Справа № 802/643/14-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 червня 2014 р. Справа № 802/643/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

Головуючого судді Томчука Андрія
Валерійовича,

Суддів: Богоноса Михайла
Богдановича

Яремчука Костянтина Олександровича

за участю:

секретаря судового засідання:
Медяної Н.А.

позивача: ОСОБА_2

відповідача: не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до: Центральної виборчої комісії
України

про: визнання дій неправомірними,
стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_2 (далі - позивач) до
Центральної виборчої комісії України
(далі - відповідач) про визнання дій
неправомірними, стягнення коштів.

Ухвалою суду від 24.06.14 року даний позов
в частині позовних вимог щодо
стягнення середньомісячного заробітку
за затримку повного розрахунку при
звільненні за період з 01.03.2013 року по
01.10.2013 року та, відповідно, компенсації
втрати коштів внаслідок інфляції за
цей період, а також відшкодування
завданої моральної шкоди та понесених
витрат залишено без розгляду в зв'язку
з пропуском позивачем строку звернення
до суду.

Позивач в судовому засіданні вимогу
про визнання протиправними дій
відповідача підтримав, посилаючись на
обґрунтування, викладені в позовній
заяві та усні пояснення, і просив позов
в цій частині задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не не з'явився, надавши суду
письмове клопотання про розгляд справи
за його відсутності. Крім того, в
матеріалах справи містяться письмові
заперечення на адміністративний позов,
відповідно до яких відповідач вважає
свої дії щодо розгляду звернення
ОСОБА_2 правомірними, а
адміністративний позов безпідставним
та необґрунтованим та просить суд
відмовити у його задоволенні.

Заслухавши думку позивача,
дослідивши докази в їх сукупності, суд
дійшов наступного висновку.

Як встановлено під час судового
розгляду, в лютому 2014 року ОСОБА_2
звернувся до відповідача із скаргою -
зверненням від 12.02.2014 року. В даному
зверненні позивач ставить питання щодо
виплати йому коштів, які, на його думку,
відповідач не виплатив йому в повному
обсязі.

На дане звернення позивач отримав
відповідь від 18.02.2014 року №21-30-169, згідно
якої його заяву - звернення повернуто
останньому без розгляду, оскільки вона
не відповідає вимогам статті 14 Закону
України «Про Центральну виборчу
комісію України» від 30 червня 2004 року №
1932-IV (далі - Закон №1932).

Ухвалюючи рішення в даній
адміністративній справі суд виходив з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1
Закону №1932 Центральна виборча комісія
(далі - Комісія) є постійно діючим
колегіальним державним органом, який
діє на підставі Конституції України,
цього та інших законів України і
наділений повноваженнями щодо
організації підготовки і проведення
виборів Президента України, народних
депутатів України, депутатів Верховної
Ради Автономної Республіки Крим,
депутатів місцевих рад та сільських,
селищних, міських голів,
всеукраїнського і місцевих
референдумів в порядку та в межах,
встановлених цим та іншими законами
України.

Згідно із частиною 1 статті 14
Закону №1932 виборці, виборчі комісії,
комісії з референдумів, інші суб'єкти
виборчого і референдумного процесів,
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, об'єднання
громадян, підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, іноземці та особи без
громадянства, а також органи влади
іноземних держав, міжнародні
організації мають право звернутися до
Комісії із зверненнями з питань, що
належать до повноважень Комісії, в
порядку, встановленому цим Законом,
Законом України "Про звернення
громадян" та іншими законами України.
Звернення може бути подано як окремою
особою (індивідуальне), так і групою
осіб (колективне).

