Справа № 2а/0570/9614/2012
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2012-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 2а/0570/9614/2012
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
час прийняття постанови: 09 год 21 хв.
Донецький окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Волгіної Н.П.,
при секретарі Прокопенко Н.М.,
представника позивача -ОСОБА_1,
представника відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області - не з'явився,
представника відповідача - Управління
Державної Казначейської служби у
Великоновосілківському районі
Донецької області - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду за
адресою: м. Донецьк-52, вул. 50
Гвардійської дивізії, 17,
адміністративну справу
до Управління Пенсійного фонду України
в Великоновосілківському районі
Донецької області, Управління
Державної казначейської служби у
Великоновосілківському районі
про визнання дій незаконними та
стягнення сплаченого збору, -
Позивач, ОСОБА_4, звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою (з врахуванням уточнених
позовних вимог) про визнання
незаконною відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області повернути сплачений
позивачем при реєстрації автомобіля в
ВРЕР ДАІ № 16 збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 3708,00 грн та стягнення з
Державного бюджету України сплаченого
ним при реєстрації автомобіля збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 3708,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він придбав
легковий автомобіль «Nuovo Doblo' Active 1.4 Bz
MEDIUM», номер кузова НОМЕР_1, що
підтверджується договором
купівлі-продажу № 11.02.676 F від 04 лютого
2012 року. Згідно зазначеного договору
загальна вартість транспортного
засобу склала 148320,00 грн. При реєстрації
даного автомобіля в органах ДАІ його
було зобов'язано сплатити збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду в сумі
3708,00 грн, що підтверджується
квитанцією № 2323.360.20 від 17 лютого 2012
року. Без сплати вказаного платежу
органи ДАІ відмовились здійснювати
реєстрацію автомобіля. Позивач вважає,
що збір сплачений нею безпідставно,
виходячи з наступного.
Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» від 26 червня 1997
року № 400/97-Вр визначено виключний
перелік осіб - платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, яким, зокрема,
передбачено, що платниками збору є
юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.
Зазначає, що відповідно до
вищезазначеного Закону обов'язок
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування покладається на
осіб лише у випадку відчуження, а не при
автомобілів. Оскільки він не є
платником збору з операцій з
відчуження автомобіля, тому, сплачені
ним кошти підлягають поверненню.
З огляду на вказані обставини позивач
просив суд визнати незаконною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області повернути сплачений
ним 17.02.2011 року відповідно до квитанції
№ 2323.360.20 при реєстрації автомобіля
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 3708,00 грн та
стягнути з Державного бюджету України
на його користь безпідставно сплачений
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 3708,00 грн.
В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги та
просила позов задовольнити в повному
Представник відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області, в судовому
засіданні, що відбулось 15.08.2012 року,
заперечувала проти задоволення позову
та просила залишити позов без розгляду
у зв'язку із пропуском позивачем строку
на пред'явлення адміністративного
В судові засідання представник
Управління Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області не з'явився, про дату,
час та місце проведення судового
засідання УПФУ повідомлено належним
чином. Через канцелярію суду надійшло
клопотання від відповідача про розгляд
справи у відсутність його
представника. Крім цього, до суду
надійшло заперечення від УПФУ,
відповідно до яких відповідач просить
суд відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі на підставі наступного.
Питання сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій
регулює Закон України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26.06.97р. №400/97-ВР та
Порядок сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
який затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 03.11.98р. №1740.
Відповідно до вищезазначених
нормативно-правових актів, а також до п.
7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про внесення
змін до статті 1 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" № 491-VI (далі Закон № 491-VI)
від 07.07.2012 року платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є підприємства, установи
та організації всіх форм власності,
фізичні особи, які набувають права
власності на легкові автомобілі що
підлягають державній реєстрації
(перереєстрації) в підрозділах ДАІ МВС
України, крім випадків забезпечення
легковими автомобілями інвалідів
згідно із законодавством та
успадкування легкових автомобілів
згідно із законом. Збір сплачується у
розмірі трьох відсотків вартості
легкового автомобіля, визначеної
відповідно до договорів
купівлі-продажу, довідок-рахунків
торгівельних організацій, договорів
міни, довідок органів митної служби,
актів експертної оцінки вартості
автомобіля, інших документів, що
підтверджують цю вартість. Органи
Державтоінспекції здійснюють
реєстрацію легкових автомобілів лише
за умови сплати збору, що
підтверджується документом про сплату
цього збору. Відповідно до вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 14.04.97р. №341 „Про Положення про
Державну автомобільну інспекцію
Міністерства внутрішніх справ"
посадовою особою ВРЕР ДАІ здійснюється
контроль за внесенням обов'язкових
платежів власниками транспортного
засобу, у тому числі податку з
власників транспортного засобу, збору
на обов'язкове пенсійне страхування. На
заяві ставиться відмітка із
зазначенням номерів квитанцій про
сплату вартості послуг, спеціальної
продукції та обов'язкових платежів
власника транспортного засобу, а
квитанції долучаються до
реєстраційної справи (крім квитанцій
про сплату податку з власників
транспортного засобу, які повертаються
Листом Пенсійного фонду України від
17.02.99р. №04/877 «Про порядок сплати збору з
операцій відчуження легкових
автомобілів» додається Перелік
операцій, які здійснюються органами
ДАІ з реєстрації автотранспорту, в
якому зазначається (п.2 пп.2а) при
первинній реєстрації AMT, придбаного в
торгівельній мережі, збір сплачується.
ОСОБА_4 добровільно сплатив кошти на
вказаний рахунок про, що свідчить його
квитанція № 2323.360.20 від 17.02.2011р.
Управлінням була перевірена виписка з
банку, яка формерується щоденно в
управлінні, яка підтверджує, що дійсно
від ОСОБА_4 17.02.2012 року сплатила 3708,00
грн., але беручи до уваги вище викладене
сума сплати на загальнообов'язкове
пенсійне страхування не може бути
повернута, оскільки при реєстрації
легкового автомобіля його власником в
обов'язковому порядку сплачується збір
в розмірі трьох відсотків вартості
автомобіля і поверненню не підлягає, а
контроль покладено на посадових осіб
Пунктом 7 діючої статті 1 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", передбачено, що
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
підприємства, установи та організації
всіх форм власності, фізичні особи, які
набувають права власності на легкові
автомобілі що підлягають державній
реєстрації (перереєстрації) в
підрозділах ДАІ МВС України, крім
випадків забезпечення легковими
автомобілями інвалідів згідно із
законодавством та успадкування
легкових автомобілів згідно із
Законом № 491-VI було уточнено поняття
"відчуження", а саме передбачено, що
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування сплачують підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
Відповідно до ч.ч. 1.2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
КАС України або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, а для звернення щодо оскарження
рішення суб'єкта владних повноважень,
на підставі якого ним може бути
заявлено вимогу про стягнення грошових
коштів, встановлюється місячний строк.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 103 КАС України
перебіг процесуального строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок, що визначається місяцями, а
закінчується процесуальний строк у
відповідне число останнього місяця
цього року, тобто перебіг
процесуального строку починається з
18.02.2011 року, закінчується - 18.08.2011 року.
Таким чином, ОСОБА_4 було порушено строк
звернення до суду, а на підставі ст. 100
КАС України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

З викладеного вбачається, що сума
сплачена добровільно, до УПФУ в
Великоновосілківському районі не
звертався позивач з цього питання не
звертався, термін позовної давності
пропустив, отже, підстав на повернення
сплаченого боргу не має.

Саме тому Управління Пенсійного фонду
України в Великоновосілківському
районі Донецької області просить суд
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Представник відповідача Управління
Державної казначейської служби у
Великоновосілківському районі
Донецької області в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце УДКС
повідомлялось належним чином. Через
канцелярію суду надійшло заперечення
від відповідача на позов ОСОБА_4,
відповідно до якого відповідача
просить відмовити у задоволенні позову
в повному обсязі, аргументуючи це
наступним.

На виконання статей 43, 45 та 78 Бюджетного
кодексу України наказу Державного
казначейства України №226 від 10.12.2002 "Про
затвердження Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів" зареєстрованого в
міністерстві юстиції України 25.12.2002 за
№1000/7288 органи Державної казначейської
служби України повертають кошти,
помилково або надмірно зараховані до
бюджету, за поданням органів стягнення,
яким відповідно до законодавства
надано право стягнення до бюджетів
податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших надходжень.

Постановою Кабінету Міністрів України
№106 від 16.02.2011р. "Деякі питання ведення
обліку податків і зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджету
визначено перелік податків і зборів
(обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету відповідно до переліку
|фДІв бюджетної класифікації в розрізі
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, за Пенсійним
фондом України закріплений контроль за
справлянням (стягненням) платежів до
бюджету по коду бюджетної
класифікації. Станом на 29 серпня 2012
року жодного подання до управління
Державної казначейської служби
України у Великоновосілківському
районі Донецької області від
управління Пенсійного фонду України у
Великоновосілківському районі
Донецької області не надходило.

