Справа № 2-а/2207/4227/11
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а/2207/4227/11
Головуючий у 1-й інстанції: Демчук П.В.
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Залімський І. Г.

судді: Граб Л.С. Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області на постанову Ізяславського
районного суду Хмельницької області
від 13 вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ізяславського
районного суду Хмельницької області з
позовом до управління Пенсійного фонду
України у Ізяславському районі
Хмельницької області про поновлення
строку для звернення до суду; визнання
дій протиправними та зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити
надбавку до пенсії як дитині війни з
01.01.2011 року по день припинення права на
таку допомогу.

Постановою Ізяславського
районного суду Хмельницької області
від 13.09.2011 року позов задоволено:
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Ізяславському районі
Хмельницької області нарахувати та
виплатити позивачу підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком як дитині війни відповідно до
ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" починаючи з 12.07.2011
року по 22.07.2011 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволені
позовних вимог Позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
Відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2010 рік" збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідно
зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення Позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону Відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим вона
звернулася до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
Позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, Відповідач не
правомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Своїми діями Відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
Відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати Позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

З матеріалів справи суд вбачає, що
позивач звернувся до суду першої
інстанції 12.08.2011 року з позовом про
зобов'язання відповідача нарахувати
та виплатити позивачу недоплачену
щомісячну державну 30% соціальну
допомогу як дитині війни за період з
01.01.2011 року по день припинення права на
таку допомогу.

Ухвалою Ізяславського районного суду
Хмельницької області від 17.08.2011 року
позовні вимоги позивача за період з
01.01.2011 року по 11.02.2011 року залишено без
розгляду та відкрито провадження за
позовом про стягнення щомісячної
недоплати дітям війни, починаючи з 12
лютого 2011 року.

Проте, суд першої інстанції
задовольнив позовні вимоги з 07.09.2011
року по день припинення права на таку
допомогу.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України та зміст позовних
вимог, право позивача на отримання
щомісячної державної соціальної
допомоги у вигляді підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком підлягає захисту за період з
12.02.2011 року.

Крім того, задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції не звернув
увагу на те, що 19 червня 2011 року набув
чинності Закон України від 14.06.2011 №3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про державний бюджет України на 2011
рік", яким передбачено, зокрема, що у 2011
році положення статтей 39,50,51,52,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст. 6 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи із наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного
Закону Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову від 06.06.2011 №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23.07.2011 року

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України №20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року у
справі за конституційним поданням щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) пункту 4 розділу VII
"Прикінцеві положення" ЗУ "Про
державний бюджет України на 2011 рік"
положення Закону України від 14.06.2011
№3491-VI "Про внесення змін до Закону
України "Про державний бюджет України
на 2011 рік" визнані такими, що
відповідають Конституції України (є
конституційними).

Отже, колегія суддів вважає, що право
позивача на перерахунок та виплату
щомісячної державної 30% соціальної
допомоги, передбаченої ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" підлягає захисту з 12.02.2011 року по
22.07.2011 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про звернення до
негайного виконання постанови в
повному обсязі присудженої до
перерахунку суми.

Так, відповідно до п.1 абз. 1, п.1 абз. 2 ст.
256 КАС України негайно виконуються
постанови суду про присудження виплати
пенсії, інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів, у
межах суми стягнення за один місяць,
також негайно виконуються постанови
суду, прийняті в порядку скороченого
провадження у адміністративних
справах, передбачених пунктами 1, 3, 4
частини першої статті 183-2 КАС України.

Також, суд першої інстанції ухвалюючи
оскаржувану постанову невірно вирішив
питання щодо розподілу судових витрат.
Наразі ж, розподіл судових витрат має
здійснюватись у відповідності до ч. 3
ст. 94 КАС України пропорційно
задоволеним вимогам.

На користь позивача підлягають
стягненню судові витрати у розмірі 1,70
грн. (судовий збір), органами Державної
казначейської служби України із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області задовольнити частково.

Постанову Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 13
вересня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України у Ізяславському районі
Хмельницької області щодо відмови у
нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 30%
надбавки до пенсії, як дитині війни,
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" за
період з 12 лютого 2011 року по 22 липня 2011
року, - протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Ізяславському районі
Хмельницької області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_2 30%
надбавки до пенсії, як дитині війни,
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", з 12
лютого 2011 року по 22 липня 2011 року із
врахуванням проведених виплат.

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 1,70 грн. (судовий збір),
які підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунка суб'єкта владних
повноважень - управління Пенсійного
фонду України у Ізяславському районі
Хмельницької області .

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Граб Л.С.

Боровицький О. А.