Справа № 2-а-50/10/1514
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-50/10/1514

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Сопільняк О.М. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів - Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Кодимської районної
державної адміністрації Одеської
області на постанову Кодимського
районного суду Одеської області від 11
січня 2010 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Кодимської районної
державної адміністрації Одеської
області про стягнення недоотриманої
щорічної грошової допомоги до Дня
Перемоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Кодимської районної
державної адміністрації Одеської
області про стягнення недоотриманої
щорічної грошової допомоги до Дня
Перемоги.

Постановою Кодимського районного суду
Одеської області від 11 січня 2010 року
вказані позовні вимоги задоволено
частково.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
в частині задоволених вимог,
відповідач подав до суду апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вищезазначене
рішення та постановити нове, яким у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити у повному обсязі.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин, щорічно до 5
травня інвалідам війни ІІІ групи,
статус якого має позивач, виплачується
разова грошова допомога у розмірі 7
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ч.ч. 1 та 4 ст. 17-1 названого Закону
вказану виплату здійснюють органи
праці та соціального захисту населення
через відділення зв'язку або через
установи банків (шляхом перерахування
на особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання. Особи, які не
отримали разової грошової допомоги до 5
травня, мають право звернутися за нею
та отримати її до 30 вересня
відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Однак, Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» частину 5 статті 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» викладено в новій редакції,
відповідно до якої інвалідам війни
щорічно до 5 травня виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України.

Положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
встановлення на 2008 рік розміру
щорічної допомоги до п'ятого травня
інвалідам війни втратило чинність, як
таке, що визнано неконституційним, на
підставі Рішення Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/08.

Таким чином, з 22 травня 2008 року
відновлено дію частини 5 статті 13
Закону «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
відповідно до якої розмір грошової
допомоги інвалідам війни ІІІ групи має
становити 7 мінімальних пенсій за
віком.

Наявність у позивача права на
отримання допомоги у вказаному розмірі
є визначальною для вирішення даного
спору.

Крім того, це право гарантується ч. 2 ст.
46 Конституції України.

Правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України основних соціальних гарантій,
до яких відносяться і пенсії,
визначаються Законом України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 17 зазначеного Закону
мінімальний розмір пенсії за віком, як
основна державна соціальна гарантія,
встановлюється законами.

Встановлення розміру мінімальної
пенсії за віком Кабінетом Міністрів
України суперечить наведеним нормам
закону.

На підставі ч. 3 ст. 46 Конституції
України пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що є основним
джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Із врахуванням наведеної
конституційної норми, розмір
мінімальної пенсії за віком, з якого
має обраховуватися щорічна разова
грошова допомога позивачу, не може бути
нижчим від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення
розміру мінімальної пенсії за віком
міститься в ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», який набрав
чинності з 01 січня 2004 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 28 названого
Закону мінімальний розмір пенсії за
віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок - 20 років страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Будь-якими іншими чинними
законодавчими актами розмір
мінімальної пенсії за віком не
визначається.

Із врахуванням викладеного, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку щодо не взяття до уваги
положень ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання грошової допомоги у
встановлених законом розмірах.

Безпідставними є і посилання апелянта
на відсутність коштів щодо
забезпечення виплати зазначеної
грошової допомоги у вказаному розмірі,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що позивач, як
інвалід війни ІІІ групи, мав право на
отримання щорічної допомоги до п'ятого
травня у розмірі, встановленому ч. 5 ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Кодимської районної державної
адміністрації Одеської області на
постанову Кодимського районного суду
Одеської області від 11 січня 2010 року -
залишити без задоволення.

Постанову Кодимського районного суду
Одеської області від 11 січня 2010 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Кодимської районної державної
адміністрації Одеської області про
стягнення недоотриманої щорічної
грошової допомоги до Дня Перемоги - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/