Справа № К/9991/23361/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/23361/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Бутенка В.І., Заїки М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Полтавської районної державної
адміністрації, Головного управління
праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації про зобов'язання
провести перерахунок виплат по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
районної державної адміністрації на
постанову Полтавського районного суду
Полтавської області від 10 листопада 2009
року та рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 1 липня 2010 року,
-

встановив:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом, у якому просила
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської районної державної
адміністрації провести перерахунок і
виплатити їй недоплачену допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 1 жовтня 2007 року та в
подальшому здійснювати відповідні
виплати.

Постановою Полтавського районного
суду Полтавської області від 10
листопада 2009 року позов задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської районної державної
адміністрації в частині ненарахування
ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом, за
періоди з 23 жовтня 2007 року по 31 грудня
2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня
2008 року. Зобов'язано Управління праці
та соціального захисту населення
Полтавської районної державної
адміністрації здійснити перерахунок і
нарахувати позивачеві допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» і Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», за
періоди з 23 жовтня 2007 року по 31 грудня
2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня
2008 року, і провести відповідні виплати.
В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 1 липня 2010 року
постанову Полтавського районного суду
Полтавської області від 10 листопада 2009
року скасовано в частині визнання
неправомірними дій і зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
районної державної адміністрації
здійснити перерахунок і нарахувати
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року, в задоволенні позову в цій
частині відмовлено. В іншій частині
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Полтавської районної державної
адміністрації, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Полтавської
районної державної адміністрації і
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку як застрахована особа в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування з 23 жовтня 2007
року.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на отримання недоплаченої у
періоди з 23 жовтня 2007 року по 31 грудня
2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня
2008 року допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого законом.
Підстави для задоволення позовних
вимог за 2009 рік відсутні, оскільки
відповідач, виплачуючи позивачеві
вказану допомогу згідно пункту 22
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
діяв в межах чинного законодавства.
Також суд першої інстанції дійшов
висновку, що звернувшись в суд з даним
позовом 14 травня 2009 року, позивач не
пропустила визначений статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства
України строк звернення до
адміністративного суду.

Апеляційний суд ухвалюючи рішення
виходив з того, що оскільки Управління
праці та соціального захисту населення
Полтавської районної державної
адміністрації в 2008 році виплачувало
позивачеві допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірах, встановлених новою
редакцією статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», то
відповідачем не було порушено право
ОСОБА_4, а тому позовні вимоги за 2008 рік
задоволенню не підлягають.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованим особам у формі
матеріального забезпечення у період
відпустки для догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку і
частково компенсує втрату заробітної
плати (доходу) у період цієї відпустки.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» визначено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі, зазначеній у
частині 1 статті 42 цього Закону, яка
фактично здійснює догляд за дитиною,
щомісяця з дня надання відпустки для
догляду за дитиною по день її
закінчення, але не більш як по день
досягнення дитиною трирічного віку
включно.

Статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» встановлено, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (далі - Фонд), але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2007 рік дію статей 41 та 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Положення пункту 7 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) в частині зупинення
на 2007 рік дії статей 41, 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, згідно
з Рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 23 жовтня 2007 року (день
призначення допомоги) по 31 грудня 2007
року Управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
районної державної адміністрації було
зобов'язане нараховувати і виплачувати
позивачеві допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у відповідності до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
і Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», його дію
поширено на застрахованих осіб.
Частину 1 статті 15 вказаного Закону
викладено в такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень», а пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
цього Закону - у такій редакції:
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців». Із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі й пункт 25
розділу ІІ цього Закону щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». При цьому пункт 23 розділу
ІІ вказаного Закону щодо внесення змін
до Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»
неконституційним визнано не було.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, у період з 22 травня 2008 року
по 31 грудня 2008 року існувало дві
законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною, а саме:
стаття 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», яка врегульовувала
питання щодо виплати допомоги особам,
які застраховані в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, і стаття 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у редакції Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яка
поширювала свою дію на осіб (одного з
батьків дитини, усиновлювача, опікуна,
бабу, діда або іншого родича), які
фактично здійснюють догляд за дитиною,
незалежно від того, чи застраховані
вони у зазначеній системі страхування
(стаття 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»).

Оскільки у справі, що розглядається,
суд встановив, що спір виник з приводу
виплати допомоги особі, яка
застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що на відносини, пов'язані із
виплатою допомоги зазначеній особі, у
період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008
року поширюються норми спеціального
закону, яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI передбачено, що у
2009 році допомога при народженні дитини
та по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на
виконання статті 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» не
приймався.

Крім того, за змістом пункту 17
вказаного Порядку право на виплату
допомоги мають особи, зазначені в
статті 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», яка на час
виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» Кабінет Міністрів
України не визначав.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
позивачеві як особі, яка застрахована в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, у
період з 1 січня 2009 року поширюються
норми спеціального закону (яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням»), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Вбачається, що ухвалені у справі
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій зазначеним вимогам не
відповідають. Висновок суду першої
інстанції про те, що Управління праці
та соціального захисту населення
Полтавської районної державної
адміністрації з 1 січня 2009 року
правомірно виплачувало позивачеві
допомогу до догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, визначеному Порядком
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, не
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права,
як і висновок апеляційного суду щодо
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 за період з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Крім того, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитися із висновком суду першої
інстанції, що позивач, звернувшись

в суд з даним позовом 14 травня 2009 року,
не пропустила встановлений частиною 2
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України річний строк
звернення до адміністративного суду
щодо частини позовних вимог, а
відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення до суду із вказаним позовом)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідачі наполягали на відмові у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 за
2007 рік у зв'язку з пропущенням нею
строку звернення до адміністративного
суду.

Суд першої інстанції всіх обставин
цієї справи не врахував, помилково
вважаючи, що строк звернення до
адміністративного суду не пропущений.

Апеляційний суд на вказані порушення
суду першої інстанції уваги не звернув
та не виправив їх.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської районної державної
адміністрації - задовольнити частково.

Постанову Полтавського районного суду
Полтавської області від 10 листопада 2009
року та рішення Апеляційного суду
Полтавської області від 1 липня 2010 року
- скасувати, а справу за позовом ОСОБА_4
до Управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
районної державної адміністрації,
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації про зобов'язання
провести перерахунок виплат по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку - направити до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Бутенко В.І.

Заїка М.М.