Справа № 806/5434/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м.
Київ К/800/2406/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року у справі за позовом Житомирського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Житомирської обласної
державної адміністрації до
Житомирської районної державної
адміністрації Житомирської області,
третя особа - ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування
розпорядження,

в с т а н о в и л а:

Житомирський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся до
суду з позовом в інтересах держави в
особі Житомирської обласної державної
адміністрації до Житомирської
районної державної адміністрації
Житомирської області, третя особа -
ОСОБА_2 про визнання протиправним та
скасування розпорядження від 26.09.2011
№943.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
розпорядженням Житомирської районної
державної адміністрації Житомирської
області від 26.09.2011 №943 протиправно, за
відсутності повноважень у районної
державної адміністрації на
розпорядження землями рекреаційного
призначання, ОСОБА_2 надано згоду на
викуп земельної ділянки загальною
площею 1,2854 га, призначеної для
обслуговування 4-ох будівель літніх
будинків на території Зарічанської
сільської ради.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 21
жовтня 2013 року скасовано; прийнято
нову, якою позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано
розпорядження голови Житомирської
районної державної адміністрації від
26.09.2011 №943.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що розпорядженням голови
Житомирської районної державної
адміністрації від 05.10.2010 ОСОБА_2
передано в оренду терміном на 5 років
земельну ділянку площею 1,2854 га, яка
розташована на території Зарічанської
сільської ради Житомирського району,
для обслуговування літніх будинків.

Відповідно до укладеного 26.10.2010
договору оренді землі ОСОБА_2 передано
в оренду земельну ділянку загальною
площею 1,2854 га, кадастровий номер
:01:000:0284.

Розпорядженням голови Житомирської
районної державної адміністрації від
26.09.2011 №943 ОСОБА_2 надано згоду на викуп
орендованої земельної ділянки площею
1,2854 га, призначеної для обслуговування
чотирьох будівель літніх будинків на
території Зарічанської сільської ради,
що належать позивачеві на праві
приватної власності згідно з договором
купівлі-продажу приміщень від 14.12.2009.

Вказуючи на протиправність
розпорядження від 26.09.2011 №943
Житомирський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся до
суду в інтересах держави в особі
Житомирської обласної державної
адміністрації із зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
правомірності розпорядження від 26.09.2011
№943 як такого, що прийнято на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені законами України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з
протиправності розпорядження від
26.09.2011 №943 як такого, що прийнято
районною державною адміністрацією за
відсутності повноважень на
розпорядження земельними ділянками
державної власності рекреаційного
призначення.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, погоджується із
позицією суду апеляційної інстанції
щодо наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до частини третьої статті 122
Земельного кодексу України районні
державні адміністрації на їхній
території передають земельні ділянки
із земель державної власності, крім
випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для:

а) ведення водного господарства;

б) будівництва об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті;

в) індивідуального дачного
будівництва.

Відповідно до частини п'ятої статті 122
Земельного кодексу України обласні
державні адміністрації на їхній
території передають земельні ділянки
із земель державної власності, крім
випадків, визначених частинами
третьою, четвертою і восьмою цієї
статті, у власність або у користування
у межах міст обласного значення та за
межами населених пунктів, а також
земельні ділянки, що не входять до
складу певного району, або у випадках,
коли районна державна адміністрація не
утворена, для всіх потреб.

Судом апеляційної інстанції із
посиланням на докази, досліджені під
час судового розгляду справи, зокрема,
довідку Управління Держкомзему у
Житомирському районі Житомирської
області від 02.06.2010 №1113, встановлено, що
спірна земельна ділянка відноситься до
земель рекреаційного призначення.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із висновками суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності у районної державної
адміністрації повноважень на передачу
спірної земельної ділянки у власність
третій особі.

Наявність на спірній земельній ділянці
об'єктів нерухомого майна, що належать
третій особі, не впливає на обсяг
повноважень місцевих державних
адміністрацій щодо розпорядження
землями державної власності, який
визначений Земельним кодексом України.

Так само, колегія суддів також вказує
на необґрунтованість доводів
касаційної скарги в частині порушення
судами попередніх інстанцій норм
процесуального права в частині
безпідставному незастосуванні
наслідків пропуску строку звернення до
суду.

Так, як вбачається з матеріалів справи
та підтверджується звукозаписом
судового засідання 21.10.2013 судом першої
інстанції за результатами розгляду
клопотання відповідача про
застосування наслідків пропуску
строку звернення до суду відмовлено у
задоволенні зазначеного клопотання з
мотивів того, що про оскаржуване
розпорядження прокурор дізнався у
липні 2013 року.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів вказує
на обґрунтованість позиції суду
апеляційної інстанції щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судом апеляційної інстанції
дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судом не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 23 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: