Справа № 803/1069/14
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року Справа № 803/1069/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1, поданого в її інтересах
представником ОСОБА_2, до Реєстраційної
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області про
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області про скасування
рішення та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Луцької міської ради від 03.06.2008 року №
366-2 цим же органом 09.01.2009 року видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, згідно з яким власником
квартири за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_1
Право власності на вказану квартиру
було у встановленому порядку
зареєстроване, що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 15.01.2009 року.

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 25.03.2013 року у
справі № 161/2675/13-ц за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя за ОСОБА_3 визнано право
власності на 1/2 нерухомого майна, після
набрання вказаним рішенням законної
сили ОСОБА_3 зареєстрував за собою
право власності на 1/2 нерухомого майна
у Державному реєстрі прав на нерухоме
майно (номер запису про право власності
№ 1476672). Проте, ухвалою Луцького
міськрайонного суду від 25.04.2014 року
заочне рішення цього ж суду від 25.03.2013
року у справі № 161/2675/13-ц скасоване.

25.05.2014 року представник позивача ОСОБА_2
звернувся до Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
із заявою про скасування запису у
Державному реєстрі про право власності
ОСОБА_3 на нерухоме майно. Рішенням
державного реєстратора Реєстраційної
служби Луцького міського управління
юстиції Трофимчук Л.М. від 27.05.2014 року №
13362211 в скасуванні запису було
відмовлено у зв'язку з відсутністю у
поданих документах рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора про внесення запису до
державного реєстру.

Проте, вказане рішення державного
реєстратора суперечить частині другій
статті 26 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», оскільки
державну реєстрацію права власності за
ОСОБА_3 на нерухоме майно було
проведено на підставі заочного рішення
Луцького міськрайонного суду від 25.03.2013
року, яке скасоване ухвалою цього ж
суду від 25.04.2014 року, і вказана ухвала
суду є документом, що підтверджує
припинення права власності на нерухоме
майно за ОСОБА_3 та поновлює право
власності на нерухоме майно за ОСОБА_1

Позивач, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог (а. с. 58),
просить скасувати рішення державного
реєстратора про відмову у скасуванні
від 27.05.2014 року № 13362211 та зобов'язати
Реєстраційну службу Луцького міського
управління юстиції внести до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно запис про скасування державної
реєстрації прав ОСОБА_3 на 1/2 частину
квартири - квартиру АДРЕСА_1 (номер
запису про право власності № 1476672,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна № 1).

В поданих до суду письмових поясненнях
від 12.06.2014 року № 2390/02-35 (а. с. 49-50)
представник відповідача пояснила, що
25.05.2014 року державний реєстратор
Трофимчук Л.М. під час прийому заяви про
скасування запису в державному реєстрі
про право власності № 1476672 ОСОБА_3 на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 на підставі
ухвали Луцького міськрайонного суду
від 25.04.2014 року перевірила
відповідність повноважень особи
ОСОБА_2 та поданий ним пакет документів.
Проаналізувавши зміст ухвали дійшла
висновку, що вона не містить вимоги про
скасування рішення державного
реєстратора й не може слугувати
правовстановлюючим документом для
скасування запису в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно про
право власності № 1476672, а тому 27.05.2014
року винесла рішення про відмову у
скасуванні. При цьому, представник
відповідача не заперечує
адміністративний позов та вважає
позовні вимоги обґрунтованими.

До судового засідання представники
сторін подали до суду письмові
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності (а. с. 50, 58).

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача, ОСОБА_3, залучений до
участі у справі ухвалою суду від 10.06.2014
року (а. с. 17-18), в судове засідання не
прибув повторно з невідомих суду
причин, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду в порядку статті 39
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) шляхом виклику
через засоби масової інформації за
останнім відомим місцем його
проживання (судове оголошення було
опубліковане в газеті «Волинь-нова»
від 26.06.2014 року № 69) (а. с. 57).

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Як передбачено
частиною першою статті 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове
засідання особи, які беруть участь у
справі, не прибули, при цьому, від
представників сторін надійшли
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності, а дану справу можливо
розглянути і вирішити на основі
наявних матеріалів, тому за
відсутності перешкод для розгляду
справи суд приходить до висновку, що
судовий розгляд справи необхідно
здійснювати в порядку письмового
провадження, без фіксування
адміністративного процесу технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю з таких мотивів
та підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення виконавчого комітету Луцької
міської ради від 03.06.2008 року № 366-2 цим же
органом 09.01.2009 року видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно,
згідно з яким власником квартири за
адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_1 (а. с. 9). Право
власності на вказану квартиру за
ОСОБА_1 було у встановленому порядку
зареєстроване, що підтверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно, виданим 15.01.2009 року
КП «Волинське обласне бюро технічної
інвентаризації» (а. с. 8).

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 25.03.2013 року у
справі № 161/2675/13-ц за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя за ОСОБА_3 було визнано право
власності на 1/2 нерухомого майна
(квартири за адресою: АДРЕСА_1) та після
набрання вказаним рішенням законної
сили ОСОБА_3 зареєстрував за собою
право власності на вказане нерухоме
майно у Державному реєстрі прав на
нерухоме майно (запис про право
власності № 1476672).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 25.04.2014 року у справі № 161/5771/14-ц
заочне рішення цього ж суду від 25.03.2013
року у справі № 161/2675/13-ц за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя скасоване та справу
призначено до розгляду в загальному
порядку (а. с. 11-12).

