Справа № 872/12322/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2014 рокусправа № 2а/0470/14514/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Прокурора
Самарського району м. Дніпропетровська
Шевякова Едуарда Анатолійовича на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Прокурора Самарського району м.
Дніпропетровська Шевякова Едуарда
Анатолійовича, Прокуратури
Самарського району м. Дніпропетровська
про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2013 року адміністративний позов
ОСОБА_2 до Прокурора Самарського району
м. Дніпропетровська Шевякова Едуарда
Анатолійовича, Прокуратури
Самарського району м. Дніпропетровська
про визнання дій неправомірними -
задоволено частково: визнано дії
прокуратури Самарського району м.
Дніпропетровська за ненадання
своєчасної відповіді на інформаційний
запит ОСОБА_2 від 01 жовтня 2012 року, який
було зареєстровано 01 жовтня 2012 року за
№1/12, неправомірними. В задоволенні
іншої частини позовних вимог позивача
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
Прокурор Самарського району м.
Дніпропетровська Шевяков Едуард
Анатолійович подав апеляційну скаргу,
в якій просив скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог позивача у повному
обсязі.

Позивач своїм правом на апеляційне
оскарження не скористався і не
оскаржив рішення суду першої інстанції
в частині незадоволених позовних
вимог. У разі часткового оскарження
судового рішення, суд апеляційної
інстанції не має права робити правові
висновки щодо неоскарженої частини
судового рішення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що до прокуратури
Самарського району м. Дніпропетровська
на ім'я прокурора Шевякова Е.А. 01.10.2012
року гр. ОСОБА_2 поштовим листом
направила інформаційний запит, в якому
просила надати в законом визначений
строк інформацію щодо вхідного
реєстрового номеру заяви ОСОБА_3 від
29.08.2012 року згідно вимог пункту 4 та з
урахуванням підпунктів пункту 4, які
прописані в Інструкції з діловодства в
органах прокуратури України; вхідний
реєстровий номер заяви ОСОБА_3 від
29.08.2012 року у книзі обліку заяв і
повідомлень про злочин, згідно вимог
пункту 4 та підпунктів цього пункту, які
прописані в Інструкції з діловодства в
органах прокуратури України; на якій
стадії на сьогодення знаходиться
розгляд заяви ОСОБА_3 від 29.08.2012 року;
вхідний реєстровий номер
інформаційного запиту ОСОБА_3 від 01.10.2012
року в книзі (журналі) обліку вхідної
кореспонденції прокуратури
Самарського району м.
Дніпропетровська; вхідний реєстровий
номер інформаційного запиту ОСОБА_3 від
01.10.2012 року в книзі (журналі) реєстрації
запитів до публічної інформації
розпорядника інформації.

Відповідно до змісту інформаційного
запиту, що запитувана позивачем
інформація не є конфіденційною,
таємною чи службовою.

Судом встановлено, що відповідно до
фіскального чеку, опису вкладення в
цінний лист, рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення інформаційний запит
позивачки отримано прокуратурою
Самарського району м. Дніпропетровська
01 жовтня 2012 року о 14 год. 25 хв..

Також, відповідачем на вимогу суду
надана копія книги реєстрації запитів,
що надійшли до прокуратури Самарського
району м. Дніпропетровська, з якої
вбачається, що інформаційний запит
позивачки зареєстровано в даному
документі 01 жовтня 2012 р., отримано
розпорядником - 01.10.2012 року.

Згідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» №2939-VI
від 13 січня 2011 року (далі - Закон України
№2939-VI) розпорядник інформації має
надати відповідь на запит на
інформацію не пізніше п'яти робочих
днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону України
№2939 визначається, що у разі якщо запит
стосується надання великого обсягу
інформації або потребує пошуку
інформації серед значної кількості
даних, розпорядник інформації може
продовжити строк розгляду запиту до 20
робочих днів з обґрунтуванням такого
продовження. Про продовження строку
розпорядник інформації повідомляє
запитувача в письмовій формі не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Таким чином, останнім днем надання
відповідачем відповіді на
інформаційний запит гр. ОСОБА_2 від
01.10.2012 р. є 08 жовтня 2012 р., оскільки
відлік строку розгляду запитів згідно
ст. 20 Закону України №2939 починається з
дня їх отримання розпорядником
інформації.

Відповідь на інформаційний запит було
направлено позивачу 05.10.2012 р. за №1/12
вих. 12, проте відповідно до відбитку
печатки на конверті, який відправлено з
відділення Укрпошти, відповідь на
адресу позивача було фактично
направлено 10.10.2012 року, що є порушенням
вимог ч. 1 ст. 20 Закону України №2939.

Перебіг строку надання відповіді
починається з наступного робочого дня
за днем отримання запиту, тобто 02.10.2012
року, останній день надання відповіді
(з урахуванням вихідних днів) - 08.10.2012
року.

Суд пеляційної інстанції не може
погодитись з доведеністю обставин
відправлення відповіді на запит саме
05.10.2012 року, як стверджують відповідачі.

Пунктом 7.13 розділу 7 Інструкції з
діловодства в органах прокуратури
України, затвердженої Наказом
виконуючого обов'язки Генерального
прокурора України №18 від 01 квітня 2010
року (далі - Інструкція №18) вказано, що в
прокуратурах районного рівня при
відправленні кореспонденції поштовим
зв'язком ведуться щоденні реєстри
(списки) відправлених документів.
Реєстр повинен містити дату
відправлення, номер вказаного
документа, прізвище адресата, поштову
адресу, на яку здійснюється відправка.
У кінці робочого дня реєстр
закривається, підписується
відповідальним працівником, який
забезпечує ведення діловодства в
прокуратурі, та підшивається до
відповідної справи.