Оскільки визначене ч. 1 ст. 2 КАС України
завдання адміністративного
судочинства залишається незмінним при
розгляді будь-якої адміністративної
справи і дотримання вказаного завдання
є обов'язковим в силу приписів ч. 2 ст. 19
Конституції України, то з огляду на
приписи ст. 41, ч. 6 ст. 128 КАС України суд,
зібравши докази, що в своїй сукупності
повно та всебічно висвітлюють
обставини спірних правовідносин,
приходить до висновку, що справа може
бути розглянута та вирішена на
підставі наявних в ній доказів в
порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання про дотримання
позивачем строків звернення до суду з
позовом, суд виходить з наступного.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 ст. 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення
до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

В судовому засіданні представник
позивача наполягала на тому, що позивач
вважає порушеними свої права саме
відмовою органу Пенсійного фонду
України у добровільному порядку
повернути сплачені при купівлі
автомобіля кошти (17.07.2012 року, а.с. 17), а
не фактом сплати зазначеної суми при
купівлі автомобіля, оскільки до того
часу в нього існувала можливість
отримати безпідставно сплачену суму в
3708,00 грн від УПФУ в добровільному
порядку.

Зазначена позиція відповідачами не
спростована, в зв'язку з чим у суду
немає підстав вважати строк на
звернення до суду пропущеним та
відраховувати його з дати сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів. Враховуючи
наведене, суд дійшов висновку про
дотримання позивачем строку звернення
до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши зібрані
по справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав та мотивів.

04 лютого 2012 року ОСОБА_4 за договором
купівлі - продажу придбав у Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Алекс-авто" в особі директора
Савенкова О.О. автомобіль марки «Nuovo DoBlo
Active 1.4 Bz MEDIUM», номер кузова НОМЕР_1 за
148320,00 грн.

При реєстрації автомобіля в відділі
Державної автомобільної інспекції
позивачем був сплачений збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування збір в розмірі 3708,00 грн. (3 %
вартості автомобіля), що підтверджено
копією квитанції № 2323.360.20 від 17 лютого
2012 року.

У відповідь на звернення позивача від
05.07.2012 року повернути сплачений ним
17.02.2011 року збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (а.с. 16),
Управління Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області листом від 17.07.2012
року було відмовлено у поверненні
сплаченого збору (а.с. 17-18).

П. 7 ст. 1 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26 червня 1997 року №
400/97-ВР (далі Закон № 400/97-ВР) в редакції
станом на час спірних правовідносин,
визначено виключний перелік осіб -
платників збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, серед
яких юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.

Отже, відповідно до цього Закону
обов'язок зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на фізичну
особу лише у випадку відчуження, а не
при купівлі автомобілів.

Суд не бере до уваги посилання
Управління Пенсійного фонду України в
запереченні в на Закон України "Про
внесення змін до статті 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування",
відповідно до якого платниками збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування є підприємства, установи
та організації всіх форм власності,
фізичні особи, які набувають права
власності на легкові автомобілі що
підлягають державній реєстрації
(перереєстрації) в підрозділах ДАІ МВС
України, крім випадків забезпечення
легковими автомобілями інвалідів
згідно із законодавством та
успадкування легкових автомобілів
згідно із законом, оскільки вказаний
Закон був прийнятий після здійснення
позивачем купівлі автомобіля - 04.02.2011
року та набрав чинності з дня,
наступного за днем його опублікування,
тобто 28 червня 2012 р. ("Голос України", 2012,
06, 27.06.2012 № 117).

Проте, всупереч нормам Закону № 400/97-ВР
в редакції, яка діяла на час здійснення
позивачем купівлі автомобіля, пунктом
12 Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 листопада 1998
року № 1740 (далі - Порядок) платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій.

Таким чином, пункт 12 Порядку суперечить
вимогам п. 7 ст. 1 Закону № 400/97-ВР в
редакції на час купівлі позивачем
автомобіля.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від 1
листопада 1996 року № 9 (пункт 5)
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Враховуючи зазначену суперечність
між Законом України № 400/97 і
підзаконним актом - Порядком, які
по-різному врегульовують одне й те саме
питання, виходячи з вимог частини 4
статті 9 КАС України та постанови
Пленуму Верховного Суду України від 1
листопада 1996 року N 9, суд вважає, що у
спірних правовідносинах застосуванню
підлягає пункт 7 статті 1 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування".

Дана правова позиція також викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 23.03.2010 року у справі №
К-22354/07.

Процедура повернення коштів, помилково
зарахованих, зокрема, до державного
бюджету, визначена Порядком повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженому Наказом
Державного казначейства України від
10.12.2002 року № 226.

Пунктом 5 вказаного Порядку в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, було визначено, що
повернення помилково або надмірно
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за
заявою платника та поданням органів,
які повинні забезпечувати надходження
платежів до бюджету та за якими згідно
із законом закріплено контроль за
справлянням (стягненням) платежів до
бюджету. Подання надається до органу
Державного казначейства України за
формою, передбаченою відповідними
спільними нормативно-правовими актами
Державного казначейства України з
питань повернення помилково або
надмірно зарахованих до бюджету
коштів, або в довільній формі з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування (П. І. Б.) платника,
ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або
ідентифікаційного номера за ДРФО (за
наявності), суми платежу, що підлягає
поверненню, дати та номера
розрахункового документа, який
підтверджує перерахування коштів до
відповідного бюджету. Подання в
довільній формі надається платником до
органу Державного казначейства
України разом із його заявою про
повернення коштів з бюджету та
оригіналом або копією розрахункового
документа (квитанції, платіжного
доручення тощо), який підтверджує
перерахування коштів до бюджету. Заява
про повернення коштів з бюджету, яка
подається до відповідного органу
Державного казначейства України,
складається платником у довільній
формі з обов'язковим зазначенням такої
інформації: причини повернення коштів
з бюджету, найменування (П. І. Б.)
платника, ідентифікаційного коду за
ЄДРПОУ або ідентифікаційного номера за
ДРФО (за наявності), суми платежу, що
підлягає поверненню, способу
перерахування коштів з бюджету - у
безготівковій формі із зазначенням
реквізитів рахунку одержувача коштів
або готівкою шляхом оформлення чека чи
поштовим переказом на адресу,
визначену в цій заяві.

Таким чином, законодавством визначені
підстави повернення платнику коштів,
помилково сплачених, зокрема, до
державного бюджету, якими є подання
відповідного контролюючого органу та
заява платника, що має містити
визначену обов'язкову інформацію.

Разом з цим, як встановлено судом,
Управлінням Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області позивачу було
відмовлено у поверненні сплаченого
збору та повідомлено (а.с. 17-18).

Таким чином, суд вважає, що позивач
дотримався процедури, передбаченої
"Порядком повернення платникам
помилково та/або надмірно сплачених
податків, зборів (обов'язкових
платежів)", затвердженого наказом
Державного казначейства України № 226
від 10 грудня 2002 року.

Проаналізувавши викладене вище, суд
вважає, що позовна заява ОСОБА_4 є
законною та обґрунтованою, а тому суд
вважає позовну заяву такою, що підлягає
задоволенню.

Враховуючи, що згідно п. 16 Порядку сума
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування сплачена позивачем за
квитанцією № 2323.360.20 від 17 лютого 2012
року була зарахована в установленому
порядку до спеціального фонду
Державного бюджету, а також той факт, що
розпорядником видатків з Державного
бюджету України є Державна
казначейська служба України, яка
здійснює свої повноваження через
утворені в установленому порядку
територіальні органи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з Державного бюджету збору у
розмірі 3708,00 грн на обов`язкове
державне пенсійне страхування
підлягають стягненню з Державного
бюджету України.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, судові витрати, понесені
позивачем, підлягають стягненню з
Державного бюджету України на його
користь.

Враховуючи викладене та керуючись
Конституцією України, Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", Законом України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", ст. ст. 17-20, 51, 69-71,
86, 94, 159-163, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області, Управління
Державної казначейської служби у
Великоновосілківському районі
Донецької області про стягнення
сплаченого збору - задовольнити.

Визнати незаконною відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Великоновосілківському районі
Донецької області повернути сплачений
позивачем 17.02.2011 року відповідно до
квитанції № 2323.360.20 при реєстрації
автомобіля збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 3708,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_4 суму сплаченого ним
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування у зв'язку із придбанням
автомобіля у розмірі 3708 (три тисячі
сімсот вісім) грн 00 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_4 понесені ним судові
витрати у вигляді сплати судового
збору в розмірі 110 (сто десять) грн 20 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступна та резолютивна частини
проголошена в судовому засіданні 07
вересня 2012 року в присутності
представника позивача.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. В порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою ст. 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 12
вересня 2012 року.

Суддя
Волгіна Н.П.