Як встановлено частиною 3 статті 14
Закону №1932 під зверненням за цим
Законом слід розуміти:

1) заяву, в якій міститься прохання
сприяти реалізації виборчих прав,
права на участь у референдумі, надати
консультативно-методичну допомогу чи
рекомендації щодо підготовки та
проведення виборів і референдумів,
роз'яснення з питань застосування
законодавства України про вибори і
референдуми або в якій висловлюються
думки, рекомендації, поради щодо
вдосконалення законодавства України з
питань виборів і референдумів та
правового регулювання виборів і
референдумів в Україні, стосовно
покращання діяльності виборчих
комісій, комісій з референдумів тощо;

2) скаргу, в якій міститься інформація
про порушення законодавства України
про вибори і референдуми та вимога
забезпечити реалізацію і захист
виборчих прав, права на участь у
референдумі, законних інтересів
суб'єктів виборчого і референдумного
процесів, поновити порушені виборчі
права та право на участь у референдумі.

Згідно з частинами 2, 3 зазначеної
вище статті скарги подаються і
розглядаються в порядку та строки,
встановлені відповідним законом
України про вибори або референдуми.
Заява може бути подана до Комісії в
письмовій або усній формі. В усній
формі заяви подаються під час
особистого прийому членами Комісії і
фіксуються в порядку, встановленому
Комісією.

Вимоги до письмової заяви
викладені в частині 6 зазначеної вище
статті, відповідно до якої письмова
заява, подана до Комісії, повинна
містити:

1) назву Комісії або прізвище члена
Комісії, до якого звертається особа;

2) прізвище, ім'я, по батькові, місце
проживання фізичної особи або точну
назву та місцезнаходження юридичної
особи - заявника;

3) суть порушеного питання, виклад
обставин і фактичних даних, що мають
значення для вирішення заяви;

4) зміст прохання або рекомендації;

5) підпис заявника або його
представника, якщо заявник - юридична
особа;

6) дату подання заяви.

Як слідує із скарги - звернення,
яка була подана позивачем до Комісії,
остання не стосується питань,
зазначених вище, а тому, на думку суду,
вимоги статті 14 Закону №1932 на неї не
поширюються.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що повернення заяви позивача
без розгляду з підстав невідповідності
останньої вимогам частини 6 статті 14
Закону №1932 є протиправним.

Однак, у своїй позовній заяві позивач
просить суд визнати протиправною
бездіяльність відповідача, яка полягає
у відмові останнього здійснити розгляд
його звернення. На думку суду,
відповідач в даному випадку надавав
оцінку зверненню позивача, тобто в його
діях відсутні ознаки пасивної
поведінки. З огляду на вищевикладене,
суд приходить до висновку, що вимога
позивача про визнання протиправною
бездіяльності відповідача підлягає
частковому задоволенню.

Крім того, під час розгляду даної
адміністративної справи суд прийшов до
висновку про наявність підстав для
виходу за межі заявлених позовних
вимог виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті
11 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Під час розгляду даної
адміністративної справи суд прийшов до
висновку, що часткове задоволення
вимог позивача і визнання
протиправними дій Центральної
виборчої комісії України не в повній
мірі захистить права та інтереси
позивача, а тому існує необхідність у
виході за межі позовних вимог та
зобов'язанні відповідача повторно
розглянути заяву ОСОБА_2 від 12.02.2014 року.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних справах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч. 1 ст. 71, ст. 86 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На переконання суду, в даному випадку
відповідачем не доведено
правомірність вчинених ним дій під час
розгляду звернення позивача від 12.02.2014
року.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи ту обставину, що позивачем
не надано жодного доказу на
підтвердження понесених ним судових
витрат, відсутні підстави для
стягнення з Державного бюджету на його
користь судових витрат.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Центральної
виборчої комісії України щодо відмови
у розгляді звернення від 12 лютого 2014
року ОСОБА_2.

В решті задоволення позовних вимог
відмовити.

Вийти за межі позовних вимог.

Зобов'язати Центральну виборчу комісію
України розглянути повторно заяву
ОСОБА_2 від 12 лютого 2014 року, що надійшла
до Центральної виборчої комісії
України 17 лютого 2014 року.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Томчук Андрій
Валерійович Судді: Богоніс Михайло
Богданович Яремчук Костянтин
Олександрович