Справа № 814/1375/14
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна і резолютивна частини)

Миколаїв

03 липня 2014 року 14:40
справа № 814/1375/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Зощака В.В., пр.
позивача ОСОБА_1,

пр. відповідача Дідика О.М. розглянув
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, представник: ОСОБА_1, АДРЕСА_1

доПервомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, вул. Дзержинського, 18, м.
Первомайськ, 55213

провизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.04.2014 №
в частині,

Керуючись ст. ст. 11,71,94,158-163, 167, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області від 11.04.2014 № в частині
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 160 867 грн та
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 53
694 грн.

3. Присудити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 понесені ним судові витрати
(судовий збір) в сумі 429,13 грн (чотириста
двадцять дев'ять гривень 13 к.) з
Державного бюджету України.

4. Стягнути з Первомайської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на користь
Держави судовий збір в сумі 3862, 09 грн
(три тисячі вісімсот шістдесят дві
гривні 09 к.).

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О.
Гордієнко

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Миколаїв

03 липня 2014 року
справа № 814/1375/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гордієнко Т.О., за участю секретаря
судового засідання Зощака В.В., пр.
позивача ОСОБА_1,

пр. відповідача Дідика О.М. розглянув
у відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, представник: ОСОБА_1, АДРЕСА_1

доПервомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, вул. Дзержинського, 18, м.
Первомайськ, 55213

провизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.04.2014 №
в частині

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
11.04.2014 № на суму 160 867 грн. суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість та 53 694 грн. фінансових
санкцій (штрафу).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що угоди, які укладались позивачем
з ТОВ «Український ресурс» та ТОВ
«Олерон» є реальними, що
підтверджується первинними
документами, які були надані позивачем
при перевірці, тому податковий кредит
сформовано правомірно, а податкове
повідомлення-рішення в частині, яке
оскаржується позивачем, підлягає
скасуванню.

Відповідач проти позову заперечує,
просить відмовити у позові, оскільки
позивачем в порушення вимог
податкового законодавства сформований
податковий кредит по господарським
операціям, які є безтоварними, оскільки
відповідно до актів перевірки
контрагентів позивача: ТОВ
«Український ресурс» встановлено
відсутність умов для ведення
господарської діяльності, ТОВ «Олерон»
відсутній факт реального вчинення
господарських операцій за
жовтень-листопад 2011 року, тому
податкове повідомлення-рішення
прийнято законно та обґрунтовано.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Заслухав пояснення представників
сторін, дослідив матеріали справи суд
дійшов висновку:

В акті № 2/17-03/НОМЕР_2 від 08.01.2014 про
результати документальної планової
виїзної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.07.2010 по 31.12.2012
встановлено порушення п.198.1, п.198,4 ст.198
Податкового кодексу України щодо
завищення суми податкового кредиту з
податку на додану вартість на суму 183 328
грн. Вказані порушення призвели до
заниження суми податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню до
сплати в бюджет за підсумками
поточного звітного періоду, за період з
01.07.2010 по 31.12.2012 на суму 183 328 грн.
Документальною перевіркою нараховані
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за період з 01.01.2011 по
31.12.2012 в сумі 161 905 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення:

- № від 11.04.2014, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 161 905 грн. та 54 055
грн. штрафні (фінансові) санкції.

Позивач оскаржує податкове
повідомлення рішення частково в сумі 160
867 грн. грошового зобов'язання та 53 694
грн. штрафних санкцій.

Відповідач в акті перевірки
посилається на те, що позивачем
податковий кредит за березень 2011 року
в сумі 37 185 грн. та за квітень 2011 року в
сумі 16 294 грн. сформовано безпідставно,
без мети реального настання правових
наслідків. До суми податкового кредиту
за березень, квітень 2011 року з податку
на додану вартість включені суми на
придбання палива бензина А-92 та бензина
А-95, яке не було використано у
господарській діяльності такого
платника податку. Товар реалізований
підприємством ТОВ «Український
ресурс», що підтверджується
податковими накладними № 9,10-11 від
03.03.2011, видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними від
03.03.2011. Відповідно акта ДПІ у
Шевченківському районі м. Миколаєва
від 16.11.2012 встановлено відсутність у
ТОВ «Український ресурс» необхідних
умов для ведення господарської
діяльності, платник не знаходиться за
місцезнаходженням, тому наведені
обставини свідчать про відсутність
факту реального здійснення
господарської діяльності зазначеного
підприємства.

Також в акті перевірки зазначено, що
податковий кредит за жовтень 2011 року в
сумі 55 218 грн. та за листопад 2011 року в
сумі 52 170 грн. по взаємовідносинам з ТОВ
«Олерон» сформовано безпідставно без
мети реального настання правових
наслідків. Актом про неможливість
проведення зустрічної перевірки ТОВ
«Олерон» від 25.02.2013 встановлено, що
зустрічну звірку неможливо провести у
зв'язку з тим, що від Олександрійської
ОДПІ отримано висновок щодо наявності
фіктивності та відсутності факту
реального здійснення господарської
діяльності ТОВ «Олерон», тому у
висновку перевірки зазначено, що
відсутній факт реального вчинення
господарських операцій за
жовтень-листопад 2011 року.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

При цьому, будь-які документи (у тому
числі, договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, якщо вона спричинила реальні
зміни майнового стану платника
податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

В податковому повідомленні-рішенні
зазначено, що позивач порушив п.198.1,
п.198.4 ПК України, яким передбачено, що
відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності);в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з п198.4 ст.198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Яким чином позивач порушив
вищезазначені вимоги Податкового
кодексу України відповідач суду не
пояснив та відповідних доказів суду не
надав.

В судовому засіданні представник
відповідача пояснив, що податковий
кредит зменшено та донараховані
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість не з підстав того, що
позивач при проведенні перевірки не
надав перевіряючим яких - небудь
документів, на підтвердження
товарності (реальності) угоди, а тому,
що товар ТОВ «Український ресурс» та
ТОВ «Олерон» на адресу позивача
взагалі не поставлявся.

Позивач уклав з ТОВ «Український
ресурс» договір купівлі-продажу № 56/1
від 04.08.2010, за умовами якого продавець
ТОВ «Український ресурс»
зобов'язується поставити та передати у
власність Покупця -ФОП ОСОБА_3
нафтопродукти.

Виконання умов цього договору
підтверджується податковими
накладними, видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними.

Відповідно до п. 45.2 статті 45
Податкового кодексу України,
податковою адресою юридичної особи є
місцезнаходження такої юридичної
особи, відомості про що містяться у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як зазначено у ч.1 ст.18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру та були
внесені до нього, вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою доки до них не
внесено відповідних змін.

У витязі станом на 01.07.2014 відомості
щодо відсутності ТОВ «Український
ресурс», м. Київ, вул. Жилянська, 110 за
його місцезнаходженням у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців не
містяться.

Витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ФОП- ОСОБА_3 від 24.04.2014
свідчить, що одним із видів діяльності
позивача зазначено 46.71 оптова торгівля
твердим, рідким, газоподібним паливом і
подібними продуктами, 47.30 роздрібна
торгівля пальним.

Відповідач в акті перевірки робить
висновок про нереальність угоди,
укладеної між позивачем та ТОВ
«Український ресурс», на підставі того,
що в акті від 16.11.2012 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Український ресурс»
зазначено, що ТОВ «Український ресурс»
не знаходиться за юридичною адресою,
тому підтвердити реальність угод,
укладених контрагентами неможливо.
Але витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців спростовує цей
висновок податкової інспекції.

Позивач надав суду договір на поставку
нафтопродуктів від ТОВ «Олерон» від
12.01.2011, рахунки-фактури, видаткові
накладні, податкові накладні,
товарно-транспортні накладні. Позивач
також надав суду договір оренди
транспортного засобу від 11.12.2008,
укладений між ТОВ «Олерон» та ОСОБА_4 за
умовами якого передається в оренду
автомобіль DAF, який зазначений в
товарно-транспортній накладній.

Відповідач в підтвердження того факту,
який зазначений в акті перевірки від
25.02.2013 стосовно ТОВ «Олерон», що воно
має ознаки фіктивності та всі угоди,
які ним укладені є недійсними на
підставі ст.ст.203,215, 228 ЦК України, а
саме: вироки суду, рішення суду не
надав.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що угоди, які були укладені між
позивачем та ТОВ «Український ресурс»
та ТОВ «Олерон» спрямовані на реальне
настання наслідків, умовлених ними,
виконані сторонами в повному обсязі
та відповідають положенням вільного,
господарського і податкового
законодавства. Товар, який придбавався
позивачем притаманний його
господарській діяльності та
використовувався ним для здійснення
господарської діяльності.

Судом не встановлено жодного
фактичного порушення позивачем вимог
податкового законодавства, за
наслідками здійснення господарських
операцій з його контрагентом ТОВ
«Український ресурс» та ТОВ «Олерон».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
відповідно до вимог ст. 2 КАС України.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не довів суду, що при
прийняті податкового
повідомлення-рішення в тій частині, яка
оскаржується позивачем, діяв
правомірно, тому податкове
повідомлення рішення належить
скасувати, позов задовольнити.

Судові витрати у вигляді судового
збору підлягають відшкодуванню
позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11,71,94,158-163, 167, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області від 11.04.2014 № в частині
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 160 867 грн та
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 53
694 грн.

3. Присудити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 понесені ним судові витрати
(судовий збір) в сумі 429,13 грн (чотириста
двадцять дев'ять гривень 13 к.) з
Державного бюджету України.

4. Стягнути з Первомайської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на користь
Держави судовий збір в сумі 3862, 09 грн
(три тисячі вісімсот шістдесят дві
гривні 09 к.).

Постанова суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено
Кодексом адміністративного
судочинства України, набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Т. О.
Гордієнко

Повний текст постанови складено
відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України та підписано суддею 07.07.2014.