Пунктом 5.10 Інструкції №18 передбачено,
що днем виконання документа слід
вважати дату відправлення відповіді.

В матеріалах справи наявний реєстр на
відправлення, згідно з яким лист,
адресований гр. ОСОБА_2, зданий на
відправлення 05.10.2012 року.

Досліджуючи даний документ, судом
апеляційної інстанції з'ясовано, що у
порушення форми оформлення (додаток №25
до Інструкції №18) копія наданого в
якості доказу реєстру не містить
номеру реєстру та підпису особи, яка по
ньому прийняла кореспонденцію.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів зазначає, що в даному випадку не
можна брати до уваги в якості доказу
документ не оформлений належним чином,
через відсутність обов'язкових
реквізитів, зокрема, підпису особи,
який би засвідчував дійсну дату
передачі.

Отже, фактичною датою відправлення
відповіді розпорядником інформації є
календарна дата зазначена на відтиску
печатки поштового відділення зв'язку
10.10.2012 року на поштовому конверті, що
відповідає вимогам п. 73 Правил надання
послуг поштового зв'язку, затверджених
постановою КМ України від 05.03.2009 року
№270, в якому зазначається, що під час
приймання для пересилання письмової
кореспонденції на адресному боці
кожного поштового відправлення
проставляється відбиток календарного
штемпеля.

Разом з тим, судом першої інстанції
було вірно вказано на те, що відповідно
до вимог статті РК 117 Регламенту
письмової кореспонденції (Конвенція
ВПС, Бухарест, 2004) проставляння
відбитка календарного штемпеля є
обов'язковим на адресному боці
відправлення, тобто усі дійсні для
оплати поштові марки повинні бути
погашені. Тобто, наклеєна на поштовому
конверті поштова марка вартістю 2,00
грн., яка була отримана і оброблена
відповідачем за рахунок бюджетних
коштів має бути погашена, але в
матеріалах справи не міститься
відповідний доказ про погашення
поштової марки 05.10.2012 року у день
начебто направлення відповіді.

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, а саме з листа Українського
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" від 03.04.2013 року, судом
апеляційної інстанції встановлено, що
перевіркою виробничих документів
відділення поштового зв'язку №100 м.
Дніпропетровськ за період з 05 жовтня по
10 жовтня поштової кореспонденції на
адресу: 49100, АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_2 в
надходженні та врученні не значиться.

У відповідності до п. 1.4. Інструкції про
порядок забезпечення доступу до
публічної інформації в органах
прокуратури Дніпропетровської
області, затвердженої Наказом
прокуратури Дніпропетровської області
№38 від 24.05.2011 року (далі - Інструкція №38)
у прокуратурі області організація у
встановленому порядку доступу до
публічної інформації покладається на
старшого помічника прокурора області з
питань забезпечення доступу до
публічної інформації. Старший помічник
прокурора області у межах визначеної
компетенції здійснює розгляд,
опрацювання, облік, систематизацію,
аналізування, надання відповідей на
запити на інформацію, що надходять до
прокуратури області, консультації під
час оформлення таких запитів, а також
контроль за виконанням у самостійних
структурних підрозділах апарату
прокуратури області вимог Закону та
цієї Інструкції. У порядку та строки,
визначені відповідними
організаційно-розпорядчими
документами прокурора області, старший
помічник прокурора області з питань
забезпечення доступу до публічної
інформації складає статистичний звіт
про результати розгляду запитів на
інформацію.

Згідно до п. 1.5 Інструкції №38
передбачається, що у самостійних
структурних підрозділах
відповідальність за організацію
оприлюднення та надання публічної
інформації покладається на їх
керівників та керівників
підпорядкованих структурних
підрозділів.

Відповідно до п. 3.5 Інструкції №38
прийняті запити невідкладно подаються
на розгляд заступнику прокурора
області, відповідальному за
організацію роботи старшого помічника
прокурора області з питань
забезпечення доступу до публічної
інформації, який визначає самостійні
структурні підрозділи, відповідальні
за надання інформації.

У відповідності до Наказу прокуратури
Самарського району м. Дніпропетровська
від 25.09.2012 року "Про розподіл службових
обов'язків між оперативними
працівниками прокуратури Самарського
району м. Дніпропетровська" прокурор
району за собою залишає загальне
керівництво роботою прокуратури
району та питання щодо організації
роботи щодо надання, оприлюднення,
забезпечення доступу до публічної
інформації та розгляду відповідних
запитів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
на прокурора Самарського району м.
Дніпропетровська покладено лише
організацію роботи, а відповідальність
з питань запитів інформації та ведення
відповідного обліку прокуратури
району з реалізації прав громадян на
доступ до публічної інформації
покладено на старшого прокурора
прокуратури району.

З огляду на це, судом першої інстанції
було правомірно залучено до участі у
справі другого відповідача -
прокуратуру Самарського району м.
Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, проаналізувавши вищевикладені
обставини справи та правовідносини, що
їм відповідають та оцінивши докази
надані сторонами по справі у їх
сукупності, колегія суддів повністю
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що прокуратура
Самарського району м.
Дніпропетровська, яка несе
відповідальність за несвоєчасне
надання відповіді на інформаційні
запити, не довела правомірність своїх
дій щодо дотримання строків розгляду
інформаційного запиту гр. ОСОБА_2

З урахуванням викладених обставин
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до
Прокурора Самарського району м.
Дніпропетровська Шевякова Едуарда
Анатолійовича, Прокуратури
Самарського району м. Дніпропетровська
про визнання дій неправомірними
підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст. 205, ст.206, ч.2
ст.212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Прокурора
Самарського району м. Дніпропетровська
Шевякова Едуарда Анатолійовича -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 09
квітня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко