Справа № 820/5594/14
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 червня 2014 р.
№ 820/5594/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання -
Сальніковій А.А.,

за участю представників сторін:
позивач - Копійка О.С., відповідач 1 -
Дьоміна О.В., відповідач 2 - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариства з обмеженою
відповідальністю до Харківської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Харківській області
про скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Спільне підприємство
«Украінская Восточная Рибная
Компанія» звернулось до суду із
позовом до Харківської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Харківській області, в якому
просить суд скасувати рішення
відповідача про коригування митної
вартості товарів № 807010001/2013/000030/2 від
23.09.2013 року, № 807010001 /2013/000031 /2 від 23.09.2013
року, № 807010001/2013/000032/2 від 24.09.2013 року,
скасувати картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00035 від 23.09.2013
року, №807010001/2013/00036 від 23.09.2013 року,
№2013/00037 від 24.09.2013 року, стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача надмірно сплачену суму в
розмірі 38 818.83 грн. податку на додану
вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що при здійсненні митного
декларування вірно визначив митну
вартість товарів за основним методом -
за ціною договору, підстави для
застосування інших методів визначення
митної вартості товару
відсутні.Позивач вважає, що
оскаржувані рішення та картка відмови
підлягають скасуванню, суперечать
чинному законодавству України,
оскільки оскаржуване рішення не
містить обґрунтованих причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано, а також
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування. Крім того, позивач
вважає, що ним були надані всі
необхідні документи для визначення
митної вартості товару та у
оскаржуваному рішенні не відображено
факт правопорушення з боку позивача.
Позивач також вважає, що неправильна
оцінка митної вартості товарів у
оскаржуваному рішенні призвела до
матеріальних збитків позивача у
вигляді надмірно сплаченого податку на
додану вартість, який він був вимушений
сплатити для недопущення псування
товару та випущення товару у вільний
обіг. А тому, на думку позивача,
надмірно сплачена сума ПДВ підлягає
стягненню з державного бюджету
України.

Представник відповідача 1, заперечуючи
проти позову, зазначив, що позивач при
здійсненні митного оформленні товару
не подав витребуваних митницею
документів, необхідних для
застосування основного методу
визначення митної вартості товару,
внаслідок чого через відсутність
можливості застосування наступних
методів визначення митної вартості
товару, застосований резервний метод. У
зв'язку із чим просив у задоволенні
позову відмовити.

Представники позивача та відповідача 1
у судовому засіданні 24.06.2014 року
підтримали свої правові позиції по
справі.

Відповідач 2 у зазначене судове
засідання не прибув, свого
представника не направив, про дату, час
і місце судового розгляду повідомлений
належним чином, причини неявки не
повідомив, заяв та клопотань суду не
надав. Таким чином, суд вважає за
можливе здійснювати розгляд справи без
участі представника відповідача 2 за
наявними в ній доказами.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача 1, дослідивши
матеріали адміністративної справи, суд
дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що позивач, спільне
підприємство "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю, пройшов
передбачену чинним законодавством
процедуру державної реєстрації, набув
статусу суб'єкта господарювання -
юридичної особи, , що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (1 т., а.с.48-52).

Як вбачається з матеріалів справи між
позивачем та «Mainstream Norway A/S» (Норвегія)
було укладено Контракт №23072012 від
23.07.2012р., щодо купівлі-продажу товару -
«лосось (сьомга) охолоджений розмір: sup
4-5» вид, кількість, ціна та вартість
якого фіксується у Специфікаціях
та/або Інвойсах, які є невід'ємною
частиною даного Контракту.

За умовами вищезазначеного Контракту
товар упакований у короба або у відра,
тара не підлягає поверненню та
включена у вартість товару (п. 7.2
контракту), також у вартість товару
входить упаковка, наклеювання
етикеток, доставка, страховка і т.д.
(п.4.2. контракту), ціна товару фіксуються
сторонами у Інвойсах та/ або в
Специфікаціях (4.1. контракту) по кожній
окремій поставці конкретні умови
поставки товару оговорюються у інвойсі
(п.5.2 контракту).

Отже 23.09.201 Зр за умовами контракту було
завезено дві партії товару:

- відповідно інвойсу №. 43462 ціна за 16 791,10
кг. (нетто) товару становить 80 597, 28 USD (що
дорівнює 644 214,06 гр.), що і відповідно
відображено у оскаржуваному. Рішенні у
графі 27. Згідно вищевказаного інвойсу
встановлено відстрочку оплати
терміном у 45 днів з дати інвойсу.
Оскільки у інвойсі було встановлено
умови поставки FCA (Іпсoterms 2000), то Позивач
користувався послугами перевізника за
Договором про надання послуг з
перевезення №2 від 10.01.2012 р.,
навантаження товару на транспорт
перевізника було здійснено силами та
за рахунок Продавця. Ціна послуг
перевезення з м. Осло (Норвегія) до
кордону України (тп, Ягодин) становить 15
200 грн. (без ПДВ) (рахунок №1588 від 23.09.2013
р.), відстрочка оплати послуг становить
14 днів з моменту отримання Замовником
документів, вказаних в п.3.2 Договору
(п.3.3 Договору про надання послуг з
перевезення №2). Отже, враховуючи
вищевикладене сума складових митної
вартості товару становить 80 597, 28 USD + 15 200
грн. = 659 414,06 (грн.), що в свою чергу і було
відображено декларантом Позивача при
митному оформленні товару у митній
декларації 807010001/2013/807395 у митному
оформленні якої було відмовлено;

- відповідно інвойсу № 43440 ціна за 16 274,40
кг. (нетто) товару становить 75 675,96 USD) (що
дорівнює 604 877,95 грн.), що і відповідно
відображено у оскаржуваному Рішенні у
графі 27. Згідно вищевказаного інвойсу
встановлено відстрочку оплати
терміном у 45 днів з дати інвойсу.
Оскільки у інвойсі було встановлено
умови поставки FCA (Іпсоterms 2000), то
Позивач користувався послугами
перевізника за Договором про надання
послуг з перевезення № 3311/пр від 05.09.2012
р., навантаження товару на транспорт
перевізника було здійснено силами та
за рахунок Продавця. Ціна послуг
перевезення з м. Алсваг (Норвегія) до
кордону України (Нова Гута -Яриловичи)
становить 2 300 USD (без ПДВ) (рахунок
№2805-2013 від 17.09.2013 р.), відстрочка оплати
послуг становить 7 днів. Отже
ураховуючи вищевикладене сума
складових митної вартості товару
становить 75 675,96 USD) + 2 300 USD) = 623 261,85 (грн.),
що в свою чергу і було відображено
декларантом Позивача при митному
оформленні товару у митній декларації
807010001/2013/807396 у митному оформленні якої
було відмовлено.

Декларантом разом з вищевказаними
митними деклараціями було подано до
митного органу наявні в нього
документи, перелік яких наведений у
графі 44 цієї Декларації (відповідно до
класифікатора документів,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України «Про затвердження
відомчих класифікаторів інформації з
питань державної митної справи, які
використовуються у процесі оформлення
митних декларацій» від 20 вересня 2012
року №1011), а саме: рахунок-фактуру про
надання послуг перевезення товару;
прайс -лист; рахунок - фактуру
(інвойс); зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі -продажу товару;
доповнення до зовнішьоекономічного
договору (контракту); договір
(контракт) про перевезення; копія
митної декларації країни відправлення.

23.09.2013 року в митному оформленні
вищазазначених митних декларацій
відповідачем було відмовлено, у зв`язку
з чим було прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
807010001/2013/000030/2 та № 807010001/2013/000031/2, якими
позивачу скориговано митну вартість
товару у більшу сторону від тієї, яка
була задекларована декларантом.

На підставі вказаних рішень відповідач
прийняв картки відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 807010001/2013/00035 та
807010001/2013/00036 від 23.09.2013року.

З метою прискорення митного оформлення
та запобігання псування товару і
випуску товару у вільний обіг
Позивачем було надано до митного
органу нові митні декларації (ВМД
№807010001/2013/807405, ВМД №807010001/2013/807406) за
результатами митного оформлення яких
орган доходів і зборів товар випустив у
вільний обіг під фінансові гарантії.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, на виконання умов контракту
№0408/07 від 04.08.2007 р. (м. Куп'янськ) (далі
контракт), укладеного між Позивачем та
Marine Harvest Norway AS (Норвегія), на митну
територію України було ввезено товар, а
саме «лосось (сьомга) охолоджений
розмір-sup 4-5, sup5-6" ». Згідно контракту
одержувачем та покупцем вищевказаного
товару є Позивач. За умовами
вищевказаного контракту товар
упакований у короба чи відра, тара не
повертається, включена у вартість
контракту (п, 1.3. контракту), у вартість
товару входить упаковка, наклеювання
етикеток, доставка, страховка і т.д.
(п.2.1. контракту) вид, кількість, ціна
товару фіксуються в інвойсі та/або
специфікації (п.2.2. контракту) по кожній
окремій поставці конкретні умови
поставки товару оговорюються у інвойсі
(п.6.1.1.) всі умови оплати зафіксовані у
інвойсах, супроводжуючих кожну партію
Товару(п.7.2.).За умовами договору
(відповідно інвойсу № 21098763) ціна за 16
274,35 к.г. (нетто) товару становить 78 295,41
USD) (що дорівнює 625 815,21 грн.), що і
відповідно відображено у
оскаржуваному Рішенні у графах 27.
Згідно того ж інвойсу встановлено
відстрочку оплати терміном у 45 днів
після відвантаження або 45 з дня
виставлення інвойсу. Оскільки у інвойcі
було встановлено умови поставки FCA
(Іпcoterms 2010), то Позивач користувався
послугами перевізника за Договором на
здійснення міжнародних та міжміських
перевезень №04/03/09-505/пр від 04.03.2009. р.,
навантаження товару на транспорт
перевізника було здійснено силами та
за рахунок Продавця. Ціна послуг
перевезення з м. Гардермоєн (Норвегія)
до кордону України (п/перехід Нові
Яриловичі) становить 15 200 грн. (без ПДВ)
(рахунок №602 від 20.09.2013 р.), оплата
вантажу здійснюється після виконання
перевезеннія (п.3.4. договору
№04/03/09-505/пр). Отже ураховуючи
вищевикладене сума складових митної
вартості товару становить 78 295,41 USD + 15 200
грн. = 641 0.15,21 (грн.), що в свою чергу і було
відображено декларантом 'Позивача при
митному оформленні товару у митній
декларації 807010001/2013/807411 у митному
оформленні якої було відмовлено.
Декларантом разом з вищевказаною
митною декларацією було подано до
митного органу наявні в нього
документи, перелік яких наведений у
графі 44 цієї декларації (відповідно до
класифікатора документів,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України «Про затвердження
відомчих класифікаторів інформації з
питань державної митної справи, які
використовуються у процесі оформлення
митних декларацій» від 20 вересня 2012
року №1011), наступні документи:
рахунок-фактуру про надання послуг
перевезення товару; прайс - лист;
рахунок - фактуру (інвойс):
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі - продажу
товару;доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту) (2шт.); договір (контракт) про
перевезення; копія митної декларації
країни відправлення.

24.09.2013 року в митному оформленні
вищезазначеної митної декларацій
відповідачем було відмовлено, у зв`язку
з чим було прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
807010001/2013/000032/2, яким позивачу
скориговано митну вартість товару у
більшу сторону від тієї, яка була
задекларована декларантом.

На підставі вказаного рішення
відповідач прийняв картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 807010001/2013/00037
від 24.09.2013року.

З метою прискорення митного оформлення
та запобігання псування товару і
випуску товару у вільний обіг
Позивачем було надано до митного
органу нову митну декларацію ВМД
№807010001/2013/807421 за результатами митного
оформлення якої орган доходів і зборів
товар випустив у вільний обіг під
фінансові гарантії.

Зі змісту оскаржуваних рішень
вбачається, що в обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано на
підставі вимог ст.ст. 54, 55, 58 Митного
кодексу України, митний орган послався
на наступне: 1) невідповідність
обраного декларантом методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 Митного
кодексу України, в зв'язку з тим, що
надані декларантом документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; відмова декларанта в наданні
всіх необхідних додаткових документів,
передбачених п. 3 ст. 53 Митного кодексу
України; 2) не надана (відсутня)
інформація щодо угод на ідентичні
товари; 3) не надана декларантом
(відсутня) інформація щодо угод на
подібні товари; 4) не надана декларантом
(відсутня у розпорядженні митного
органу) інформація: щодо ідентичних чи
подібних товарів, які продаються на
митній території України у незмінному
стані; відсутні дані щодо витрат на
виплату комісійних винагород,
звичайних надбавок на прибуток та
загальних витрат у зв'язку з продажем
на митній території України; відсутні
дані щодо витрат понесених в Україні на
навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування; 5) не
надана декларантом (відсутня у
розпорядженні митного органу)
інформація та документи, які мали вплив
на процес формування ціни товару: на
матеріал та витрат, понесених
виробником в зв'язку з виробництвом
товарів; витрат на завантаження,
вивантаження, страхування до місця
перетинання митного кордону України;
прибутку, що одержує експортер у
результаті поставки в Україну.
Джерелом інформації для даного рішення
по товару зазначено наявну у митного
органу цінову інформацію, яка
міститься у ЄАІС ДМСУ. Розрахунок
митної вартості: тов 5,37
дол.США/кг*16791,1кг = 90168,20 дол. США.

