Справа № 826/8622/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2014 року 11:45
справа №826/8622/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кузьменка В.А., за
участю секретаря Калужського Д.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "МБТ
Трейд"доКиївської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
Українипровизнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартостіО Б С Т А В И Н И С П Р А В
18 червня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариство з обмеженою
відповідальністю "МБТ Трейд" (далі по
тексту - позивач, ТОВ "МБТ Трейд")
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України (далі по
тексту - відповідач, Київська
міжрегіональна митниця), в якому
просить визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості від 02 січня 2014 року
№100250001/2014/600001/2 митного посту "Західний"
Київської міжрегіональної митниці.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 червня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі №826/8622/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В судовому засіданні 03 липня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, представник відповідача не
Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи неприбуття представника
відповідача та положення частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 03 липня 2014 року суд
ухвалив перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
ТОВ "МБТ Трейд" з метою здійснення
митного оформлення ввезеного на
територію України товару подало до
Київської міжрегіональної митниці
митну декларацію на такі товари: 1)
мікрохвильові печі з грилем побутові,
нові, що працюють від напруги 220В.,об'єм
20 л., потужністю 800 Вт., мод. 29z017 - 60 шт.,
торговельна марка: "Zelmer", країна
виробництва CN, виробник: "Zelmer Market Sp.z.o.o.
на заводі Guangdong Galanz Microwave Oven and
ElectricalAppliances Manufacturing Co., Ltd" (код товару
побутові, нові, що працюють від напруги
220В., об'єм 20 л., потужністю 800 Вт., мод. 29z020
- 30 шт., торговельна марка: "Zelmer", країна
виробництва CN, виробник: "Zelmer Market Sp.z.o.o.
на заводі Guangdong Galanz Microwave Oven and
ElectricalAppliances Manufacturing Co., Ltd" (код товару
побутові, нові, сушарки для овочів та
фруктів: мод. 36z011 - 100 шт., торговельна
марка: "Zelmer", країна виробництва PL,
виробник: "Zelmer Market Sp.z.o.o. на заводі Zaklady
При цьому позивач розрахував митну
вартість товару за ціною договору
(перший метод) на рівні:
- мікрохвильові печі з грилем побутові
США за одну одиницю товару;
- мікрохвильові печі з грилем побутові
США за одну одиницю товару;
- сушарки для овочів та фруктів
доларів США за одну одиницю товару.
Матеріали справи підтверджують, що
вказаний товар ввезено позивачем на
підставі зовнішньоекономічного
договору купівлі-продажу №UA/001/ /2012 від
03 липня 2012 року, укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Зелмер Маркет"
(продавець) та ТОВ "МБТ Трейд" (покупець).
На підтвердження заявленої митної
вартості позивач надав вказаний вище
договір купівлі-продажу, копію додатку
до нього, копії рахунків-фактур
(інвойсів), міжнародних транспортних
накладних, пакувальних листів,
експортних декларацій, рамковий
договір на експедирування
(перевезення) та додатки до нього,
прайс-листи виробника.
У зв'язку з тим, що митна вартість
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи, що подані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості, не містять
неповні дані, Київською
міжрегіональною митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів від 02 січня 2014 року
№100250001/2014/600001/2, згідно якого проведено
коригування митної вартості
імпортованих товарів за резервним
методом визначення митної вартості та
визначено митну вартість товару на
рівні:

- мікрохвильові печі з грилем побутові
мод. 29z017 (код товару ) - 49,44 доларів
США за одну одиницю товару;

- мікрохвильові печі з грилем побутові
мод. 29z020 (код товару ) - 49,44 доларів
США за одну одиницю товару;

- сушарки для овочів та фруктів
електричні (код товару ) - 16,00
доларів США за одну одиницю товару.

Вказані рішення мотивовані зокрема
тим, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), а
саме: документи, зазначені у статті 53
Митного кодексу України містять
неповні дані (декларантом не подано до
митного оформлення прайс-листи на
послуги перевезення, транспортний
(перевізний) документ, що відповідно до
частини другої статті 53 Митного
кодексу України є документом який
підтверджує митну вартість товарів:
довідка про транспортні витрати ТОВ
"Рохлінг суус логістик ікс. С.А.", проте
CMR завірено штампом іншого перевізника;
неподання декларантом додаткових
документів на письмову вимогу органу
доходів і зборів згідно частини
третьої статті 53 Митного кодексу
України - транспортні (перевізні)
документи, якщо за умовами поставки
витрати на транспортування не включені
у вартість товару; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних товарів на
території України; довідкову
інформацію щодо вартості у
країні-експортів товарів; інші
документи за бажанням декларанта на
підтвердження заявленої митної
вартості).

Позивач вважає рішення про коригування
митної вартості товарів протиправним
та обґрунтовує позовні вимоги
наступним: всі документи, передбачені
статтею 53 Митного кодексу України
складено та подано до митного
оформлення; числові значення складових
митної вартості товарів відповідачем
не перевірялись; відповідач не вказав
інформацію, яка стала підставою для
коригування митної вартості та
безпідставно застосував резервний
метод.

В письмовому запереченні проти позову
відповідач зазначає про правомірність
прийняття спірного рішення.

Окружний адміністративний суд міста
Києва погоджується з позовними
вимогами ТОВ "МБТ Трейд", виходячи з
наступних мотивів.

Порядок визначення митної вартості
імпортованих через митний кордон
України товарів встановлений Митним
кодексом України.

Стаття 4 Митного кодексу України
визначає, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58
Митного кодексу України визначено, що у
разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Наведені правові норми вказують, що
основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, з урахуванням
відповідних обмежень, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції);
при цьому застосування другорядних
методів визначення митної вартості
товарів може мати місце виключно при
неможливості застосування основного; у
свою чергу основний метод визначення
митної вартості товарів не
застосовується лише якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Досліджуючи правомірність
застосування позивачем основного
методу визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, суд встановив,
що немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів; щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; жодна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Відповідачем не доведено та не надано
відповідних підтверджуючих доказів
того, що використані позивачем, як
декларантом, або уповноваженою ним
особою відомості щодо митної вартості
імпортованих товарів не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Згідно частин першої та другої статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Як підтверджують матеріали справи та
про що зазначено вище, позивач в якості
підтвердження митної вартості товарів
надав необхідні та достатні документи
при митному оформлені товару та
додаткові документи на вимогу митниці;
у свою чергу відповідачем не доведено
суду, що надані позивачем документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

При цьому надані позивачем відомості
та документи не дають підстав для
сумніву щодо повноти та
обґрунтованості числових значень
митної вартості товару.

Доводи відповідача про те, що надані
позивачем документи містять неповні
дані не знайшли свого підтвердження,
оскільки відповідачем не зазначено,
які саме документи містять неповні
дані та яким чином вони впливають на
правильність визначення митної
вартості товарів.

Суд також не приймає до уваги посилання
відповідача на ненадання позивачем
додаткових документів на письмову
вимогу митного органу, оскільки як
вбачається з аналізу частини третьої
статті 53 Митного кодексу України
додаткові документи на письмову вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
надати у разі якщо документи, зазначені
у частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, однак як встановлено судом вище
та не спростовано відповідачем,
позивачем надано усі необхідні
документи.

Згідно частини першої першій статті 55
Митного кодексу України визначено, що
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Водночас судом не встановлено, а
відповідачем не зазначено конкретних
обставин, що стали підставою для
коригування митної вартості, зокрема,
що відомості про митну вартість
товарів є неповними та/або
недостовірними, або невірно визначено
митну вартість товарів.

Крім того, необґрунтованими є
посилання відповідачем на те, що
довідку про транспортні витрати видано
ТОВ "Рохлінг суус логістик ікс. С.А.", а
завірено CMR завірено штампом іншого
перевізника, оскільки за умовами
рамкового договору на експедирування
(перевезення) від 31 серпня 2012 року
№07/07/2012 передбачено можливість ТОВ
"Рохлінг суус логістик ікс. С.А."
залучати третіх осіб до виконання
замовлень з перевезення, а завірення CMR
штампом іншого перевізника не впливає
на числове значення митної вартості
товару.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу відповідачем не спростована.

Як вимагає частина друга статті 55
Митного кодексу України, прийняте
митним органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити: 1) обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано; 2)
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; 5) інформацію про: а) право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Зі змісту оскаржуваного рішення
Київської міжрегіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
вбачається, що вони не містять наявної
в митного органу інформації, яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; та не містить
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування.

Таким чином вбачається, що коригування
митної вартості товарів у межах
спірних правовідносин відбулось за
відсутності підстав, передбачених
Митним кодексом України,
необґрунтовано та без відповідних
розрахунків числового значення митної
вартості товарів, а тому протиправно.

З огляду на викладене, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що рішення Київської
міжрегіональної митниці про
коригування заявленої митної вартості
товарів від 02 січня 2014 року
№100250001/2014/600001/2 є протиправним та
підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку
Окружного адміністративного суду
міста Києва, Київською регіональною
митницею не доведено правомірність та
обґрунтованість підстав для прийняття
спірного рішення про визначення митної
вартості товарів та видачі картки
відмови з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ТОВ "МБТ Трейд" підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "МБТ Трейд"
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про коригування митної
вартості товарів від 02 січня 2014 року
№100250001/2014/600001/2.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "МБТ Трейд"
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Кузьменко