25.05.2014 року представник позивача ОСОБА_2
звернувся до Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
із заявою про скасування запису в
державному реєстрі про право власності
№ 1476672 ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 на підставі ухвали Луцького
міськрайонного суду від 25.04.2014 року.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
Трофимчук Л.М. від 27.05.2014 року № 13362211 про
відмову у скасуванні відмовлено у
внесенні запису про скасування
державної реєстрації права власності
за № 1476672, оскільки в поданій заявником
ухвалі суду від 25.04.2014 року відсутня
вимога про скасування рішення
державного реєстратора (а. с. 14).

Згідно із частиною другою статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюються на публічно-правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів
правомірність оскаржуваного в даній
адміністративній справі рішення, з
огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 4
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №
1952-IV (з наступними змінами та
доповненнями) обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Відповідно до частини першої статті 19
цього ж Закону державна реєстрація
прав проводиться на підставі: 1)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом; 2) свідоцтв про
право власності на нерухоме майно,
виданих відповідно до вимог цього
Закону; 3) свідоцтв про право власності,
виданих органами приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 4) державних актів на право
власності або постійного користування
на земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; 5) рішень судів,
що набрали законної сили; 6) інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Як передбачено частинами першою,
другою статті 26 вказаного Закону
записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень. У разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.6, 2.9 - 2.11
Порядку прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 12.12.2011 року № 3502/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12.12.2011
року за № 1429/20167, для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав заявник подає органу
державної реєстрації прав, державним
реєстратором якого було проведено
державну реєстрацію прав, або
нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком. Для внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав, скасування записів
Державного реєстру прав заявник подає
рішення суду про скасування рішення
державного реєстратора, що набрало
законної сили, та копії документів,
визначених у пункті 2.3 цього розділу.
Під час розгляду заяви та документів,
що додаються до неї, державний
реєстратор перевіряє наявність
підстав для внесення змін до записів,
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав та
скасування записів Державного реєстру
прав. За результатами розгляду заяви та
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор приймає рішення
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав, скасування записів
Державного реєстру прав або рішення
щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав. Державний
реєстратор на підставі прийнятого
рішення щодо внесення змін до записів,
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав або
скасування записів Державного реєстру
прав вносить зміни до записів, вносить
записи про скасування державної
реєстрації прав або скасовує записи
Державного реєстру прав.

Як слідує із матеріалів справи, право
власності на 1/2 нерухомого майна -
квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за
ОСОБА_3 на підставі заочного рішенням
Луцького міськрайонного суду від 25.03.2013
року у справі № 161/2675/13-ц за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя (запис про право
власності № 1476672).

Проте, ухвалою Луцького міськрайонного
суду від 25.04.2014 року у справі № 161/5771/14-ц
заочне рішення цього ж суду від 25.03.2013
року у справі № 161/2675/13-ц за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного
майна подружжя скасоване та справу
призначено до розгляду в загальному
порядку.

Згідно із частиною третьою статті 231
Цивільного процесуального кодексу
України у результаті розгляду заяви
про перегляд заочного рішення суд може
своєю ухвалою: 1) залишити заяву без
задоволення; 2) скасувати заочне
рішення і призначити справу до
розгляду в загальному порядку. Таким
чином, вказаним Кодексом не
передбачено скасування рішення про
державну реєстрацію прав у випадку
скасування заочного рішення, на
підставі якого було проведено державну
реєстрацію прав на нерухоме майно.

На думку суду, виходячи із системного
аналізу статей 4, 19, 26 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
пунктів 2.1, 2.6, 2.9 - 2.11 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 12.12.2011
року № 3502/5, скасування судом заочного
рішення суду, на підставі якого було
проведено державну реєстрацію прав на
нерухоме майно, є підставою для
внесення запису про скасування
державної реєстрації прав.

Таким чином, оскільки право власності
на 1/2 нерухомого майна - квартиру
АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_3
на підставі заочного рішенням Луцького
міськрайонного суду від 25.03.2013 року, яке
скасовано ухвалою цього ж суду від
25.04.2014 року, тому до Державного реєстру
прав слід внести запис про скасування
державної реєстрації права власності
за ОСОБА_3 на зазначене нерухоме майно.
Відтак, оскаржуване рішення
відповідача про відмову у внесенні
такого запису є незаконним та підлягає
скасуванню.

З урахуванням встановлених обставин
справи та наведених норм чинного
законодавства України, виходячи із
наданих суду статтею 162 КАС України
повноважень, з наведених вище підстав
позовні вимоги підлягають до
задоволення шляхом прийняття
постанови про визнання протиправним та
скасування рішення державного
реєстратора про відмову у скасуванні
від 27.05.2014 року № 13362211 та зобов'язання
Реєстраційну службу Луцького міського
управління юстиції внести до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно запис про скасування державної
реєстрації права власності за ОСОБА_3
на 1/2 частину квартири - квартиру
АДРЕСА_1 (запис про право власності №
1476672).

Керуючись статтями 41, 122, 162, 163 КАС
України, на підставі Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області Трофимчук Лариси
Михайлівни від 27 травня 2014 року № 13362211
про відмову у скасуванні.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Луцького міського управління юстиції
Волинської області внести до
Державного реєстру прав запис про
скасування державної реєстрації права
власності за ОСОБА_3 на нерухоме майно:
1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (запис про
право власності № 1476672).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.М.Валюх