Справа № 2а-17361/12/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2014 р. м. Київ
К/800/18927/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби (далі - ДПІ)

на постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.02.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.03.2013

у справі № 2а-17361/11/2670

за позовом ОСОБА_1

до ДПІ

про скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.02.2012, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.03.2013,
позов задоволено; визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 21.11.2011 №
.

Посилаючись на неправильне
застосування судами положень чинного
законодавства (зокрема, статей 1, 8, 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», підпункту 54.3.1 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України,
розділу IV Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян») та на невідповідність
висновків судів фактичним обставинам
справи, ДПІ звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення та повністю відмовити у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги з
урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
працівниками податкового органу було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку правильності
обчислення, повноти та своєчасності
сплати податку на доходи фізичних осіб
ОСОБА_1 за період з 01.01.2009 по 31.12.2009,
оформлену актом від 15.11.2011 № 55/1704-.

Вказаною перевіркою було встановлено,
що 31.03.2009 між позивачем (продавець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Будівельні
інновації -Плюс» (покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
майнового паю № 310309, відповідно до
якого продавець продав, а покупець
купив належний продавцеві майновий пай
колективного сільськогосподарського
підприємства «Україна» СТОВ «Україна»,
номінальною вартістю 713 грн., що
становить 0,023 відсотків, який отриманий
продавцем у процесі приватизації.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не сплатила
податок з доходів фізичних осіб з
доходу в сумі 9 825 000 грн., отриманого
внаслідок такого продажу, ДПІ було
прийнято оспорюване податкове
повідомлення-рішення, за яким
позивачеві збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок з
доходів фізичних осіб на 1 473 750 грн.

Приймаючи рішення про задоволення
цього позову, попередні судові
інстанції підтримали правову позицію
позивача по справі, яка полягає в тому,
що наведений доход не включається до
загального оподатковуваного доходу
зважаючи на приписи підпункту 4.3.18
пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Так, відповідно до цього підпункту до
складу загального місячного
оподатковуваного доходу не
включається сума доходу, отриманого
платником податку внаслідок
відчуження акцій (інших корпоративних
прав), одержаних ним у власність в
процесі приватизації в обмін на
приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону, а також сума доходу,
отриманого таким платником податку
внаслідок відчуження земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв),
майнових паїв, безпосередньо отриманих
ним у власність у процесі приватизації
згідно з нормами земельного
законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження права на застосування
податкової пільги, передбаченої
наведеною нормою Закону, позивачем
було надано суду копію Свідоцтва про
право власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат)
серії ЧЕ-ІІ №004399, виданого
Пальчиківською сільською радою
Катеринопільського району Черкаської
області 25.03.2009.

Крім того, Пальчиківською сільською
радою Катеринопільського району
Черкаської області було видано
позивачу довідку про те, що майновий
пай у розмірі 0,023 відсотків
безпосередньо отримано нею у власність
внаслідок реорганізації КСП «Україна».

У той же час, у касаційній скарзі
контролюючий орган наполягає на тому,
що наведені обставини не є свідченням
отримання позивачем майнового паю у
процесі приватизації, у зв'язку із чим
дохід від його відчуження є об'єктом
оподаткування податком з доходів
фізичних осіб, а застосування
податкової пільги здійснено позивачем
без належних правових підстав.

У статті 1 Закону України «Про
сільськогосподарську кооперацію» пай
визначено як майновий внесок члена
кооперативу у створення та розвиток
кооперативу, який здійснюється шляхом
передачі кооперативу майна, в тому
числі грошей, майнових прав, а також
земельної ділянки.

Пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів
України від 28.02.2001 №177 «Про
врегулювання питань щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки» встановлено, що майновий
пай члена підприємства документально
підтверджується свідоцтвом про право
власності на майновий пай члена
підприємства (майновий сертифікат) за
зразком згідно з додатком.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», загальний річний
оподатковуваний дохід складається з
суми загальних місячних
оподатковуваних доходів звітного року,
а також іноземних доходів, одержаних
протягом такого звітного року.

За приписом підпункту 4.2.13 пункту 4.2
статті 4 цього ж Закону до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу включаються інвестиційний
прибуток від здійснення платником
податку операцій з цінними паперами та
корпоративними правами, випущеними в
інших, ніж цінні папери, формах, крім
доходу від операцій, зазначених у
підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 цієї статті.

Згідно з підпунктом 9.6.2 пункту 9.6
статті 9 названого Закону,
інвестиційний прибуток розраховується
як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від
продажу окремого інвестиційного
активу, та його вартістю, що
розраховується виходячи з суми витрат,
понесених у зв'язку з придбанням такого
активу, з урахуванням норм підпункту
9.6.4 цього пункту.

За змістом підпункту «а» підпункту 9.6.7
пункту 9.6 цієї ж статті Закону під
терміном «інвестиційний актив»
розуміється пакет цінних паперів чи
корпоративні права, виражені в інших,
ніж цінні папери, формах, випущені
одним емітентом, а також банківські
метали, придбані у банку, незалежно від
місця їх подальшого продажу.

З огляду на наведені законодавчі норми,
відчуження позивачем майнового паю
колективного сільськогосподарського
підприємства «Україна» СТОВ «Україна»
є за своїм правовим змістом операцією з
продажу інвестиційного активу, дохід
від якого підлягає включенню до
річного оподатковуваного доходу.

У той же час, в силу вимог підпункту 4.3.18
пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
наявність такої обставини, як
одержання доходу від продажу
інвестиційного активу, отриманого
внаслідок процесу приватизації,
звільняє особу від обов'язку включати
такий дохід до загального
оподатковуваного.

