Справа № 2а-11688/11/1916
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Справа № 9104/140793/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.

суддів:
Левицької Н.Г., Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації
Тернопільської області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 13.07.2011 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації,
Чортківської міжрайонної державної
лабораторії ветеринарної медицини про
зобов'язання перерахувати та виплатити
доплату,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2011 року ОСОБА_1 звернувся до
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації,
Чортківської міжрайонної державної
лабораторії ветеринарної медицини про
зобов'язання перерахувати та виплатити
компенсацію і доплату за шкоду,
заподіяну здоров'ю громадянам за
проживання на території
радіоактивного забруднення у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю: 30% компенсації від
мінімальної заробітної плати у зв'язку
з обмеженням продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства з 01.03.1993 року; 1
мінімальну заробітну плату як доплату
громадянам,які працюють на територіях
радіоактивного забруднення у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.03.1993
року.

Зобов'язати відповідачів відповідно до
п.6 абз.4 Постанови КМУ №936 від 20.09.2005 р.
«Про затвердження Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» до 25 числа
кожного місяця проводити нарахування
для відшкодування мені як особі, яка
працює в зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 13.07.2011
року позов задоволено частково.

Зобов'язано Чортківську міжрайонну
державну лабораторію ветеринарної
медицини здійснити перерахунок ОСОБА_1
доплати у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати, як особі, що працює на
території радіоактивного забруднення
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 23.11.2010 року з врахуванням
виплачених сум та подати розрахункові
документи щодо такого нарахування до
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації
Тернопільської області.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
здійснити виплату ОСОБА_1 за поданими
Чортківською міжрайонною державною
лабораторією ветеринарної медицини
документами у розмірі 1 мінімальної
заробітної плати як громадянину, що
працює на території радіоактивного
забруднення - у зоні посиленого
радіоекологічного контролю відповідно
ст. 39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 23.10.2010 року до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну або
припинення спірних правовідносин, з
урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Не погодившись із постановою її
оскаржило управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області,
яке вважає, що судом при винесенні
такого рішення невірно застосовано
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.
Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та винести нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів згідно ч. 1 ст. 197 КАС України, що
є достатнім для розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 є особою, яка постійно працює та
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, а тому має
право на доплату, встановлену ст.39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно із ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення - у зоні посиленого
радіоекологічного контролю
провадиться доплата в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати.

Всупереч ст.39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
вказана доплата виплачувалася
частково у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України №836 від 26.07.1996р., а не
в кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати, як того вимагає
вказаний Закон.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру пенсій позивачу
застосуванню підлягають положення ст.39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не вказана постанова
Кабінету Міністрів України, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Отже, чинним на час виникнення спірних
правовідносин законодавством
гарантовано позивачу право на
отримання доплати у розмірах,
встановлених статтею 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
організації, де працює позивач.

Дія норм ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у 2010 році
не була зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами.

Пунктом 7 частини першої Закону України
від 14 червня 2011 року № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
пенсійного фонду України на 2011 рік. З
наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", якою
регламентовано лише щодо порядку
виплати підвищення пенсій непрацюючим
пенсіонерам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, передбачене статтею 39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відтак, дія норм абзацу 1 ст.39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щодо порядку нарахування та виплати
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення у 2010-2011
роках не була змінена, зупинена чи
обмежена іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 100 КАС України передбачено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Позивач пропустила строк звернення до
суду, оскільки звернулася з позовом
лише 23.05.2011 року, поважності причин
пропущення такого строку не навела.

Таким чином позовні вимоги в період з
01.03.1993 р. по 22.11.2010 р. підлягають
залишенню без розгляду з підстав
пропущення строку звернення до
адміністративного суду без поважних
причин.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог позивача
щодо нарахування та виплати доплати як
особі, яка працює на території
радіоактивного забруднення у зоні
посиленого радіоекологічного
відповідно до абз. 1 ст.39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 23.11.2010
року, однак зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.09.2005р. №936 затверджений «Порядок
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Порядок), який визначає механізм
використання, обліку, звітності і
контролю за використанням коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
головним розпорядником яких є
Мінпраці.

Відповідно до пп.5 п.4 зазначеного
Порядку доплата особам за роботу
(службу) на території зон
радіоактивного забруднення відповідно
до статей 39, 40 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», п.2
постанови Кабінету Міністрів України
від 26.07.1996р. №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
проводиться управліннями праці та
соціального захисту населення
районних (міських) держадміністрацій,
виконкомів міських, районних у містах
рад за місцем реєстрації громадян
працюючим.

Відповідно до п.5 Порядку соціальні
доплати передбачені ст.39, 40 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
проводяться за місцем основної роботи
(служби) громадян підприємствами,
установами, організаціями відповідно
до розрахункових даних, поданих до
уповноваженого органу за формою,
затвердженою Мінпраці.

Положеннями п.6 Порядку передбачено, що
підприємства реєструються
уповноваженим органом, для чого
подають не пізніше ніж за два місяці до
початку кожного бюджетного року
відомості про підприємство з
визначенням кількості постраждалих
осіб за категоріями отримувачів
компенсацій та допомоги певних видів
за формою, затвердженою Мінпраці, і
списки громадян із зазначенням
прізвища, імені та по батькові,
категорії, серії та номера посвідчення,
місця реєстрації, ідентифікаційного
номера. До 25 числа місяця, за який
здійснюється нарахування,
підприємства подають до
уповноваженого органу документи щодо
розрахункових витрат, пов'язаних з
виплатою компенсацій та допомоги
певних видів, за затвердженою Мінпраці
формою та реєстр отримувачів
компенсаційних виплат і допомоги
певних видів, де зазначаються прізвище,
ім'я та по батькові, категорія, номер
посвідчення, ідентифікаційний номер,
відомості про нараховані виплати, суму
компенсацій та вид допомоги. Керівники
підприємств несуть персональну
відповідальність за своєчасність
подання розрахункових документів до
уповноваженого органу та правильність
призначення і нарахування
компенсаційних виплат та допомоги
певних видів. Уповноважений орган
перевіряє, реєструє, обліковує
розрахунки та подає органам Державного
казначейства платіжні документи для
здійснення відповідних видатків, що
провадяться в установленому
законодавством порядку.

Таким чином, управління праці та
соціального захисту населення
відшкодовує підприємствам, установам
та організаціям, які зареєстровані та
заходяться в нього на обліку, доплати,
які вони проводять своїм працівникам
за роботу на території радіоактивного
забруднення, а не особисто позивачці,
яка не перебуває на обліку в управління
праці та соціального захисту населення
та жодних доплат за роботу на території
радіоактивного забруднення особисто
від управління праці та соціального
захисту населення не отримує.

Встановивши обставини справи,
апеляційний суд приходить до
переконання, що управління праці та
соціального захисту населення не може
відповідати за заявленими вимогами
позивача щодо стягнення сум доплати як
громадянину, який працює на території
радіоактивного забруднення відповідно
до ч.1 ст.39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки фактично
зазначена сума повинна сплачуватись
підприємством, де працює позивач.

Слід зазначити, що звернення особи за
захистом порушеного права у сфері
публічно-правових відносин з
зазначенням способу, який, на думку
суду, не призводить до захисту права, не
може бути підставою для відмови в
позові, тобто в захисті права, що
порушується. Суд, встановивши
порушення вимог законодавства, має
захистити права та охоронювані законом
інтереси, самостійно обравши спосіб,
який би гарантував дотримання і захист
прав, свобод, інтересів від порушень з
боку суб'єктів владних повноважень,
коли ці порушення ще не припинені
(ст.ст.7,8,11, ч.4 ст.112, ст.162 КАС України).

Тому, для повного захисту прав, свобод
та інтересів позивача суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зобов'язати Чортківську міжрайонну
державну лабораторію ветеринарної
медицини провести на користь ОСОБА_1
нарахування доплати у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати з 22.11.2010
року та подати розрахункові документи
щодо такого нарахування до управління
праці та соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації, якому слід перевірити,
провести реєстрацію та облік
розрахунку Чортківської міжрайонної
державної лабораторії ветеринарної
медицини та подати органу Державного
казначейства платіжні документи для
здійснення видатків для виплати
позивачу доплати як особі, яка працює
на території радіоактивного
забруднення у зоні посиленого
радіоекологічного з 22.11.2010 року.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Що стосується позовної вимоги щодо
нарахування 30% компенсації від
мінімальної заробітної плати в зв'язку
з обмеженням продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, то такі суд
першої інстанції підставно не
задовольнив, виходячи з того, що с.
Колиндяни не входить в перелік
населених пунктів, жителям яких
виплачується наведена вище
компенсація.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, тому апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
задовольнити частково.

Постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 13.07.2011
року у справі № 2а-11688/11 скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Зобов'язати Чортківську міжрайонну
державну лабораторію ветеринарної
медицини провести на користь ОСОБА_1
нарахування доплати у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати
відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 23.11.2010
року з врахуванням виплачених сум та
подати розрахункові документи щодо
такого нарахування до управління праці
та соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської районної державної
адміністрації Тернопільської області
перевірити, провести реєстрацію та
облік розрахунку Чортківської
міжрайонної державної лабораторії
ветеринарної медицини та подати органу
Державного казначейства платіжні
документи для здійснення видатків для
виплати на користь ОСОБА_1 доплати як
особі, яка постійно проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю з 23.11.2010 з
врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Чортківської міжрайонної державної
лабораторії ветеринарної медицини,
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської
районної державної адміністрації
Тернопільської області про
зобов'язання перерахувати та виплатити
доплату за період з 01.03.1993 року по 22.11.2010
року включно залишити без розгляду.

Постанова апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий:
В.П. Сапіга

Судді :
Р.Б. Хобор

Н.Г. Левицька