Справа № 813/6449/13-а
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Справа №
876/15532/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівської митниці Міндоходів на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року в адміністративній справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Макар-ВМВ» до
Львівської митниці Міндоходів, третя
особа Спеціалізована лабораторія з
питань експертизи та досліджень
Міндоходів, про визнання протиправним
і скасування рішення про визначення
коду товару,

встановив:

У серпні 2013 року позивач ТзОВ
«Макар-ВМВ» звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача Львівської митниці
Міндоходів, в якому просив визнати
нечинним рішення відповідача № КТ -
259-2013 від 02.08.2013 р. про визначення
коду товару, яким змінено коду товару
(борошно пшеничне з м'якої
пшениці) на код товару (борошно
пшеничне з твердої пшениці).

Відповідач позову не визнав, у суді
першої інстанції подав заперечення,
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 23.09.2013 р. до
розгляду справи залучено третьою
особою Центральне митне управління
лабораторних досліджень та експертної
роботи ДМС України, а ухвалою цього ж
суду від 02.10.2013 р. проведено заміну
третьої особи на Спеціалізовану
лабораторію з питань експертизи та
досліджень Міндоходів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11.11.2013 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
рішення Львівської митниці Міндоходів
про визначення коду товару від 02.08.2013 р.
за № КТ - 259-2013 щодо зміни коду
товару на код .

З цією постановою суду не погодився
відповідач і оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає апелянт,
що постанова суду першої інстанції є
необґрунтованою, винесена при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому постанова суду підлягає
скасуванню з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт зазначає, що позивачем подано
Львівській митниці до митного контролю
та митного оформлення товар «борошно з
м'якої пшениці», який заявлено у ВМД №
209120000/2013/5092 від 09.07.2013 р. за кодом УКТЗЕД
. За результатами здійснення
митного контролю відповідачем
прийнято оспорене рішення про
визначення коду товару від 02.08.2013 р. №
259-2013 в межах повноважень та у
відповідності до норм чинного
законодавства. Апелянт звертає увагу
на виключне право митного органу щодо
прийняття рішень щодо класифікації та
кодування товарів в УКТЗЕД. Зазначає
апелянт, що в поданій до митного
оформлення експортній декларації від
03.07.2013 р. № 13SK6263EX30284600, інформації
виробника про назву та характеристики
продукту (Plan НАССР) від 01.01.2013 р., фактурі
№ від 06.06.2013 р., СМR від 03.07.2013 р. №
SК6350374 експортером товару поіменовано
товар як «борошна з твердої пшениці».
Однак судом не надано правової оцінки
експортній декларації від 03.07.2013 р. №
13SK6263EX30284600 оформленої митним органом
Словацької республіки. Окрім того,
зазначений у наведених вище документах
код - , згідно з Гармонізованою
системою опису та кодування товарів,
підтверджує виявлені розбіжності щодо
назви та сорту товару. Судом першої
інстанції також не надано правової
оцінки фактів фальсифікації
документів, а саме переклад документів
з англійської чи словацької мов не
відповідає українському перекладу.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції від 11.11.2013 р. та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в засідання суду апеляційної
інстанції, перевіривши матеріали
справи, обговоривши підстави і межі
апеляційної скарги, вважає, що таку
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
контракту № 01/13 від 15.05.2013 року, згідно
специфікації від 15.05.2013 року, інвойсу №
від 04.07.2013 р. фірмою «Армалес»
(Словацька республіка) поставлено
позивачу ТзОВ «Макар-ВМВ» муку
пшеничну м'яких сортів в кількості 2000
кг. - першого сорту та муку пшеничну
м'яких сортів в кількості 13500 кг. -
другого сорту (а.с. 122-130).

З метою митного оформлення в режим
імпорт поставленого за інвойсом №
товару позивач подав Львівській
митниці вантажну митну декларацію №
209120000/2013/005092 від 09.07.2013 року, у якій товар
описано як: «Борошно з м'якої пшениці»
та заявлено код товару за УКТЗЕД -
(а.с. 136).

До вантажної митної декларації
позивачем додано фактуру № від
06.06.2013 р., експортну декларацію №
13SK6263EX30284600 від 03.07.2013 р., СМR від 03.07.13 р. №
SК6350374, згідно яких експортером товару
поіменовано товар як: «Борошно з
твердої пшениці» та зазначено код
товару (а.с. 131-134).

Львівською митницею прийнято рішення
про визначення коду товару від 02.08.2013 р.
№ КТ-259-2013, згідно з яким
заявлений позивачем до митного
оформлення товар слід класифікувати за
кодом , а його опис сформульовано
як: «Борошно пшеничне з твердої
пшениці» (а.с. 7).

Суд апеляційної інстанції
погоджується із висновками суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
визнання протиправним та скасування
оспореного рішення № КТ - 259-2013
від 02.08.2013 р. щодо зміни коду товару
на код , з врахуванням
наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 69 Митного
кодексу України (в редакції на час
розглядуваних правовідносин), органи
доходів і зборів здійснюють контроль
правильності класифікації товарів,
поданих до митного оформлення, згідно з
УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час
митного оформлення товарів або після
нього порушення правил класифікації
товарів орган доходів і зборів має
право самостійно класифікувати такі
товари. Під складним випадком
класифікації товару розуміється
випадок, коли у процесі контролю
правильності заявленого декларантом
або уповноваженою ним особою коду
товару виникають суперечності щодо
тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення
яких потребує додаткової інформації,
спеціальних знань, проведення
досліджень тощо.

Аналіз наведених вище норм
законодавства свідчить про можливість
митного органу самостійно
класифікувати товари за умови
виявлення під час митного оформлення
товарів або після нього порушення
правил класифікації товарів. При цьому,
суперечності щодо тлумачення положень
УКТ ЗЕД повинні вирішуватися на
підставі додаткової інформації,
спеціальних знань, проведення
досліджень.

Однак, у даній адміністративній справі
відсутні докази про порушення
позивачем правил класифікації при
декларуванні борошна, як і не доведено
відповідачем того факту, що виявлені
розбіжності у документах були
наслідком саме протиправних дій
позивача ТзОВ «Макар-ВМВ».

Із матеріалів адміністративної справи,
копії контракту на поставку № 01/13,
листів, скерованих постачальником
фірмою «Армалес» до позивача ТзОВ
«Макар-ВМВ», видно, що фірма «Армалес»
стверджує, що за контрактом № 01/13 було
здійснено відвантаження борошна 1 і 2
сортів в загальній кількості 15500 кг.,
виготовленого саме з м'яких сортів
пшениці (а.с. 42-47).

Крім цього, судом першої інстанції
також об'єктивно встановлено та
підтверджено листом ТОВ «MK Zoll-Sped» фірмі
«Армалес» від 26.10.2013 р., що під час
виготовлення митних документів
співробітник фірми помилково навів код
, а правильним і реальним кодом
товару є код . Цим також
підтверджено, що код товару
відповідає умовам наведеним у договорі
№ 01/13 від 15.05.2013 р. (а.с. 117, 118).

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що зміст цього листа
кореспондує доводам позивача в даній
справі щодо допущення технічної
помилки та про факт дійсного
постачання борошна з пшениці саме
м'яких сортів, за укладеним фірмою
«Армалес» та ТзОВ «Макар-ВМВ»
контрактом.

При цьому, судом першої інстанції вірно
враховано, що норми ст.ст. 213, 637 ЦК
України, визначають, що зміст договору
може бути витлумачений його стороною
(або сторонами), а тому тлумачення
фірмою «Армалес» та ТзОВ «Макар-ВМВ», в
сукупності з іншими доказами,
підтверджують постачання за
контрактом № 01/13 саме борошна з м'яких
сортів пшениці.

Про те, що на територію України ТзОВ
«Макар-ВМВ» ввезло борошно, яке
виготовлене з м'яких сортів пшениці
свідчать також сертифікат якості
виданий фірмою «Армалес» від 02.07.2013
року та сертифікат № 019044, виданий 08.07.2013
року Держсільгоспінспекцією,
відповідно до якого борошно пшеничне
відповідає умовам ГОСТ 46.004-99, який
поширюється виключно на борошно
пшеничне, виготовлене із зерна м'якої
пшениці або м'якої з домішками твердої
не більше 20% (а.с. 137, 17).

Враховуючи наведене вище, висновок
митного органу про порушення позивачем
правил класифікації товару при
постачанні на митну територію України,
є помилковим.

Суд апеляційної інстанції також вважає
безпідставними посилання апелянта на
результати дослідження проби товару,
здійсненого Спеціалізованою
лабораторією з питань експертизи та
досліджень Міндоходів та можливість
його використання саме при визначенні
типу зерна, з якого виготовлено
борошно, оскільки у результаті
досліджень не було дано заключення
щодо типу борошна, тобто зерна, з якого
було виготовлено борошно (м'якого чи
твердого сортів). При цьому, як видно з
додатку № 1 до листа Центрального
митного управління лабораторних
досліджень та експертної роботи
Державної митної служби України
№29/1-1.2/3451-ЕП від 08.05.2008 року (зі змінами),
експертні підрозділи Центрального
митного управління лабораторних
досліджень та експертної роботи
(правонаступником якого є
Спеціалізована лабораторія з питань
експертизи та досліджень Міндоходів)
не можуть виконувати з технічних
причин дослідження щодо встановлення
типу борошна (з твердої або м'якої
пшениці).

З цього приводу судом першої інстанції
враховано, що відповідно до ст. 71 ч.2 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У розглядуваній адміністративній
справі відповідачем не надано і судом
не отримано доказів того, що позивачем
порушено правила класифікації товару
при постачанні на митну територію
України, а тому відповідач не мав
підстав для прийняття рішення про
визначення коду товару від 02.08.2013 р. №
КТ-259-2013.

З врахуванням наведених вище норм
законодавства та фактичних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при розгляді
адміністративної справи всебічно і
об'єктивно встановлено обставини
справи, висновки суду відповідають
обставинам справи, постанова суду
винесена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому немає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року в адміністративній справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Макар-ВМВ» до
Львівської митниці Міндоходів про
визнання протиправним і скасування
рішення про визначення коду товару -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 27.06.2014 року.