Суди обох попередніх інстанції,
розглядаючи дану справу, дійшли
висновку, що належний позивачеві
спірний майновий пай було отримано
ОСОБА_1 у власність у процесі
приватизації.

Втім відповідно до пункту 4 частини
першої статті 7 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) одним з принципів
здійснення правосуддя в
адміністративних судах є принцип
офіційного з'ясування всіх обставин у
справі.

За змістом частин четвертої, п'ятої
статті 11 КАС суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

З огляду на приписи зазначених
процесуальних норм законодавства, суд
касаційної інстанції вважає
передчасними вказані висновки судів
попередніх інстанцій, оскільки докази,
на які посилались суди попередніх
інстанцій в ухвалених рішеннях, не є
вичерпними. Предметом доказування у
даній справі є обставини, що
підтверджують або спростовують той
факт, що спірний майновий пай КСП
«Україна» отримано позивачем саме у
процесі приватизації, при цьому в обмін
на приватизаційні сертифікати.

Так, судовими інстанціями було
зазначено, що свідоцтво про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майновий сертифікат) є
доказом, який підтверджує, що позивач
має частку мана у пайовому фонді
колективного сільськогосподарського
підприємства як члена такого
підприємства.

В матеріалах справи також наявна
довідка, видана позивачу, про те що нею
отримано у власність внаслідок
реорганізації КСП «Україна» майновий
пай такого підприємства.

Між тим, наведеним документом не
зазначено підстав, які дають право на
такий майновий пай, зокрема, не
визначено, що він отриманий внаслідок
приватизації при цьому в обмін на
приватизаційні сертифікати, як того
вимагають положення підпункту 4.3.18
пункту 4.3 статті 4 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Приписами статті 5 Закону України «Про
особливості приватизації майна в
агропромисловому комплексі»
визначено, що приватизація майна
радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств
здійснюється шляхом перетворення їх у
колективні сільськогосподарські
підприємства або у відкриті акціонерні
товариства за рішенням загальних
зборів (зборів уповноважених).

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» колективне
сільськогосподарське підприємство є
добровільним об'єднанням громадян у
самостійне підприємство для спільного
виробництва сільськогосподарської
продукції та товарів і діє на засадах
підприємництва та самоврядування.

За змістом частини першої статті 5
Закону України «Про приватизацію
державного майна» (у редакції чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
до об'єктів державної власності, що
підлягають приватизації, належать,
зокрема, акції (частки, паї), що належать
державі у майні господарських
товариств та інших об'єднань.

Порядок приватизації державного майна
визначений положеннями статтею 11 цього
ж Закону, яким передбачено
опублікування списку об'єктів, які
підлягають приватизації, у виданнях
державних органів приватизації,
місцевій пресі; прийняття рішення про
приватизацію об'єкта на підставі
поданої заяви або виходячи із завдань
Державної програми приватизації та
створення комісії з приватизації;
опублікування інформації про
прийняття рішення про приватизацію
об'єкта; проведення аудиторської
перевірки фінансової звітності
підприємства, що приватизується (за
винятком об'єктів малої приватизації);
затвердження плану приватизації або
плану розміщення акцій відкритих
акціонерних товариств, створених у
процесі приватизації та
корпоратизації, та їх реалізацію.

Статтею 19 вказаного Закону зазначено,
що інформація про результати
приватизації об'єкта (інформація про
переможців конкурсу, аукціону, ціну, за
яку придбано об'єкт приватизації, дані
про розподіл акцій (часток, паїв) між
новими власниками (окремо по кожній
юридичній особі) підлягає
опублікуванню у місцевій пресі за
місцем розташування відповідного
об'єкта.

Зважаючи на викладене, визначальною
умовою для правильного вирішення
даного спору є встановлення обставин
щодо набуття позивачем права володіння
на майновий пай КСП «Україна», а саме -
дослідження порядку отримання
позивачем у власність спірного
майнового паю внаслідок реорганізації
останнього.

Також суди не надали належної правової
оцінки і наявним у справі письмовим
поясненням секретаря Пальчиківської
сільської ради Катеринопільського
району Черкаської області відносно
того, що ОСОБА_1 в КСП «Україна» не
працювала та заробітну плату не
отримувала; довідка від 25.03.2009 № 285 (якою
засвідчено факт отримання спірного паю
у власність у процесі приватизації)
позивачеві не видавалася, у журналі
вихідної кореспонденції не
реєструвалася.

З огляду на наведений доказ судам слід
було ретельно дослідити обставини щодо
перебування ОСОБА_1 у трудових
правовідносинах з КСП «Україна», а
також перевірити автентичність
зазначеної довідки.

Оскільки зазначені обставини справи,
не були з'ясовані, в той час як їх
встановлення впливає на правильність
вирішення спору, а наведені
процесуальні правопорушення не може
бути усунено судом касаційної
інстанції з урахуванням меж
касаційного перегляду справи,
встановлених статтею 220 КАС, ухвалені у
справі судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції слід взяти до уваги
викладене у цій ухвалі, виконати вимоги
процесуального законодавства, зокрема
частин четвертої та п'ятої статті 11 КАС
щодо з'ясування всіх обставин у справі,
статті 86 цього Кодексу щодо оцінки
доказів та в залежності від
встановленого і у відповідності з
нормами матеріального права вирішити
спір.

За таких обставин, керуючись статтями
220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва Державної податкової
служби задовольнити частково.

2. Постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
21.02.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.03.2013 у справі № 2а-17361/11/2670
скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько