Справа № 2а-10438/11/2670
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

01 липня 2014 року м. Київ
В/800/2872/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Конюшка К.В.

Гончар Л.Я.

Сороки М.О.

Чалого С.Я.

Чумаченко Т.А.

перевіривши матеріали заяви ОСОБА_6

про перегляд ухвал Вищого
адміністративного суду України від 27
березня 2014 року (№К/800/21972/13) та від 27
березня 2014 року (№К/800/27729/13)

у справі

за позовом ОСОБА_6

до Національної комісії
регулювання електроенергетики України

треті особи Публічне акціонерне
товариство «Київенерго», ОСОБА_7

про скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

До Вищого адміністративного суду
України надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвал Вищого
адміністративного суду України від
27.03.2014 (№К/800/21972/13) та від 27.03.2014
(№К/800/27729/13).

У липні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Національної
комісії регулювання електроенергетики
України, треті особи: Публічне
акціонерне товариство «Київенерго»,
ОСОБА_7, про визнання такими, що не
відповідають правовим актам вищої
юридичної сили та нечинними з моменту
прийняття постанов від 13.01.2011 № 8 та від
17.03.2011 № 343 та зобов'язання вчинити дії.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
27.10.2011, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.03.2013,
позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено
частково. Зобов'язано Національну
комісію з регулювання
електроенергетики України надати
ОСОБА_6 повну і обґрунтовану відповідь
на запит від 06.05.2011 протягом місяця з
дня набрання постановою суду першої
інстанції законної сили. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Також ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013 в
ухвалі цього суду від 28.03.2013 виправлено
описку.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27.03.2014 (№К/800/21972/13) рішення
судів попередніх інстанцій залишено
без змін.

Крім того, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
27.03.2014 (№К/800/27729/13) прийнято відмову
ОСОБА_6 від касаційної скарги на ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013 та
закрито касаційне провадження
№К/800/27729/13.

Зі змісту вказаної заяви про перегляд
судових рішень убачається, що ОСОБА_6
просить переглянути ухвали Вищого
адміністративного суду України від
27.03.2014 (№К/800/21972/13) від 27.03.2014 (№К/800/27729/13)
з підстав неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

У своїх доводах заявник посилається на
рішення Вищого адміністративного суду
України від 18.07.2007 №К-22696/06, від 19.04.2007
№К-19634/06, від 02.06.2011 №К-19388/08, від 10.07.2012
№К/9991/39854/11, №К/9991/39700/11, від 24.11.2009
№К-6023/08, від 30.09.2010 №К-14391/09, від 17.10.2012
№К/9991/68707/11 та на рішення Вищого
господарського суду України від 12.12.2006
№19/61 і зазначає, що в цих рішеннях суд
касаційної інстанції по-іншому
застосував положення статті 1 Закону
України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності», ніж в
ухвалі, яку просить переглянути
заявник.

Також, обґрунтовуючи заяву, ОСОБА_6
зазначає, що у цій справі, як і в
касаційних провадженнях №К-22696/06,
№К-19634/06, №К-19388/08, №К/9991/39854/11,
№К/9991/39700/11, №К-6023/08, №К-14391/09, №К/9991/68707/11
№19/61, мають місце подібні
правовідносини, зокрема щодо
визначення оспорюваних у справах
рішень регуляторними актами.

Відповідно до положень статей 239-2 та 240
КАС України Вищий адміністративний суд
України перевіряє відповідність заяви
про перегляд судових рішень вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до пункту 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України № 2 від 13.12.2010 «Про судову
практику застосування статей 235- 240
Кодексу адміністративного судочинства
України» під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права необхідно
розуміти, зокрема:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Ураховуючи наведені положення норм
адміністративного судочинства та
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для допуску
цієї справи до провадження для
перегляду судового рішення з огляду на
таке.

Зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від
27.03.2014 №К/800/21972/13 вбачається, що суд
касаційної інстанції, приймаючи
рішення на користь Національної
комісії регулювання електроенергетики
України (далі - НКРЕУ), виходив з того, що
оспорювані у справі постанови НКРЕУ
від 13.01.2011 № 8 та від 17.03.2011 № 343 не є
регуляторними актами.

У той же час, приймаючи рішення від
18.07.2007 №К-22696/06, від 19.04.2007 №К-19634/06, від
02.06.2011 №К-19388/08, від 10.07.2012 №К/9991/39854/11,
№К/9991/39700/11, від 24.11.2009 №К-6023/08, від 30.09.2010
№К-14391/09, від 12.12.2006 №19/61, суд касаційної
інстанції визнав регуляторними актами
рішення органів місцевого
самоврядування, а не НКРЕУ.

Таким чином, аналіз змісту ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 27.03.2014 №К/800/27729/13 та долучених до
заяви рішень судів касаційної
інстанції не дає підстав вважати, що
судом касаційної інстанції по-різному
було застосовано одні й ті самі норми
матеріального права саме у подібних
правовідносинах.

У той же час, зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від
17.10.2012 №К/9991/68707/11 вбачається, що суд
касаційної інстанції скасував рішення
судів попередніх інстанцій та направив
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції на підставі статті 227
КАС України.

Відповідно до положень статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки, рішення від 17.10.2012 №К/9991/68707/11
суд касаційної інстанції прийняв
виключно на підставі норм
процесуального права, то ОСОБА_6
безпідставно посилання на нього у
своїй заяві як на приклад неоднакового
застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку про
відсутність правових підстав для
допуску цієї справи до провадження для
перегляду судового рішення, оскільки
заявник просить переглянути рішення
від 27.03.2014 №К/800/21972/13, посилаючись при
цьому на рішення, які прийнято за
відмінних фактичних обставин і на
підставі норм процесуального права.

Зі змісту вказаної заяви про перегляд
судового рішення також убачається, що
ОСОБА_6 просить переглянути ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 27.03.2014 (№К/800/27729/13), якою прийнято
відмову ОСОБА_6 від касаційної скарги
на ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013 та
закрито касаційне провадження
№К/800/27729/13. Касаційне провадження
закрито на підставі положень частини
четвертої статті 218 КАС України.

Відповідно до частини четвертої статті
218 КАС України особа, яка подала
касаційну скаргу, має право
відмовитися від неї до закінчення
касаційного провадження. Про прийняття
відмови від касаційної скарги та
закриття касаційного провадження суд
постановляє ухвалу у судовому
засіданні за участі сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Ураховуючи наведені положення норм
адміністративного судочинства,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для допуску цієї справи до
провадження для перегляду судового
рішення, оскільки заявник просить
переглянути ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
27.03.2014 (№К/800/27729/13), під час прийняття
якої застосовано виключно норми
процесуального права.

Керуючись статтями 165, 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні заяви
та допуску справи за позовом ОСОБА_6 до
Національної комісії регулювання
електроенергетики України, треті
особи: Публічне акціонерне товариство
«Київенерго», ОСОБА_7, про визнання
такими, що не відповідають правовим
актам вищої юридичної сили та
нечинними з моменту прийняття рішень
та зобов'язання вчинити дії до
провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 27
березня 2014 року (№К/800/21972/13).

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.