Справа № 805/6910/14
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 р.
Справа № 805/6910/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

12 год. 45 хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Смагар С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом
Маріупольського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
суми виплаченого забезпечення
(допомога по безробіттю) в розмірі 6717
грн. 92 коп.

ВСТАНОВИВ:

Маріупольським міським центром
зайнятості заявлено позов до ОСОБА_2
про стягнення суми виплаченого
забезпечення (допомога по безробіттю) в
розмірі 6717 грн. 92 коп.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що за
результатами обміну даними з Державною
податковою адміністрацією
встановлено, що ОСОБА_2 надавав послуги
ТОВ «Маріупольський
дослідно-експериментальний завод»
відповідно до умов трудового договору
від 01.08.2013р. № 8 (строк дії договору з
01.08.2013р. по 30.08.2013р.) та отримав дохід у
період перебування на обліку в
Маріупольському міському центрі
зайнятості, що призвело до незаконної
виплати позивачем витрат з допомоги по
безробіттю в розмірі 6717 грн. 92 коп.

Представник позивача через
канцелярію суду 2 липня 2014 року надав
письмову заяву, у якій просив суд
розглянути справу в порядку письмового
провадження. Відповідач у судове
засідання не з'явився, про дату, місце
та час слухання справи належним чином
повідомлений, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення, про
причини неявки суд не повідомив, заяви
про розгляд справи без участі
представника суду не надав, письмових
заперечень також не надав.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо
можливості розгляду даної справи у
письмовому провадженні на підставі
наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, суд встановив наступне.

11 грудня 2012 року ОСОБА_2 було
зареєстровано у службі зайнятості, як
особу, що шукає роботу, та ознайомлено
(під особистий підпис) з правами та
обов'язками безробітного відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Із заяви відповідача від 18 грудня 2012
року до позивача про надання статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю ОСОБА_2 зазначив, що у разі
подання до центру зайнятості
документів, що містять неправдиві
відомості, а також неповідомлення про
отримання будь-якого доходу в період
перебування на обліку в центрі
зайнятості, зобов'язується добровільно
повернути зайво виплачене йому
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття.

Відповідно до наказу позивача №
НТ121218 від 18.12.2012р. ОСОБА_2 було надано
статусу безробітного з 18.12.2012р.,
призначено допомогу по безробіттю з
18.12.2012р. по 12.12.2013р. та скорочено виплату
по безробіттю з 18.12.2012 р. по 17.03.2013р.
у зв'язку зі звільненням безробітного з
останнього місця роботи за власним
бажанням без поважних причин
відповідно до пункту 1 частини 5 статті
31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та підпункту 1 пункту 5.3
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності на строк 90
календарних днів з 18.12.2012р. по 17.03.2013р..

Відповідно до наказу позивача №
НТ130318 від 18.03.2013р. ОСОБА_2 розпочато
(поновлено) виплату допомоги по
безробіттю з 18.03.2013р.

З наказу позивача № НТ131202 від 02.12.2013р.
вбачається, що ОСОБА_2 скорочено
виплату допомоги по безробіттю з
29.11.2013р. у зв'язку із недотриманням
безробітним рекомендацій щодо
сприяння працевлаштуванню відповідно
до пункту 5 частини 5 статті 31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» та підпункту 5
пункту 5.4 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності на строк
від 15 до 90 календарних днів з 29.11.2013р. по
12.12.2013р., припинено виплату допомоги по
безробіттю у зв'язку з поданням
безробітним особою письмової заяви про
відмову від послуг ДСЗ відповідно до
пункту 10 частини 1 статті 31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» з 02.12.2013р. та
припинено реєстрацію безробітного у
зв'язку з поданням безробітним заяви
про припинення реєстрації відповідно
до абзацу 17 підпункту 1 пункту 37 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку осіб, які шукають роботу з
02.12.2013р.

Відповідно до наказу позивача №
НТ140326 від 26.03.2014р. у відношенні ОСОБА_2
прийнято рішення про повернення коштів
у встановленому порядку відповідно до
пункту 6.14 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого Наказом Міністерства
праці та соціальної політики від
20.11.2000р. № 307 з 01.08.2013р.

За результатами обміну даними з
Державною податковою адміністрацією
позивачем встановлено факт, що ОСОБА_2
надавав послуги ТОВ «Маріупольський
дослідно-експериментальний завод»
відповідно до умов трудового договору
від 1 серпня 2013 року № 8 (строк дії
договору з 1 серпня 2013 року по 30 серпня
2013 року) та отримав дохід у період
перебування на обліку в
Маріупольському міському центрі
зайнятості, що підтверджено саме
трудовим договором від 1 серпня 2013 року
№ 8 та актом приймання та оплати
виконаної роботи від 30 серпня 2013 року №
1 в матеріалах справи.

Факт укладення договору та отримання
доходу ОСОБА_2 у період перебування на
обліку у Маріупольському міському
центрі зайнятості підтверджується
актом розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» Маріупольського міського
центру зайнятості від 26 березня 2014 року
№ 174.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки позивача, виданої ОСОБА_2, в
період знаходження на обліку в центрі
зайнятості в якості безробітного за
період з 1 серпня 2013 року по 1 грудня 2013
року відповідачу була нарахована та
сплачена допомога по безробіттю в сумі
6717 грн. 92коп.

Відповідно до частини 1 статті 4
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 2 березня 2000 року №
1533-III (надалі - Закон № 1533) страхуванню
на випадок безробіття підлягають
особи, які працюють на умовах трудового
договору (контракту),
цивільно-правового договору, включаючи
тих, які проходять альтернативну
(невійськову) службу, а також тих, які
працюють неповний робочий день або
неповний робочий тиждень, та на інших
підставах, передбачених
законодавством про працю,
військовослужбовці (крім
військовослужбовців строкової служби),
особи, які забезпечують себе роботою
самостійно, та фізичні особи -
підприємці. Згідно з нормою частини 1
статті 6 Закону № 1533 право на
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття (далі - забезпечення) та
соціальні послуги мають застраховані
особи.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 14 лютого 2007 року № 219
затверджений Порядок реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних. Так у пункті 12 зазначеного
Порядку закріплено, що для одержання
статусу безробітного громадянин
особисто подає заяву та письмову
інформацію про те, що він не має
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і не
зареєстрований як фізична особа -
підприємець. У пункті 6 Порядку
зазначено, що у разі встановлення
центром зайнятості належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Відповідно до пункту 2 статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 2 березня 2000 року № 1533
(надалі - Закон № 1533) застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Пунктом 3 статті 36
Закону № 1533 закріплено, що сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону
України «Про зайнятість населення» №
5067-VІ від 5 липня 2012 року особи, які
працюють за наймом на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
належать до зайнятого населення.

Судом встановлено, що позивачем були
прийняті заходи щодо досудового
врегулювання питання про добровільну
сплату суми виплаченого забезпечення
застрахованій особі ОСОБА_2, а саме було
направлено листа №11-1239 від 27 березня 2014
року. Але у добровільному порядку
зазначена сума відповідачем повернута
не була.

Доказів сплати суми витрат з
допомоги по безробіттю в сумі 6717 грн. 92
коп. відповідач не надав суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідач в період знаходження на
обліку в Маріупольському міському
центрі зайнятості в якості
безробітного за період з 1 серпня 2013
року по 1 грудня 2013 року, перебував у
трудових відносинах за трудовим
договором з ТОВ «Маріупольський
дослідно-експериментальний завод» та
отримував дохід, при цьому не повідомив
про цей факт позивача, що призвело до
незаконної виплати Маріупольським
міським центром зайнятості допомоги по
безробіттю у розмірі 6717 грн. 92 коп. Отже
зазначена сума підлягає відшкодуванню
відповідачем Маріупольському
міському центру зайнятості.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги Маріупольського міського
центру зайнятості підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51,
56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Маріупольського міського
центру зайнятості до ОСОБА_2 про
стягнення суми виплаченого
забезпечення (допомога по безробіттю) в
розмірі 6717 грн. 92 коп., задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь
Маріупольського міського центру
зайнятості на р/р № 1052 в ГУДКСУ в
Донецькій області, МФО 834016, ОКПО 24815706,
суму виплаченого забезпечення
(допомога по безробіттю) в розмірі 6717
грн. 92 коп. (шість тисяч сімсот
сімнадцять гривень дев'яносто дві
копійки).

Постанова прийнята у нарадчій
кімнаті 2 липня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Постанова в адміністративній справі
може бути оскаржена в апеляційному
порядку шляхом подання через Донецький
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Смагар С.В.