Справа № 810/2128/14
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/2128/14
інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бужак Н. П.

Суддів: Твердохліб В.А., Троян Н.М.

За участю секретаря Савін І.В.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2014 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправною та скасування вимоги,
скасування суми податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу від 21.11.2013 року № Ф-1113 у
розмірі 5596 грн. 67 коп.

Відповідно до постанови Київського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Білоцерківська
об'єднана державна податкова інспекція
ГУ Міндоходів у Київській області
подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати постанову
Київського окружного
адміністративного суду та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволені позовних вимог.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач зареєстрований як фізична
особа - підприємець виконавчим
комітетом Білоцерківської міської
ради Київської області та відповідно
до свідоцтва є платником єдиного
податку.

Крім того, позивач є пенсіонером та
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України у м. Біла
Церква Київської області і отримує
пенсію за віком при неповному
пільговому стажі за списком №1(зі
зниженням пенсійного віку).

21 листопада 2013 року Білоцерківською
об'єднаною державною податковою
інспекцією ГУ Міндоходів у Київській
області сформовано та направлено
позивачеві вимогу про сплату
заборгованості (недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у загальному
розмірі 5596 грн. 67 коп., яка була отримана
позивачем 06.02.2014 року.

18.02.2014 року позивач звернувся до ГУ
Міндоходів у Київській області зі
скаргою на вимогу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області від 21.11.2013 року № Ф-1113 про
сплату заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне у розмірі 5596,67 грн.

Рішенням про розгляд скарги від 19.03.2014
року №349/Г/10-36-10-01-04/132 Головне
управління Міндоходів у Київській
області залишила вимогу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області від 21.11.2013 року № Ф-1113
про сплату заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне у розмірі 5596,67 грн. -
без змін, а скаргу - без задоволення.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо часткового задоволення
позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платниками
єдиного внеску є страхувальники,
зазначені у пункті 1 частини першої
цієї статті, та застраховані особи,
зазначені у пунктах 2-14 частини першої
цієї статті.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», до платників
єдиного внеску належать фізичні особи -
підприємці, у тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з приписами пункту 2 частини
першої статті 7 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» , для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону (крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) єдиний внесок
нараховується на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Для платників, зазначених у пункті 4
частини першої статті 4 цього Закону,
які обрали спрощену систему
оподаткування, єдиний внесок
нараховується на суми, що визначаються
такими платниками самостійно для себе
та членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом, та не
менше за розмір мінімального
страхового внеску (пункт 3 частини
першої статті 7 Закону України № 2464-VI).

Особи, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як вбачається з матеріалів справи,
пенсія позивачу призначена на підставі
пункту "а" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", відповідно до
якого право на пенсію за віком на
пільгових умовах, незалежно від місця
останньої роботи, мають працівники,
зайняті повний робочий день на роботах
з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону (60
років для чоловіків), на 1 рік за кожний
повний рік такої роботи - чоловікам.

Згідно із Порядком застосування
Списків № 1 і 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
№ 383 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції Україні 01.12.05 за № 1451/11731, для
підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
необхідно подати трудову книжку із
оформленими належним чином записами
про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку, передбачену пунктом
20 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що відповідач під час винесення
вимоги про сплату недоїмки № Ф - 1113 від
21 листопада 2013 року діяв з порушенням
норм чинного пенсійного законодавства,
та прийняв вимогу, яка не відповідає
вимогам Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки
належними та допустимими доказами у
справі доведено, що позивач, як
пенсіонер за віком, звільняється від
сплати за себе єдиного внеску.

Відповідачем не надано достатньо
доказів правомірності прийнятої ним
вимоги про сплату недоїмки, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та наведеними
законодавчими нормами.

Доводи апелянта не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41,160, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте на неї
може бути подано касаційну скаргу до
Вищого адміністративного суду України
у порядку та в строки, визначені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя:
Бужак Н.П.

судді:
Твердохліб В.А.

Троян Н.М.

Головуючий суддя
Бужак Н.П.

Судді:
Твердохліб В.А.