Справа № П/811/660/14
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2014 рокусправа № П/811/660/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року у справі №П/811/660/14 за позовом
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Кіровоградській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про
застосування заходів реагування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
зобов'язання застосувати заходи
реагування у вигляді повного зупинення
роботи АГЗП, яке здійснює свою
діяльність за адресою: АДРЕСА_1, АГЗС,
шляхом опечатування (опломбування)
технологічного обладнання (заправні
колонки) та вхідних дверей до
операторської.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем допущені порушення
пожежної, техногенної безпеки, та
цивільного захисту, які викладені в
акті перевірки від 13.02.2014 року №21. Всі
порушення не усунуті.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 квітня
2014р. позов задоволено частково.
Застосовано заходи реагування у сфері
державного нагляду (контролю) до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у
вигляді повного зупинення роботи
автогазозаправного пункту №2, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У
решті позовних вимог відмовлено.

Відповідачем була подана апеляційна
скарга, просить оскаржену постанову
скасувати, у задоволенні позову
відмовити. Скарга обґрунтована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права. Зокрема
зазначено, що нормами чинного
законодавства не передбачено
забезпечити АГЗС системою раннього
виявлення надзвичайних ситуацій та
оповіщення людей у разі їх виникнення,
а тому безпідставне застосування вимог
ст.. 70 Кодекс цивільного захисту
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
13.02.2014 посадовими особами Петрівського
районного відділу УДСНС України у
Кіровоградській області проведена
перевірка відповідача додержання
(виконання) вимог законодавства у
сферах пожежної і техногенної безпеки,
цивільного захисту, контролю за
діяльністю аварійно-рятувальних служб,
за наслідками якої складено акт №21 від
13.02.2014р. (а.с.11-16).

Перевіркою виявлені порушення,
усунення яких визначено у приписі від
13.02.2014р. в термін до 01.09.2014р., а саме: :

1.керівнику пройти навчання та
перевірку знань з питань пожежної
безпеки (НАПБ А.01.001-2004 п.3.19);

2. приміщення забезпечити
інформаційно-довідковим куточком щодо
дій персоналу об'єкта у разі виникнення
надзвичайних ситуацій або інших
нестандартних подій у побуті (Порядок
здійснення підготовки населення, п.6);

3.об'єкт забезпечити системою раннього
виявлення надзвичайних ситуацій та
оповіщення людей у разі їх виникнення
(Кодекс цивільного захисту України
ст.53, Правила улаштування СРВНС ПТБ п.
3.1.1.);

4.виконати технічне обслуговування
наявних вогнегасників (НАПБ А.01.001-2004,
п.6.4.18);

5.завести журнал реєстрації вступного
інструктажу з питань техногенної
безпеки (ПТБ, п.4.5.1) (а.с.11-16, 39).

Позивач звернувся із зазначеним
позовом з підстав невиконання
відповідачем єдиного пункту припису -
об'єкт забезпечити системою раннього
виявлення надзвичайних ситуацій та
оповіщення людей у разі їх виникнення,
інші вимоги припису виконані були.

Факт виконання чотирьох з п'яти вимог
припису відповідачем встановлений і
судом першої інстанції.

Відповідач заперечуючи на позовні
вимоги щодо зупинення роботи об'єкту з
підстав незабезпечення об'єкту
системою раннього виявлення
надзвичайних ситуацій та оповіщення
людей у разі їх виникнення посилався на
те, що облаштування такою системою не є
необхідним за законодавством оскільки
п.5 Переліку об'єктів, що підлягають
обладнанню системами раннього
виявлення надзвичайних ситуацій, в
якому йшлося про АГЗП, виключений.

Колегія суддів вважає рішення суду
першої інстанції помилковим з
наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви саме
підставою звернення до суду з позовом
щодо зупинення роботи об'єкту АГЗП з
підстав незабезпечення об'єкту
системою раннього виявлення
надзвичайних ситуацій та оповіщення
людей у разі їх виникнення посилався на
те, що облаштування такою системою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 53 Кодексу
цивільного захисту України, на об'єктах
підвищеної небезпеки з метою
своєчасного виявлення на них загрози
виникнення надзвичайних ситуацій та
здійснення оповіщення персоналу та
населення, яке потрапляє в зону
можливого ураження, створюються та
функціонують автоматизовані системи
раннього виявлення загрози виникнення
надзвичайних ситуацій та оповіщення
населення у разі їх виникнення
(автоматизовані системи).

Вимоги до автоматизованих систем
раннього виявлення надзвичайних
ситуацій та систем оповіщення, а також
їх улаштування, експлуатації і
технічного обслуговування
визначаються правилами, що
затверджуються центральним органом
виконавчої влади, який забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері цивільного захисту (ч.
4 ст. 53 вказаного Кодексу).

Отже вказаною нормою визначено який
орган затверджує такі правила у тому
числі їх улаштування тощо.

На час виникнення правовідносин та на
теперішній час існують єдині такі
правила - Правила улаштування,
експлуатації та технічного
обслуговування систем раннього
виявлення надзвичайних ситуацій та
оповіщення людей у разі їх виникнення
(затверджені Наказом МНС України 15.05.2006
N 288, Зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 5 липня 2006р. за N 785/12659).

На вказані правила як на виявлення
порушення та вимогу їх усунути позивач
посилався як у Акті перевірки та і в
приписі.

Тому є безпідставне посилання
позивача, що саме відповідач
безпідставно посилається на вказані
Правили.

Крім того, позивач не погоджуючись з
посиланням відповідача на вказані
Правила не визначає, на вимогу та в
порядку тоді яких інших Правил
відповідач повинен здійснити таке
облаштування.

Відповідно до п. 4.1 Правил улаштування,
експлуатації та технічного
обслуговування систем раннього
виявлення надзвичайних ситуацій та
оповіщення людей у разі їх виникнення
(затверджені Наказом МНС України 15.05.2006
N 288, Зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 5 липня 2006р. за N 785/12659)
визначено, що перелік об'єктів, що
підлягають обладнанню системами
раннього виявлення надзвичайних
ситуацій, наведено у додатку.

Відповідно до додатку до п. 4.1. Правил
відсутні такі об'єкти як автомобільні
газозаправні станції, хоча такі були в
переліку за позицією 5 проте Позицію 5
виключено на підставі Наказу
Міністерства надзвичайних ситуацій N
793 від 03.08.2011)

Отже на теперішній час відсутні такі
Правила для об'єкту автозаправні,
автомобільні газозаправні станції та
пункти, автомобільні
газонаповнювальні компресорні
станції, склади газу і газопродуктів.

Іншого порядку улаштування такої
системи позивач не навів, а тому
відсутні підстави для задоволення
позову відповідно до ст.. 70 Кодексу
цивільного захисту України

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року у справі №П/811/660/14 за позовом
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у
Кіровоградській області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про
застосування заходів реагування
скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення. Відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення виготовлено 16
червня 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник