Справа № 223/312/14-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Луньова О.Г.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року справа №223/312/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецькій апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Вугледарського міського суду
Донецької області від 15.05.2014 р. в справі
№ 223/312/14-а за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вугледарі Донецької області про
визнання дій протиправними,
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до
Вугледарського міського суду
Донецької області з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Вугледарі Донецької області (далі -
УПФУ) про визнання дій протиправними,
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії, просила визнати
неправомірними дії відповідача з
відмови у перерахунку пенсії з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати,
скасувати рішення № 218 від 19.03.2014 р. про
відмову у перерахунку пенсії,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії з 01.04.2014 р. на
підставі довідки № 1149/05-1 від 07.03.2014 р.,
включити до складу заробітної плати та
здійснити перерахунок пенсії
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» в редакції, що діяла
на час призначення пенсії, виходячи із
розрахунку 86% заробітної плати, з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати,
здійснити відповідні ви плати з
урахуванням фактично отриманих сум.

Постановою Вугледарського
міського суду Донецької області від
15.05.2014 р. позов задоволено частково,
визнані неправомірними дії УПФУ з
відмови у перерахунку пенсії позивачу,
скасоване рішення № 218 від 19.03.2014 р. про
відмову у перерахунку пенсії,
зобов'язано відповідача здійснити
розгляд заяви позивача про перерахунок
пенсії від 19.03.2014 р. відповідно до вимог
чинного законодавства, в задоволенні
іншої частини позовних вимог
відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі
просить скасувати постанову, ухвалити
нове рішення про задоволення позову у
повному обсязі з підстав порушення
норм матеріального та процесуального
права, які полягають у неврахуванні
правової позиції Верховного Суду
України з питання перерахунку пенсії
державним службовцям, а також
неправильному висновку щодо частини
позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивачу з травня 2009 р.
призначена пенсія за віком відповідно
до Закону України «Про державну
службу». 17.03.2014 р. позивач звернулась до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку пенсії на підставі довідки
управління Пенсійного фонду України в
м. Вугледарі Донецької області про
складові заробітної плати для
призначення (перерахунку) пенсії №
1149/05-1 від 07.03.2014 р., в яку включені
нараховані та виплачені позивачу
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань, а також
індексація заробітної плати. На усі
виплати, включені у довідку,
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Рішенням № 218 від 19.03.2014 р.
позивачу відмовлено у перерахунку
пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги в
частині скасування рішення про відмову
у перерахунку позивачу пенсії, суд
першої інстанції виходив з того, що
дане рішення прийняте та підписане
заступником начальника управління
Пенсійного фонду, тобто особою, яка не
має відповідних повноважень.
Зобов'язуючи відповідача здійснити
розгляд заяви позивача про перерахунок
пенсії, суд виходив з приписів ч. 2 ст. 11
КАС України. Висновок суду про відмову
у задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок пенсії не мотивований.

Колегія суддів вважає висновок
суду першої інстанції необґрунтованим,
з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 з 29.04.2009 р.
призначена пенсія за віком відповідно
до Закону України «Про державну
службу» в розмірі 86%, що
підтверджується протоколом № 100 від
07.05.2009 р. Стаж державної служби
позивача складає 16 років 2 місяці 23 дні.
17.03.2014 р. позивач звернулась до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку пенсії на підставі довідки
управління Пенсійного фонду України в
м. Вугледарі Донецької області № 1149/05-1
від 07.03.2014 р. про складові заробітної
плати для перерахунку пенсії, в яку
включені нараховані та виплачені
позивачу матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань,
індексація заробітної плати. На усі
виплати, включені у довідку,
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Рішенням відповідача № 218 від 19.03.2014 р.
позивачу відмовлено у перерахунку
пенсії. Підставою для відмови у
перерахунку пенсії є неврахування при
обчисленні пенсії нарахованої та
виплаченої матеріальної допомоги та
індексації.

В довідці, виданій позивачу
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Вугледарі Донецької області, № 1149/05-1
від 07.03.2014 р. про складові заробітної
плати (за останні 24 календарні місяці
роботи або за будь-які 60 календарних
місяців підряд перед зверненням за
пенсією), що подається для перерахунку
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу», зазначено про
нарахування та виплату позивачу
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, а також
індексації заробітної плати, на які
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу», у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин, (далі -
Закон № 3723-XII) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці» (далі - Закон
№ 108/95-ВР) встановлено, що заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-IV)
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, дії та рішення
відповідача з відмови у врахуванні
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати є
протиправними.

