надіслана на адресу Відповідача
рекомендованою поштовою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення, проте 19 жовтня 2012 року
поштове відправлення повернуто до суду
з відміткою підприємства поштового
зв'язку «за закінченням терміну
зберігання», (а.с.21).
Приймаючи до уваги положення ч.4 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів, та ч.1 ст.122
Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно з якою адміністративна
справа має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, але не
більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, суд вважав за
можливе розглянути справу за
відсутності Відповідача на підставі
наявних в ній доказів.
З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
як платник єдиного внеску за
реєстраційним номером 05-39-11-5610ё (а.с.10).
В 2011 році Відповідач перебувала на
спрощеній системі оподаткування -
Відповідно до Звіту про суми
нарахування доходу застрахованих осіб
та суми нарахованого єдиного внеску,
поданого ОСОБА_2 за 2011 рік, сума єдиного
внеску, що підлягала сплаті
Відповідачем, становила 4 010,30 грн.,
Зазначений звіт отриманий Позивачем 16
березня 2012 року, прийнятий
відповідальною посадовою особою УПФУ з
позначкою про те, що станом на 16 березня
2012 року заборгованість становить 3 030,71
грн., про що свідчать відповідні записи
на титульній сторінці звіту, (а.с.6).
Відповідач зобов'язана була сплатити
єдиний внесок в повному обсязі до 20
січня 2012 року, проте цього обов'язку не
виконала, що вбачається зі змісту
картки особового рахунку фізичної
особи-підприємця, який обрав спрощену
систему оподаткування, (а.с.7).
В березні 2012 року ОСОБА_2 сплатила на
користь Позивача 979,59 грн. в рахунок
погашення недоїмки зі сплати єдиного
внеску за 2011 рік, що підтверджується
карткою особового рахунку фізичної
особи-підприємця, який обрав спрощену
систему оподаткування, (а.с.7).
З огляду на наявність недоїмки зі
сплати єдиного внеску, яка становила 3
030,71 грн., 6 квітня 2012 року УПФУ надіслало
ОСОБА_2 вимогу № Ф-135 про сплату боргу,
проте поштове відправлення повернуто з
відміткою «за закінченням терміну
зберігання», (а.с.8).
Станом на 22 жовтня 2012 року недоїмка
Відповідача зі сплати єдиного внеску
за 2011 рік становить 3 030,71 грн., про що
свідчить картка особового рахунку
фізичної особи-підприємця, який обрав
спрощену систему оподаткування, (а.с.24).
Доказів узгодження суми недоїмки,
оскарження або скасування
вищезгаданої вимоги, рівно як і доказів
погашення Відповідачем заборгованості
зі сплати єдиного внеску в повному
обсязі на час розгляду справи, суду не
До спірних правовідносин суд
застосовує нижченаведені норми права.
П.12 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV визначено, що
перетворення Пенсійного фонду в
неприбуткову самоврядну організацію
здійснюється відповідно до окремо
прийнятого спеціального Закону. До
прийняття відповідного рішення
функції виконавчої дирекції
Пенсійного фонду, її територіальних
органів виконують відповідно
Пенсійний фонд України та головні
управління Пенсійного фонду в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі і
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах, районах у містах.
У період до перетворення Пенсійного
фонду України в неприбуткову
самоврядну організацію він функціонує
як центральний орган виконавчої влади
на підставі норм цього Закону та
Положення про Пенсійний фонд України,
яке затверджує Президент України.
Відповідно до п.п.1, 7 Положення про
Пенсійний фонду України, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року №384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України. Пенсійний фонд України
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
Згідно з п.п.1.1 Положення про
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 27 червня
2002 року №11-2, (у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року № 5-5), (далі - Положення),
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі
разом з управліннями Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах утворюють систему
територіальних органів Пенсійного
фонду України, який є центральним
органом виконавчої влади.
П.2.1. Положення визначені основні
завдання територіальних органів
Пенсійного фонду України, до яких,
зокрема, належить забезпечення у
відповідному регіоні збору та ведення
обліку надходжень від сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших коштів
відповідно до законодавства,
призначених для пенсійного
П.п.9 п.2.4. Положення передбачено право
управлінь стягувати несплачені суми
єдиного внеску, страхових внесків та
інших платежів з їх платників.
Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку про те, що у спірних
правовідносинах УПФУ виступає у якості
суб'єкта владних повноважень, на
виконання повноважень якого у
публічно-правових відносинах поданий
адміністративний позов.
Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року № 2464-VI, (далі - Закон № 2464).
Дія цього Закону поширюється на
відносини, що виникають під час
провадження діяльності, пов'язаної із
збором та веденням обліку єдиного
внеску. Дія інших нормативно-правових
поширюватися на зазначені відносини
лише у випадках, передбачених цим
Законом, або в частині, що не суперечить
цьому Закону, ч.1 ст.2 Закону № 2464.
Окрім іншого, збір та ведення
обліку єдиного внеску здійснюються за
принципами: обов'язковості сплати;
державного нагляду за збором та
веденням обліку єдиного внеску;
відповідальності платників єдиного
внеску та органу, що здійснює збір та
веде облік єдиного внеску, за порушення
норм цього Закону, а також за
невиконання або неналежне виконання
покладених на них обов'язків, що
передбачено ст.3 Закону № 2464.
Зі змісту п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464,
відповідно до якого платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, слідує, що Відповідач
належить до категорії платників
Відповідач як платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок, про що свідчать положення п.1 ч.2
ст.6 Закону № 2464.
Згідно з п.3 ч.1 ст.7 Закону № 2464
єдиний внесок нараховується для
платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
єдиного внеску, встановленої цим
Законом. При цьому сума єдиного внеску
не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
Відповідно до ч.11 ст.8 Закону № 2464
єдиний внесок для платників,
зазначених у пунктах 4 та 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.
П.5 ч.1 ст.1 Закону № 2464 визначено,
що мінімальний страховий внесок - це
сума єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Розмір мінімальної заробітної
плати у 2011 році визначався ст.22 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», відповідно до якої
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі становила з 1 січня - 941 грн., з 1
квітня - 960 грн., з 1 жовтня - 985 грн., з 1
Таким чином, мінімальний розмір
єдиного внеску платників, які обрали
спрощену систему оподаткування, у 2011
році складав з 1 січня - 326,53 грн., з 1
квітня - 333,12 грн., з 1 жовтня - 341,80 грн., з 1
грудня - 348,39 грн.
Отже, сума єдиного внеску, яка
самостійно визначена Відповідачем і
підлягала сплаті, є обґрунтованою.
Платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом; базовим звітним періодом є
календарний місяць,ч.8 ст.9 Закону № 2464.
Ч.4 ст.25 Закону № 2464 визначено, що
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти робочих
днів з дня надходження вимоги про
сплату недоїмки сплатити суми недоїмки
та штрафів разом з нарахованою пенею. У
разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики. У разі якщо
згоди з органом Пенсійного фонду не
досягнуто, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею
протягом десяти робочих днів з дня
надходження рішення відповідного
органу Пенсійного фонду або оскаржити
вимогу до органу Пенсійного фонду
вищого рівня чи в судовому порядку. У
разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки. У випадках, зазначених в
абзаці шостому цієї частини,
територіальний орган Пенсійного фонду
також має право звернутися до суду з
позовом про стягнення недоїмки. При
цьому заходи досудового врегулювання
спорів, передбачені законом, не
Оскільки Відповідач добровільно не
сплатила зазначені у вимозі суми, не
вжила заходів до їх узгодження, не
оскаржила вимогу в судовому порядку,
суд дійшов висновку про наявність
підстав для стягнення суми недоїмки в
судовому порядку.
Заслухавши пояснення представника
Позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, беручи до уваги, що ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про необхідність задоволення
адміністративного позову в повному
Відповідно до ч.2 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення увалене на
користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
Оскільки Позивачем - суб'єктом владних
повноважень не були понесені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, суд дійшов висновку, що
судові витрати не підлягають стягненню
Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 стягнення
заборгованості з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - задовольнити
Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_1), на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Макіївки
Донецької області заборгованість зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за 2011 рік в сумі 3
030,71 (три тисячі тридцять) грн. 71 коп.
Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступну та резолютивну частини
проголошено в судовому засіданні 22
жовтня 2012 року в присутності
представника позивача.

Постанова складена у повному обсязі і
підписана 26 жовтня 2012 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кравченко Т.О.