Коригування митної вартості
відповідачем здійснено за другорядним
методом (резервним методом) у
відповідності до ст. 64 Митного кодексу
України.

З метою повернення надмірно сплачених
сум податку на додану вартість у
розмірі 15054,92 грн., 12 260,09грн. та 11
503,82грн. позивач звернувся до
Харківської митниці Міндоходів із
заявами від 03.04.2014 року вих. №250,№ 251 та
№ 254 відповідно з додатками до них
(аркуш митної декларації за формою МД-2
№ 807010001/2013/807406, № 807010001/2013/807405, №
807010001/2013/807421 з позначеннями " 3/8" (за якою
надмірно сплачено платіж); банківська
виписка, що підтверджує сплату
платежів). Проте, зазначені суми
позивачу повернуті не були.

Суд зазначає, що частиною 2 ст. 51 Митного
кодексу України встановлено, що митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 57 Митного кодексу
України закріплено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу. При цьому кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Позивачем для митного оформлення
вказаного товару була визначена митна
вартість товару виходячи з ціни
контракту, тобто за основним методом,
який встановлений ст. 58 Митного кодексу
України.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Розрахунки згідно із цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті.

Суд зазначає, що відповідач у спірних
рішеннях про коригування митної
вартості товарів, запереченнях проти
позову, поясненнях у судовому
засіданні не вказав, які саме існували
обмеження щодо прав позивача на
використання оцінюваних товарів,
передбачені ч. 1 ст.58 Митного кодексу
України.

Суд не приймає доводи відповідача про
те, що ненадання позивачем додаткових
документів, передбачених ч.3 ст.53
Митного кодексу України, не дало змоги
відповідачу визнати заявлену
декларантом митну вартість, оскільки
згідно із вимогами п.3 ст.53 Митного
кодексу України декларант зобов'язаний
надати додаткові документи за їх
наявності.

Частиною 2 ст. ст. 53 Митного кодексу
України передбачено, що документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України у разі, якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур
встановлено стандартне правило, що
на підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною
операцією та забезпечення виконання
усіх вимог щодо застосування митного
законодавства. У випадках, коли окремі
підтверджуючі документи не можуть бути
представлені разом з декларацією на
товари з причин, які визнані митною
службою обґрунтованими, вона дозволяє
подачу таких документів протягом
визначеного періоду часу.

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
також визначено Методичними
рекомендаціями щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженими наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012р. №362. Згідно з приписами пункту 6
розділу 2 Методичних рекомендацій, при
перевірці розрахунку, здійсненого
декларантом або уповноваженою ним
особою при визначенні митної
вартості товарів за основним
методом, та чисельного
значення заявленої митної вартості,
зокрема, аналізується: включення
всіх складових митної вартості;
включення всіх платежів, які
відповідають вимогам, встановленим
частинами п'ятою - восьмою статті 58
Кодексу, до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті;
наявність помилок при перенесенні
відомостей з документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при
перерахуванні одиниць виміру
оцінюваного товару на одиниці виміру
товару відповідно до Митного тарифу
України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
розділу 2 Методичних рекомендацій).

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний: 1) здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 2) надавати
декларанту або уповноваженій ним особі
письмову інформацію про причини, за
яких заявлена ними митна вартість не
може бути визнана; 3) надавати
декларанту або уповноваженій ним особі
письмову інформацію щодо порядку і
методу визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання органом
доходів і зборів заявленої митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно із заявленою
митною вартістю; у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Отже, право органу доходів і зборів на
витребування від декларанта
додаткових документів виникає лише у
разі встановлення ним доказів, які
прямо підтверджують неповноту та/або
недостовірність відомостей про
числові значення митної вартості
товарів, однією з підстав виникнення
яких є виявлення розбіжностей у
поданих декларантом документах і такі
розбіжності мають впливати саме на
числове значення складових митної
вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем при здійсненні митного
оформлення товару за ціною договору
були надані усі документи відповідно
до положень ч.2 ст. 53 Митного кодексу
України, які підтверджують митну
вартість товарів за першим методом.

У запиті, наданому позивачеві,
зазначено, що необхідно надати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару. Проте, із
запиту органу доходів і зборів про
надання додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару
не вбачається підстав для їх
витребування та причин незгоди органу
доходів і зборів з обраним позивачем
методом.

Крім того, відповідачем не враховано,
що під час митного оформлення товарів
позивачем вже надані наявні у
декларанта документи з цього переліку,
а також не враховано умови Контрактів
№23072012 від 23.07.2012року та № 0408/07 від
04.08.2007року, відповідно до яких
наявність ліцензійних та авторських
договорів не є умовами продажу товару.

За правилами частин 1-2 ст. 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Митного кодексу
України у рішенні про відмову у митному
оформленні повинні бути зазначені
причини відмови та наведені вичерпні
роз'яснення вимог, виконання яких
забезпечує можливість митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.
Зазначене рішення повинно також
містити інформацію про порядок його
оскарження.

Суд зазначає, що в оскаржуваному
рішенні про коригування митної
вартості товарів відсутні зауваження
органом доходів і зборів до отриманих
від декларанта (позивача) документів
стосовно повноти та/або достовірності
отриманих відомостей про митну
вартість товару, не обґрунтована
послідовність застосування митним
органів методів визначення митної
вартості, не вказано конкретних
підстав для вимоги додаткових
документів.

У графі 33 оскаржуваних рішень не
вказано конкретних доказів, які прямо
підтверджують розбіжності, наявні
ознаки підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомості щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів,
вказування яких би дало підставу для
витребування органом доходів і зборів
від декларанта наявних в нього
додаткових документів згідно ч. 3 ст. 53
Митного кодексу України.

З посиланнями відповідача в
оскаржуваних рішеннях на цінову базу
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України суд не
погоджується, оскільки в оскаржуваних
рішеннях не зазначено номера та дати
митної декларації, яка була взята за
основу для визначення митної вартості
оцінюваних товарів у розрахунку за кг
товару визначеного митним органом, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов.

Суд зазначає, що орган доходів і
зборів при здійсненні митного
контролю має діяти у спосіб,
визначений Митним кодексом України, а
відомості, які містяться в
автоматизованій системі мають лише
допоміжний інформаційний характер при
прийнятті митним органом
відповідних рішень.

Вказане свідчить про те, що коригування
митної вартості товару відповідачем за
другорядним методом проведене з
порушенням вимог ч. 9 ст. 58
Митного кодексу України, тобто,
не на основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
підлягають обчисленню.

Крім того, відповідачем при
коригуванні митної вартості товару не
було враховано, що позивачем до
прийняття оскаржуваного рішення вже
було здійснено митне оформлення
товарів за схожими характеристиками за
відповідними митними деклараціями, в
яких позивачем було самостійно
визначено митну вартість за основним
методом - ціною договору (контракту) і з
такою ціною митний орган погодився.

Таким чином, у органу доходів і зборів
були в наявності всі документи для
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються.

Наявними в матеріалах справи
документами підтверджено ціну товару,
який був імпортований позивачем на
митну територію України на підставі
Контрактів №23072012 від 23.07.2012року та №
0408/07 від 04.08.2007року.

Доказів навмисного заниження
позивачем вартості товару
відповідачем до суду не надано та не
доведено, що митна вартість товару,
заявлена позивачем, була нижче
вартості товару та вартості ідентичних
та подібних товарів, оформлених іншими
митницями України.

При цьому, відповідачем не доведено
неможливість застосування ним
попередніх методів визначення митної
вартості під час прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів
(за резервним методом) та неможливість
використання інформації, наданої
позивачем у якості достовірної
інформації заявленої декларантом
митної вартості товару.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно до вимог
п. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, доказів правомірності,
законності та обґрунтованості
оскаржуваних рішень відповідачем до
суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що
позовні вимоги в частині скасування
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів № 807010001/2013/000030/2
від 23.09.2013 року, № 807010001 /2013/000031 /2 від
23.09.2013 року, № 807010001/2013/000032/2 від 24.09.2013
року та карткок відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00035 від 23.09.2013
року, №807010001/2013/00036 від 23.09.2013 року,
№2013/00037 від 24.09.2013 року - є
правомірними та такими, що ґрунтуються
на положеннях діючого законодавства,
належним чином обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи, а
тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з
Державного бюджету України на користь
Спільного підприємства "Украінская
Восточная Рибная Компанія" товариство
з обмеженою відповідальністю
надмірно сплачених 38 818,83 гривень
податку на додану вартість, суд
зазначає наступне.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу
України, у разі, якщо після сплати
декларантом додатків і зборів
(обов'язкових платежів) згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом, буде прийнято рішення про
застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надмірно
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у місячний термін з дня
прийняття рішення, у порядку,
передбаченому законодавством.

Відповідно до пункту 1 ст. 301 Митного
кодексу України повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів здійснюється відповідно до
Бюджетного та Податкового кодексів
України.

Згідно зі статтею 27 Митного кодексу
України, якщо задоволення скарги на
рішення, дії або бездіяльність митних
органів або їх посадових осіб пов'язане
з виплатою грошових сум, їх виплата
здійснюється за рахунок державного
бюджету органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, на підставі рішення суду,
органу чи посадової особи щодо
задоволення скарги повністю або
частково в порядку, визначеному
законом.

Відповідно до підпункту 5 пункту 9
Розділу VI "Прикінцеві і перехідні
положення" Бюджетного кодексу України,
списання коштів з бюджету за рішенням
суду щодо повернення платнику податків
надмірно та/або помилково сплачених
податків і зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджету
провадиться у межах надмірно та/або
помилково сплачених ним до бюджету
коштів.

Відповідно до статті 25 Бюджетного
кодексу України вбачається, що
державне казначейство здійснює
безспірне списання з рахунків, на яких
обліковуються кошти Державного
бюджету та місцевих бюджетів, за
рішенням, яке було прийнято державним
органом, що відповідно до закону має
право на його застосування. Вказана
норма кореспондується з приписами
Положення про управління (відділення)
Державної казначейської служби
України у районах, районах у містах,
містах обласного, республіканського
значення, затвердженого наказом
Мінфіну України від 12.10.2011 № 1280 згідно
яких Управління (відділення)
Казначейства відповідно до
покладених на них завдань: здійснюють
безспірне списання коштів державного
бюджету та місцевих бюджетів на
підставі рішення суду повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до бюджету, за поданням
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету (п.п.3,5 п.4)

Згідно п.19 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №
845, безспірне списання коштів
державного та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету або у заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюються
органами Казначейства з відповідного
рахунка, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів.

Оскільки судовим розглядом
встановлено, рішення Харківської
митниці Міндоходів не можуть вважатися
законними та обґрунтованими, оскільки
вони направлені на звуження змісту та
обсягу існуючих прав позивача, що
суперечить вимогам ст. 22 Конституції
України, та що є водночас правовою
підставою для відшкодування
позивачеві з Державного бюджету
України в особі другого відповідача
надмірно сплаченого ПДВ у розмірі 38818,83
грн. Вказана правова позиція
узгоджується із правовою позицією
Вищого Адміністративного Суду України,
яка викладена в ухвалі від 24.04.2014року по
справі № К/800/671/14.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 7-11, 71, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариства з
обмеженою відповідальністю до
Харківської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області про скасування
рішень - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати рішення Харківської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів№ 807010001/2013/000030/2 від
23.09.2013 року, № 807010001/2013/300031/2 від 23.09.2013
року, № 807010001/2013/000032/2 від 24.09.2013 року.

Скасувати картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00035 від 23.09.2013
року, №807010001/2013/00036 від 23.09.2013 року,
№2013/00037 від 24.09.2013 року.

Стягнути з Джержавного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Українская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю (вул. Дзержинського,
б. 55, м.Купянськ, Харківська обл., 63702, ) надмірно сплачені 38
818(тридцять вісім тисяч вісімсом
вісімнадцять) грн. 83 коп. податку на
додану вартість.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь "Українская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю (вул.
Дзержинського, б. 55, м.Купянськ,
Харківська обл., 63702, )
судовий збір в сумі 255 (двісті п`ятдесят
п`ять) грн. 78 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено
01.07.2014року.

Суддя
Горшкова О.О.