Справа № 2а-7879/12/2670
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

16 червня 2014 року м. Київ
В/800/2600/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Мороз В.Ф. (доповідач)

Донець О.Є.

Маслій В.І.

Розваляєва Т.С.

Черпіцька Л.Т.

перевіривши заяву Київської
регіональної митниці про перегляд
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 16 жовтня 2013 року у справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Нікея-ЛТД" до
Київської регіональної митниці, треті
особи: Державна митна служба України,
Головне управління Державної
казначейської служби України в м.
Києві, про визнання нечинним рішення
про визначення митної вартості
товарів,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нікея-ЛТД"
звернулось із позовом про визначення
митної вартості товарів.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 липня 2012 року в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Вищого адміністративного суду від 16
жовтня 2013 року, постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 17
липня 2012 року скасовано. Прийнято нову
постанову, якою позов задоволено.
Визнано нечинним рішення Митниці про
визначення митної вартості товарів №
100000003/2012/011901/2 від 17 березня 2012 року в
частині визначення митної вартості
ламп газорозрядних люмінесцентних
трубчастих для загального освітлення
двоцокольних з термокатодом напругою
220 В, 58W діам.26 мм: ЕL люм.58W/54 G 13 А-FТ-0137
торговельної марки "ELECTRUM". Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ТОВ "Нікея-ЛТД" надмірно сплачену суму
мита у розмірі 6578, 88 грн. (шість тисяч
п'ятсот сімдесят вісім гривень 88
копійок). Стягнуто з Держбюджету на
користь ТОВ "Нікея-ЛТД" надмірно
сплачену суму податку на додану
вартість у розмірі 45174, 98 грн. (сорок
п'ять тисяч сто сімдесят чотири гривні
98 копійок).

Митниця звернулась із заявою про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2013 року на підставі п.1 ч.1 ст.237
КАС України. У заяві зроблено посилання
на неоднакове застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що призвело
до ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст.ст. 265, 266 Митного кодексу
України, п.п. 11, 13, 14 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою КМУ від 20 грудня 2006 року №1766

Відповідно до п.1 ч.1 ст.237 КАС підставою
для подання заяви про перегляд судових
рішень може бути виключно неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 2 "Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

На підтвердження неоднакового
застосування норм матеріального права
Митниця надала копії постанови Вищого
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року та ухвали Вищого
адміністративного суду від 18 червня 2013
року, в яких відмовляючи в задоволенні
позову суди виходили з того, що у
митного органу були достатні підстави
для визначення митної вартості товару
у спосіб, передбачений статтею 266
названого Кодексу, оскільки нею
обґрунтовано та доведено неможливість
послідовного застосування попередніх
методів визначення митної вартості
товару.

Приймаючи рішення у цій справі,
касаційний суд зазначив, що митницею не
проведено процедури консультації між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та не
дотримано обов'язку послідовного
вибору методів (від першого до шостого)
визначення митної вартості.

Відтак різні висновки судів у вказаних
справах стали наслідком встановлення
судами під час розгляду цих справ
різних фактичних обставин, тоді як
питання встановлення обставин справи
врегульовано нормами процесуального
права. Разом з тим підставою перегляду
Верховним Судом України рішень суду
касаційної інстанції є виключно
неоднакове застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Враховуючи вищенаведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав, встановлених
пунктом 1 частини першої статті 237 КАС
України, для допуску заяви до
провадження.

у х в а л и л а:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи для
перегляду постанови Вищого
адміністративного суду України від 16
жовтня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

В.І. Маслій

Т.С. Розваляєва

Л.Т. Черпіцька