Колегія суддів вважає, що отримані
застрахованою особою суми виплат, з
яких фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, повинні враховуватися в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Такої позиції дотримується й Верховний
Суд України в постанові від 20.02.2012 р. в
справі № 21-430а11.

Щодо позовних вимог про здійснення
перерахунку пенсії в розмірі 86% колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» в редакції, чинній на
час призначення пенсії позивачу, на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

На час призначення позивачу пенсії її
стаж на державній службі складав 16
років 02 місяці 23 днів, тому пенсія
призначена позивачу в розмірі 86%
заробітної плати.

Дійсно, Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 р. (розділ ІІ, пункт 6, підпункт 9)
стаття 37 Закону України «Про державну
службу» викладена в редакції,
відповідно до якої на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягли віку 62 роки, та
жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

До досягнення віку, встановленого
першим реченням частини першої цієї
статті, право на пенсію за віком мають
державні службовці - чоловіки 1955 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку:

60 років - які народилися по 31 грудня 1952
року;

60 років 6 місяців - які народилися з 1
січня 1953 року по 31 грудня 1953 року;

61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року
по 31 грудня 1954 року;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня
1955 року по 31 грудня 1955 року.

Пенсія державним службовцям у частині,
що не перевищує розміру пенсії із
солідарної системи, що призначається
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виплачується за рахунок
коштів Пенсійного фонду України.
Частина пенсії, що перевищує цей
розмір, виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Пенсія, призначена відповідно до цієї
статті, в період роботи на посадах, які
дають право на призначення пенсії в
порядку і на умовах, передбачених цим
Законом, законами України «Про статус
народного депутата України», «Про
прокуратуру», «Про наукову і
науково-технічну діяльність»,
виплачується у розмірі, обчисленому
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а після звільнення з
таких посад - у розмірі, обчисленому
відповідно до цього Закону.
Максимальний розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Достроково призначена
пенсія з урахуванням підпункту «г»
частини першої пункту 1 статті 26 Закону
України «Про зайнятість населення»,
пункту «в» частини другої статті 12
Закону України «Про загальні засади
подальшої експлуатації і зняття з
експлуатації Чорнобильської АЕС та
перетворення зруйнованого четвертого
енергоблока цієї АЕС на екологічно
безпечну систему» і статті 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» у період до досягнення
пенсійного віку, встановленого
частинами першою та другою цієї статті,
працюючим пенсіонерам не виплачується.

Визначення заробітної плати для
обчислення пенсій державним
службовцям здійснюється в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Цей Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011
року, крім абзацу одинадцятого
підпункту 11 та абзацу сто тридцять
восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II
цього Закону, які набрали чинності з 1
січня 2012 року.

Таким чином, у вищезазначеній редакції
Закон застосовується до пенсій, які
призначаються з 01.10.2011 року, тому
позивачу перерахунок пенсії повинен
бути здійснений із розрахунку 86%
заробітної плати.

Оскільки рішення відповідача про
відмову позивачу у перерахунку пенсії
є протиправним, колегія суддів вважає
за необхідне обрати такий спосіб
захисту порушеного права позивача як
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії з урахуванням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати із розрахунку 86%
заробітної плати.

З урахуванням викладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
202, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Вугледарського міського
суду Донецької області від 15.05.2014 р. в
справі № 223/312/14-а задовольнити.

Постанову Вугледарського
міського суду Донецької області від
15.05.2014 р. в справі № 223/312/14-а за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Вугледарі Донецької
області про визнання дій
протиправними, скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії
скасувати.

Прийняти у справі № 223/312/14-а нову
постанову.

Позов ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Вугледарі
Донецької області про визнання дій
протиправними, скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити.

Визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Вугледарі Донецької області з
відмови у перерахунку ОСОБА_2 пенсії з
урахуванням усіх складових заробітної
плати.

Скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Вугледарі
Донецької області від 19.03.2014 р. № 218 про
відмову ОСОБА_2 в перерахунку пенсії.

Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Вугледарі
Донецької області здійснити з 01.04.2014 р.
перерахунок пенсії, призначеної
ОСОБА_2, виходячи із 86% заробітної плати,
на підставі довідки управління
Пенсійного фонду України в м. Вугледарі
Донецької області № 1149/05-1 від 07.03.2014 р.,
з врахуванням нарахованих та
виплачених сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, сум індексації заробітної
плати, з яких сплачено страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, з урахуванням
раніше виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 109 (сто дев'ять) грн. 62 коп.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Чебанов О.О.