Справа № 2а-7448/11
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/800/33455/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Швець В.В.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ОСОБА_4 на постанову
Ленінського районного суду міста
Вінниці від 11 травня 2012 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року у справі за його позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
місті Вінниці про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся
до суду з позовом до Управління
Пенсійного Фонду України у місті
Вінниці (далі - відповідач) про визнання
протиправною бездіяльність управління
і зобов'язання про виплату пенсії за
віком і сум недоплаченої пенсії.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4, на
підставі ст. 1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», як
громадянин України має право на
державне пенсійне забезпечення за
віком. В порушення ст. 1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
Управлінням Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м.Вінниці припинено
виплату йому пенсійного забезпечення,
яке гарантовано Законом та
Конституцією України. З метою
відновлення порушеного права 6 квітня
2011 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м.Вінниці, із
скаргою про поновлення його порушеного
права шляхом відновлення виплат
державного пенсійного забезпечення.
Надана відповідь не відповідає
дійсності, чинному законодавству та
міжнародним нормам, а бездіяльність
порушує законне право на трудову
пенсію за віком позивач, оскільки він
постійно проживаючи на території
України, являючись громадянином
України та, досягнувши пенсійного віку,
отримав право на пенсійне забезпечення
за віком і не претендує на жодні інші
державні пенсії передбачені ст. 2
Законом України «Про пенсійне
забезпечення» окрім трудової пенсії за
віком.

Постановою Ленінського
районного суду міста Вінниці від 11
травня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх рішення скасувати та
постановити рішення, яким направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

До Вищого адміністративного суду
України надійшло заперечення на
касаційну скаргу від Управління
Пенсійного фонду України у місті
Вінниці, в якому воно просить залишити
без змін рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, а касаційну
скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Відмовляючи в позові, суди
виходили з того, що Управлінням
Пенсійного Фонду України у місті
Вінниці були дотримані вимоги чинного
законодавства та усі дії приймались і
вчинялись управлінням у межах наданих
йому повноважень, а тому вимоги
позивача є необґрунтованими,
безпідставними та такими що
задоволенню не підлягають

Із зазначеним висновком колегія
суддів погоджується і вважає
необхідним зауважити на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 було призначено
пенсію по віку з 16 січня 2000 року
відповідно до документів які було
надано Позивачем.

1 березня 2010 року виплата пенсії
ОСОБА_4 була припинена, оскільки
відповідно до листа Управління
Пенсійного фонду Російської Федерації
в Суземському муніципальному районі
Брянської області від 5 лютого 2010 року
№ 465 ОСОБА_4 з 1997 року отримує трудову
пенсію за віком за роботу на Крайній
Півночі в м.Якутську, а з 1 травня
2001 року і по теперішній час перебуває
на обліку в Управління Пенсійного
фонду Російської Федерації в
Суземському муніципальному районі
Брянської області.

Аналогічний лист було надіслано
до Ленінського районного суду
м.Вінниці 6 квітня 2012 року №2461
відповідно до якого ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує трудову пенсію за
віком на території Російської
Федерації як громадянин Російської
Федерації з 29 травня 1997 року. Розмір
пенсії з 1 квітня 2012 року складає 8952 руб.
40 коп.

Відповідно до ст. 8 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» право на
отримання пенсійних та соціальних
послуг із солідарної системи мають
особи, яким до дня набрання чинності
цим Законом була призначена пенсія за
іншими законодавчими актами, але вони
мали право на призначення пенсії за
Законом України «Про пенсійне
забезпечення»- за умовами, якщо вони не
отримують пенсію з інших джерел.

Згідно ст. 10 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на законодавчому рівні
закріплено право, за яким не
допускається участь громадянина
одночасно у двох видах пенсійних
правовідносин, тобто не допускається
одночасного призначення кількох
пенсій одній особі.

Згідно ст. 102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» є обов'язком
пенсіонерів повідомляти органи, що
призначають пенсії про зміну умов, що
впливають на виплату пенсій.
Пенсіонери зобов'язані повідомляти
органу, що призначає пенсії, про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати.

Відповідно до Міжнародної угоди,
яку прийняли країни СНД у 1992 році,
отримання двох і більше пенсій
одночасно у різних країнах, членах СНД,
неприпустимо.

При оформлені пенсії громадянин
зобов'язаний негайно повідомити про
зміну свого місця проживання, виїзду за
кордон на постійне місце проживання, а
також на право отримання тільки одного
виду пенсії за його вибором.

З огляду на викладене, висновки
судів попередніх інстанцій є
правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити
без задоволення.

Постанову Ленінського районного
суду міста Вінниці від 11 травня 2012 року
та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України у
місті Вінниці про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець