Справа № К/9991/23812/12-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/23812/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Стрелець
Т.Г. провівши у письмовому порядку
касаційний розгляд адміністративної
справи за позовом ОСОБА_1 до Державного
комітету України у справах
національностей та релігії про
скасування рішення за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2012 року

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_1 у Харківському
окружному адміністративному суді
пред'явила позов до Державного
комітету України у справах
національностей та релігії про
скасування рішення.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона 07 червня 2010 року
приїхала до України до свого чоловіка,
який мешкає у м. Харкові, з метою
лікування У листопаді 2010 року вона
звернулась до органів міграційної
служби в Харківській області з
відповідним чином оформленою заявою
про надання їй в Україні статусу
біженця. Однак, 13 грудня 2010 року вона
отримала повідомлення управління
міграційної служби в Харківській
області про те, що відповідно до абзацу
7 статті 12 Закону України "Про біженців"
їй відмовлено в оформленні документів
для вирішення питання щодо надання
статусу біженця на підставі наказу
управління міграційної служби в
Харківській області від 09 грудня 2010
року № 281-о.

Вона оскаржила зазначений наказ до
Державного комітету України з питань
національностей та релігій, який
відхилив її скаргу.

Вважає, що зазначені рішення та наказ
прийняті з порушенням чинного
законодавства та є такими, що порушують
її право отримати статус біженця в
Україні.

Просила визнати протиправними та
скасувати рішення від 10 січня 2011 року №
46-11 Державного комітету України у
справах національностей та релігій про
відхилення скарги та наказ Управління
міграційної служби у Харківській
області від 09 грудня 2011 року № 281-о про
відмову в оформленні документів щодо
надання статусу біженця, а також
зобов`язати Державний комітет України
у справах національностей та релігій
переглянути рішення про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання щодо надання їй статусу
біженця.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2011
року, залишеною без зміни ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2012
року, у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями ОСОБА_1 подала касаційну
скаргу до Вищого адміністративного
суду.

В обґрунтування касаційної скарги
послалася на неправильне застосування
судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.
Просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прибула
до України 07 червня 2010 року.

24 листопада 2010 року вона звернулась до
Управління міграційної служби у
Харківській області із заявою про
надання їй статусу біженця. Основною
причиною звернення за статусом біженця
зазначала побоювання за своє життя
через те, що у Киргизстані, країні її
громадянської належності, в червні
2010року відбулися масові заворушення на
міжетнічному підґрунті, що призвели до
численної кількості біженців з цього
регіону, і що існуюча влада не може
стабілізувати ситуацію.

Наказом Управління міграційної служби
у Харківській області від 09 грудня 2010
року № 281-о ОСОБА_1 відмовлено в
оформленні документів для вирішення
питання щодо надання статусу біженця.

ОСОБА_1 оскаржила зазначений наказ
Управління міграційної служби у
Харківській області до Державного
комітету з питань національностей та
релігій.

Рішенням від 10 січня 2011 року № 46-11
скаргу ОСОБА_1 на рішення Управління
міграційної служби у Харківській
області про відмову особі в оформленні
документів для вирішення питання щодо
надання статусу біженця в Україні
відхилено.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи
даний спір, виходили з того, що рішення
відповідачем прийняті на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з дотриманням вимог чинного
законодавства, обґрунтовано, на
підставі повного і всебічного вивчення
обставин, які викладені заявником у
його заяві та у матеріалах справи.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, оскільки він ґрунтується на
повно та всебічно з'ясованих
обставинах у справі та є таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до Положення про Державний
комітет України у справах
національностей та релігій,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 201 від 14 лютого 2007
року, Державний комітет України у
справах національностей та релігій є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України.

Згідно із статтею 6 Закону України "Про
біженців" до компетенції спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади у справах міграції
належить, зокрема, розгляд скарг на
рішення органів міграційної служби в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі про
відмову у прийняті заяви про надання
статусу біженця та про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання щодо надання статусу біженця
та скасування цих рішень, якщо вони
були прийняті з порушенням
законодавства про біженців.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про біженців" біженцем є особа, яка не є
громадянином України і внаслідок
цілком обґрунтованих побоювань стати
жертвою переслідувань за ознаками
раси, віросповідання, національності,
громадянства (підданства), належності
до певної соціальної групи або
політичних переконань, перебуває за
межами країни своєї громадянської
належності та не може користуватися
захистом цієї країни або не бажає
користуватися цим захистом внаслідок
таких побоювань, або, не маючи
громадянства (підданства) і
перебуваючи за межами країни свого
попереднього постійного проживання, не
може чи не бажає повернутися до неї
внаслідок зазначених побоювань.

Статус біженця не надається особі,
стосовно якої встановлено, що умови,
передбачені у статті 1 цього Закону,
відсутні (стаття 10 Закону України "Про
біженців").

Так, позивач у ході попереднього
розгляду органом міграційної служби
заяви позивача про надання їй статусу
біженця, так само як і під час судового
розгляду справи, не навела
обґрунтованих побоювань стати жертвою
переслідувань за конвенційними
ознаками чи переконливих фактів про її
переслідування та неможливість
користування захистом країни
походження.

З наданих нею органу міграційної
служби пояснень вбачається, що основна
причина, яка змушує її перебувати в
Україні, - це наявність роботи, відносно
відкритий ринок праці, оскільки в
Киргизії, як зазначає ОСОБА_1, роботи
немає.

Вона звернулася до органу міграційної
служби з заявою про надання статусу
біженця для того, щоб легально
перебувати на території України.

Також заявник не надала інформації про
те, що вона та її родичі перебували
серед тієї частини узбеків в
Киргизстані, які брали участь у
зіткненнях, або пов'язані ініціаторами
зіткнень.

Крім того, судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що позивач
прибула до України ще до початку
заворушень в Киргизстані. На
співбесідах в органах міграційної
служби ОСОБА_1 не змогла повідомити про
обставини, за яких вона має побоювання
за своє життя у країні свого
громадянського походження і жодних
підтверджень в обґрунтування свого
звернення до органу міграційної служби
не надала.

Доводи ОСОБА_1 не спростовують
висновки, зазначені в рішенні
Державного комітету України у справах
національностей та релігій від 16
лютого 2011 року № 133-11.

Рішення Державного комітету України у
справах національностей та релігій від
10 січня 2011 року № 46-11 про відхилення
скарги, наказ Управління міграційної
служби у Харківській області від 09
грудня 2010 року № 281-0 про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання щодо надання статусу біженця,
відповідають вимогам діючого
законодавства та фактичним обставинам
справи.

Судові рішення у цій справі є законними
і обґрунтованими, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а оскаржувані постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 15 липня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного комітету України
у справах національностей та релігії
про скасування рішення - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.