Справа № 2а-5816/10/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 року
м. Київ К/9991/9703/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Карася О.В. (головуючого),
Рибченка А.О., Цвіркуна Ю.І., розглянувши
у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Іста" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.06.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2011 по справі № 2а-5816/10/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Іста"
до Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва про
визнання недійсними рішень про
застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2010 року Товариством до суду
заявлений позов, з урахування змін, про
визнання недійсними рішення Державної
податкової інспекції від 15.09.2009 №
/0/40400, від 13.11.2009 № /1/49403, від
01.02.2010 № /2/2624, якими позивачу
Державною податковою інспекцією
застосовано штрафні (фінансові)
санкції за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, у задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями,
Товариство до Вищого
адміністративного суду України подало
касаційну скаргу, де посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задвовольнити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що підставою для
прийняття оспорюваного позивачем
рішення від 15.09.2009 № /0/40400 та
наступних в часі рішень у порядку
адміністративного оскарження були
висновки позапланової виїзної
перевірки Товариства з питань
дотримання вимог валютного
законодавства за період з 10.10.2008 по
14.09.2009, викладені к акті від 14.09.2009, про
допущення позивачем порушення ст. 1
Закону України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті", що
полягало у несвоєчасному одержаної
валютної виручки за експортними
операціями у межах укладених між
позивачем та нерезидентами контрактів.

Обставини щодо несвоєчасного
надходження валютної виручки по
експортним операціям, встановлені
податковою перевіркою, підтверджено
документально, перевірено судами та не
заперечується позивачем.

Водночас, оскаржуючи рішення про
застосування фінансових санкцій у
вигляді пені, позивач послався на те, що
датою прийняття арбітражним судом
заяви, з якої терміни, передбачені
статтями 1 і 2 Закону України "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті", зупиняються і пеня
за їх порушення не сплачується, є саме
дата звернення резидентом до суду з
позовною заявою про стягнення з
нерезидента заборгованості за
зовнішньоекономічним контрактом.
Таким чином, оскільки Товариством було
вжито заходи для повернення валютних
цінностей (позивач звернувся до
арбітражного суду, рішенням якого від
11.08.2009 у справі № А53-6686/09 позов
Товариства до контрагента -
нерезидента про стягнення
заборгованості задоволено частково:
стягнуто на користь позивача частина
суми боргу у розмірі 73 180,50 дол. США, в
частині суми 128 170,00 дол. США з підстав
добровільної сплати боргу
нерезидентом, в частині суми в розмірі
106 809,87 дол. США відмовлено), нарахована
державним податковим органом пеня є
безпідставною.

Відповідно до ст. 4 Закону України від
23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті"
порушення резидентами строків
повернення валютної виручки або
строків поставки товару, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за
собою стягнення пені за кожний день
прострочення у розмірі 0,3 відсотка від
суми неодержаної виручки (вартості
недопоставленого товару) в іноземній
валюті, перерахованої у грошову
одиницю України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості.

Частиною другою цієї ж статті
визначено, що у разі прийняття до
розгляду судом, Міжнародним
комерційним арбітражним судом чи
Морською арбітражною комісією при
Торгово-промисловій палаті України
позовної заяви резидента про стягнення
з нерезидента заборгованості, яка
виникла внаслідок недотримання
нерезидентом строків, передбачених
експортно-імпортними контрактами,
строки, передбачені статтями 1 і 2 цього
Закону, зупиняються і пеня за їх
порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про
відмову в позові повністю або частково
або припинення (закриття) провадження у
справі чи залишення позову без
розгляду строки, передбачені статтями 1
і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за
їх порушення сплачується за кожний
день прострочення, включаючи період, на
який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про
задоволення позову пеня за порушення
строків, передбачених статтями 1 і 2
цього Закону, не сплачується з дати
прийняття позову до розгляду судом.

Таким чином, Закон України від 23.09.1994 №
185/94-ВР "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті"
передбачає єдину підставу для
звільнення резидента від
відповідальності у вигляді пені за
порушення строків повернення валютної
виручки або поставки товару за
імпортними контрактами, а саме
прийняття судом рішення про
задоволення позову резидента про
стягнення відповідної заборгованості
за зовнішньоекономічним договором.

Виходячи з наведеного врегулювання
питання про погашення простроченої
заборгованості між резидентом та
нерезидентом в інший спосіб не може
розглядатися як підстава для
звільнення від нарахування пені за
порушення строків розрахунків у
зовнішньоекономічній діяльності.
Зазначене стосується також і випадків
добровільної сплати боргу
нерезидентом, у тому числі після
порушення судового провадження за
зверненням резидента. У такому разі
пеня повинна нараховуватися з моменту
виникнення прострочення до моменту
погашення боргу, що, як встановлено
судами, було зроблено держаним
податковим органом.

При цьому прийняття судом за
результатами розгляду спору між
резидентом та нерезидентом іншого
судового рішення, ніж про задоволення
позовних вимог, зокрема про припинення
(закриття) провадження у справі, не є
підставою для звільнення резидента від
відповідальності за порушення строків
розрахунків в іноземній валюті, навіть
якщо таке судове рішення було
постановлене внаслідок добровільної
сплати боргу нерезидентом. Наведене
випливає з приписів частини третьої ст.
4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті", яка передбачає
поновлення строків повернення
валютної виручки чи поставки
імпортного товару з відповідним
нарахуванням пені в разі прийняття
судом рішення про відмову в позові
повністю або частково або припинення
(закриття) провадження у справі.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
звільнення від сплати пені позивачем
було б можливим у разі прийняття
рішення Міжнародним комерційним
арбітражним судом чи Морською
арбітражною комісією при
Торгово-промисловій палаті України про
повне задоволення позовних вимог.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Іста" відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21.06.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2011 по
справі № 2а-5816/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
А.О. Рибченко

Ю.І. Цвіркун