Справа № 308/3546/13а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Справа № 876/9604/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

представника відповідача -
Стасишин А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 28 травня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Державної виконавчої служби України, у
складі якої діє відділ примусового
виконання рішень, треті особи -
Державна судова адміністрація України,
Міністерство фінансів України,
Державна казначейська служба України
про визнання незаконними дій,
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження,
зобов'язання відновити виконавче
провадження з примусового виконання
рішення суду та виконати рішення суду в
місячний строк, -

в с т а н
о в и в :

04 березня 2013 року позивач- Панько В.Ф.
звернувся в суд з позовом до
відповідача -Державної виконавчої
служби України, у складі якої діє
відділ примусового виконання рішень,
треті особи - Державна судова
адміністрація України, Міністерство
фінансів України, Державна
казначейська служба України, в якому
просив визнати незаконними дії та
бездіяльність старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України Кушнір
Л.В. та начальника відділу примусового
виконання рішень ДВС України Чорновола
В.А.; скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Кушнір Л.В. від 29 січня 2013 року
про відмову у відкритті виконавчого
провадження; зобов'язати ДВС України, у
складі якої діє відділ примусового
виконання рішень, відновити виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2а-227, виданого 11
вересня 2007 року Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області, стягувач - ОСОБА_2 та виконати
судове рішення у скорочений строк.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28 травня 2013 року позов
задоволено. Поновлено процесуальний
строк звернення до суду на оскарження
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 29 січня 2013
року. Визнано незаконними дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Кушнір Л.В. та начальника
відділу примусового виконання рішень
ДВС України Чорновола В.А. Скасовано
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України Кушнір
Л.В. від 29 січня 2013 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження.
Зобов'язано ДВС України, у складі якої
діє відділ примусового виконання
рішень, відновити виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2а-227, виданого 11
вересня 2007 року Ужгородським
міськрайонним судом Закарпатської
області, стягувач - ОСОБА_2 та виконати
судове рішення у скорочений строк.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що пред'явлений виконавчий
документ не підлягає до виконання
органами Державної виконавчої служби
України, а тому у відкритті виконавчого
провадження відмовлено правомірно.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник відповідача (апелянта) -
Стасишин А.Р. у судовому засіданні
підтримала доводи, викладені в
апеляційній скарзі, вважає висновки
суду першої інстанції неправильними та
необгрунтованими, просить апеляційну
скаргу задовольнити.

Позивач та треті особи в судове
засідання не прибули, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, тому суд вважає
можливим проведення розгляду справи в
їхній відсутності за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представника апелянта,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а оскаржувану
постанову - скасувати з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 01 березня 2007 року
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області видав
виконавчий лист у справі №2а-277/07, яким
стягнено з Міністерства фінансів
України грошову компенсацію за
неодержане службове обмундирування на
користь ОСОБА_2 у сумі 29540 грн.

09 червня 2008 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №36249818.

29 грудня 2012 року виконавчий документ
повернуто стягувачеві, покликаючись на
те, що ухвалою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області задоволено заяву старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України Кушнір Л.В. про зміну способу та
порядку виконання рішення
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 01 березня 2007
року у справі 2а-227/07 шляхом стягнення
коштів з Державної судової
адміністрації України.

28 січня 2013 року ОСОБА_2 повторно
пред'явив виконавчий документ до
виконання.

29 січня 2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень ДВС України Кушнір
Л.В. винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
ВП№36249818 у зв'язку з тим, що даний
виконавчий документ не підлягає
виконанню органами державної
виконавчої служби в силу вимог п.4 ч.1
ст.26 Закону України «Про державну
виконавчу службу».

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що при
винесенні постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
державний виконавець діяв
неправомірно, з порушенням вимог
Закону України "Про виконавче
провадження".

Даючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою відмови у відкритті
виконавчого провадження державний
виконавець зазначила, що пред'явлений
виконавчий документ не підлягає
виконанню органами державної
виконавчої служби, оскільки відповідно
до п.4 ч.1 ст.26 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
пред'явлення виконачого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення.

Ч.2 ст.3 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачає, що рішення про
стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконується органами
Державного казначейства України у
встановленому Кабінетом Міністрів
України порядку, а саме: п.3 Постанови
Кабінету Міністрів України №845 від 03
серпня 2011 року "Про затвердження
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державних та місцевих бюджетів
або бюджетних установ", відповідно до
якого рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Державного казначейства з попереднім
інформуванням Мінфіну та в порядку
черговості надходження виконавчих
документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 257 КАС України
примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Ст.1 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачає, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.3
вказаного Закону рішення про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами Державної
казначейства України в установленому
Кабінетом Міністрів порядку.

П.24 розділу "Безспірне списання коштів
з рахунків боржника" Порядку виконання
рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року № 845 передбачає, що
виконання рішень про стягнення коштів
з рахунків боржника, відкритих у
органах Казначейства, здійснює
державний виконавець у порядку та на
підставі виконавчих документів.

П.25 Порядку визначає дії державного
виконавця при надходженні до нього
виконавчого документа. Зокрема, абз.4
п.25 вказаного Порядку передбачає
подання державним виконавцем органові
Казначейства платіжної вимоги, згідно
з п.33 Порядку.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи, колегія суддів дійшла
висновку про те, що органи Державного
казначейства проводять виконавчі дії
лише на підставі платіжної вимоги,
поданої державним виконавцем
відповідно до ст.5 Закону України "Про
виконавче провадження".

Як вбачається з матеріалів справи, у
спірних правовідносинах фактично
відсутні підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження,
таким чином дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України Кушнір
Л.В. щодо винесення постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження ВП№36249818 є неправомірними,
а тому правильним є висновок суду
першої інстанції про зобов'язання
відновити виконавче провадження.

Доводи апелянта в цій частині є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, задовольняючи позов в
частині зобов'язання виконати судове
рішення в скорочений строк, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку, вказавши
на скорочений строк виконання такого,
оскільки судові рішення виконуються
відповідно до вимог Закону України
«Про виконавче провадження», а тому
позовна вимога в цій частині не
підлягає до задоволення.

Наведене в силу вимог ст. 202 КАС України
є підставою для скасування постанови,
що оскаржується, в частині виконання
судового рішення в скорочений строк, а
в решті постанова суду першої
інстанції винесена з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198,
п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в
и в:

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України
задовольнити частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28 травня 2013 року у справі №
308/3546/13-а в частині виконання судового
рішення в скорочений строк скасувати
та в цій частині прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позову.

В решті постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28 травня 2013 року у справі №
308/3546/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст постанови виготовлений
27.06.2014 року.