Справа № 9101/29260/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання Мамалат І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області,

третя особа - Закрите акціонерне товариство "Мальва"

про визнання незаконною вимоги, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною вимогу Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 06.05.2008 року №06-05-15/3250.

Постановою суду першої інстанції у задоволенні позову відмовлено. Постанова суду вмотивована тим, що підстав для задоволення позову не встановлено, а вимога КРУ прийнята відповідно до закону та підлягає виконанню.

Не погодившись з постановою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з’ясування судом обставин справи.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Представники інших учасників процесу, повідомлені належним чином про місце, дату і час розгляду справи, не з’явилися до суду, що не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 12 березня 2008 року на виконання п.2.36 плану роботи Головного КРУ України на І квартал 2008 року відділом контролю у сфері будівництва та послуг КРУ в Дніпропетровській області проведена ревізія фінансово-господарської діяльності

відокремленого структурного підрозділу "Служба капітальних вкладень" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" за період з 01.07.2006 р. по 31.12.2007 р.

В ході ревізії встановлено, що ЗАТ "Мальва" є постачальником та виконавцем робіт для Державного підприємства "Придніпровська залізниця" по наступних договорах:

- договір від 21.11.2007 р. №ПР/ЮЦ-073144/НЮ на постачання та передачу у власнісгь ДП "Придніпровська залізниця" квитково-касового обладнання на загальну 766833,90 грн., у тому числі пусконалагоджувальні роботи на суму 406267,20 грн., постачання обладнання на суму 360566,70 грн.;

- договір від 11.12.2007 р. №ПР/ЮЦ-073366/НЮ на постачання та передачу у власність устаткування для впровадження автоматизованої системи керування "Експлуатація та ремонт пасажирських вагонів та обслуговування пасажирів в поїздах" на загальну суму 1697890,20 грн., у тому числі пусконалагоджувальні роботи на суму 1037173,20 грн., постачання обладнання на суму 660717,00 грн.

Загальна сума, на яку допущено завищення вартості вищезазначених підрядних робіт, складає 228056,80 грн., в тому числі:

- завищення вартості пусконалагоджувальних робіт на суму 201164,40 грн.;

- завищення вартості монтажних робіт на суму 7894,40 грн.;

Посилаючись на ст. 10 Закону України від 26 січня 1993 року «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» КРУ в Дніпропетровській області листом від 22.04.2008 №06-05/3027 (а.с. 100 т. 3) звернулося з вимогами до відокремленого структурного підрозділу "Служба капітальних вкладень ДП "Придніпровська залізниця" про усунення порушень, а саме про відшкодування незаконних витрат, які виникли внаслідок оплати завищеної вартості виконаних робіт, шляхом пред'явлення позовних заяв до суду, в установленому законодавством порядку, по стягненню з підрядників у сумі 268677,71 грн., в тому числі ЗАТ «Мальва» - 228 056,80 грн., ЗАТ «Інком» - 40 620,91 грн.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови посилається на вимогу від 22.04.2008 №06-05/3027.

Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою, що предметом спору в цій справі є вимога відповідача від 06.05.2008 року № 06-05-15/3250 та не надав їй жодної правової оцінки.

Щодо форми вимоги.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні», в редакції що діяла на час виникнення правовідносин, орган державної контрольно-ревізійної служби має право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Відповідно до п. 46 Про затвердження Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою КМУ № 550 від 20.04.2006 року, її територіальними органами (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин (далі - Порядок), органом служби у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Вбачається, що така вимога була направлена 22.04.2008 року № 06-05-15/3027. Вимога позивачем оскаржена не була та є обов’язковою для виконання.

В той же час, вбачається, що лист від 06.05.2008 року № 06-5-15/3250 «Про ініціювання позову» містить посилання на ст.ст. 10, 14 Закону України «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні» та передбачає його обов’язкове виконання та повідомлення відповідача (а.с. 30 т. 1).

Колегія суддів наголошує, що лист «Про ініціювання позову» є неналежним способом примусу з боку відповідача, оскільки висування повторної вимоги та не у визначений строк, Законом та Порядком не передбачено.

Посилання відповідача на п. 49 Порядку, який передбачає, що у разі, коли діями чи бездіяльністю працівників об'єкта контролю державі або підконтрольній установі заподіяна матеріальна шкода, орган служби ставить вимоги перед керівником об'єкта контролю та органом його управління щодо пред'явлення цивільних позовів до винних осіб, не може бути прийнято до уваги, оскільки мова йде про пред’явлення позовів до винних осіб – працівників об’єкта контролю, а не контрагента підконтрольної установи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, вимога від 06.05.2008 року не може вважатися законною, оскільки направлена позивачу не у спосіб, визначений Законом України від 26 січня 1993 року «Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні».

Щодо суті вимоги.

За клопотанням позивача (а.с. 222 т. 2) ухвалою суду від 09.10.2009 року призначено судову експертизу, яку доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, проте через відсутність експертів за відповідною спеціальністю у наданні висновку було відмовлено.

Ухвалою від 24.06.2010 року призначено судову експертизу з тих самих питань, яку доручено Київському НДІСЗ, який також повідомив про неможливість виконання експертизи через відсутність фахівців.

Стаття 81 КАС України передбачає, що для з’ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд може призначити експертизу. Отже, суд першої інстанції, призначаючи експертизу, визнав відсутність в нього спеціальних знань зі спірного питання.

Проте, приймаючи постанову, суд не аргументував, що надало йому можливість без експертного висновку надати оцінку доводам сторін та прийняти рішення на користь відповідача, ігноруючи при цьому вимоги ч.2 ст. 71 КАС України.

Судом було залишено поза увагою висновок спеціаліста № 811-08, складений співробітником Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, який має кваліфікацію судового експерта, зокрема, за спеціальністю 10.10. «Визначення оціночної вартості будівельних об’єктів та споруд» (а.с. 32 т. 1), на розгляд якого в позасудовому порядку було поставлено питання про відповідність державним будівельним нормам норм, які застосовані ЗАТ "Мальва" в кошторисній документації та актах виконаних підрядних робіт по договорах між ЗАТ "Мальва" та позивачем. Згідно цього висновку застосовані норми ДБН в цілому відповідають державним будівельним нормам, з урахуванням узгоджених та затверджених замовником та підрядником твердих (незмінних) договірних цін на весь обсяг робіт та затверджених сторонами актів виконання підрядних робіт.

Проте, на думку колегії суддів, такий висновок є письмовим доказом, оцінка якому має бути надана в сукупності з іншими доказами по справі. Зокрема, слід врахувати ту обставину, що відповідачем цей висновок не спростовано нічим іншим, ніж викладанням своєї позиції, наведеної в довідці, складеній за результатами ревізії.

За таких обставин, виходячи з положень ч. 2 ст. 72 КАС України, колегія суддів вважає, що суд необґрунтовано переклав тягар доведення на позивача та відмовив в позові безпідставно.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, є підставою для скасування судового рішення.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність свого рішення, колегія суддів вважає, що слід скасувати вимогу від 06.05.2008 року № 06-5-15/3250, викладену в листі «Про ініціювання позову».

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" задовольнити.

Позов задовольнити. Визнати протиправною та скасувати вимогу Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області від 06.05.2008 року № 06-05-15/3250.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун