Справа № 801/4324/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/63354/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Лиски Т.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим
на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 23 травня 2013 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року у справі за позовом Головного
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим про визнання дій
протиправними та стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2013 року Головне управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим звернулось до суду з
позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим про
визнання дій відповідача в частині
надання невірних відомостей
неправомірними та стягнення переплати
пенсії, виплаченої ОСОБА_4 за період з
01.01.2008р. по 28.02.2013р., в сумі 3017,86 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 23 травня 2013 року,
залишеною без змін ухвалю
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в запереченнях на касаційну
скаргу просив залишити останню без
задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції - без змін,
оскільки воно, на його думку, ухвалене
відповідно до норм чинного
законодавства й на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем на адресу
позивача на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України №1294 від
07.11.2007р. "Про упорядкування структури та
умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового та
начальницького складу" та Постанови
Кабінету Міністрів України від 23.04.12р.
№355 "Про збільшення розмірів пенсій,
призначених у відповідності з Законом
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" були надані
довідки про розмір грошового
забезпечення для перерахунку пенсії
ОСОБА_4:

- від 20.03.2008р. №55/17710 на суму 2495,19грн. з
урахуванням надбавки у розмірі 15% від
окладу за секретність;

- від 11.06.2012р. №55/17710 на суму 3373,69грн. з
урахуванням надбавки у розмірі 15% від
окладу за секретність.

Проте, в ході перевірки матеріалів
пенсійної справи ОСОБА_4 Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
АР Крим встановлено, що йому надбавки
за роботу з секретними документами на
день звільнення зі служби
виплачувалась в розмірі 10%.

У зв'язку з цим позивач звернувся до
відповідача з листом №200/0803 від 20.01.2013р.
про надання інформації стосовно причин
призначення ОСОБА_4 надбавки у розмірі
15% посадового окладу за роботу з
секретними матеріалами та в разі
виявлення помилки зобов'язав
відповідача направити відповідні
документи на адресу ГУ ПФУ в АР Крим.

Головне управління МВС України в АР
Крим в листі-відповіді від 05.02.2013р. за
№55/17710 на лист позивача повідомило
останнього про те, що раніше надіслані
довідки про грошове забезпечення
пенсіонера органів внутрішніх справ
ОСОБА_4 були надані відповідачем на
підставі списків Пенсійного фонду, а
також надіслало нові довідки від
18.01.2013р. №17710 про грошове забезпечення
вказаного пенсіонера, в яких згідно з
Постановами Кабінету Міністрів
України №1294 від 07.11.2007р. «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового та
начальницького складу" й №355 від
23.04.2012р. "Про збільшення розмірів
пенсій, призначених у відповідності з
Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" надбавка за роботу з секретними
документами ОСОБА_4 визначена в розмірі
10%.

Виявивши розбіжності у сумі грошового
забезпечення ОСОБА_4, які, на думку
позивача, виникли внаслідок оформлення
відповідачем довідок від 20.03.2008р. та
11.06.2012р. з порушенням чинного
законодавства України (зазначенням в
них невірного розміру грошового
забезпечення), що призвело до надмірної
виплати пенсії вказаній особі на суму
3017,86 грн., позивач звернувся до суду з
позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суди виходили з того, що чинним
законодавством України обов'язок з
надання належних списків осіб, пенсії
яких підлягають перерахунку, покладено
саме на Головне Управління Пенсійного
фонду України й на підставі вказаних
списків ГУ МВС України в АР Крим формує
довідки про грошове забезпечення
пенсіонерів органів внутрішніх справ,
а отже відсутні й порушення
відповідача у наданні довідок з
недостовірними даними.

Проте, здійснивши касаційний перегляд
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
за необхідне зазначити таке.

Згідно зі статтею 65 Закону України від
09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон №2262-ХІІ) особи, винні в
порушенні законодавства про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб, зазначених у цьому Законі, а також
у несвоєчасному оформленні або поданні
документів для призначення пенсії, у
видачі для оформлення пенсій
недостовірних даних і документів,
несуть цивільно-правову,
адміністративну або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Зазначена норма закону є бланкетною,
оскільки наводить загальний перелік
можливих порушень законодавства про
пенсійне забезпечення та містить
посилання на інші закони, якими
встановлено цивільно-правову,
адміністративну або кримінальну
відповідальність. Тобто цією нормою
закріплено саму можливість
відповідальності, для притягнення до
якої слід застосовувати інші
нормативні акти.

Таким чином, при вирішенні питання про
притягнення до відповідальності за
порушення законодавства про пенсійне
забезпечення відповідно до статті 65
Закону №2262-XII судам необхідно
визначити юридичну природу спірних
правовідносин, а також вид
відповідальності, яку мають нести
винні особи, із зазначенням конкретної
норми права, якою вона встановлена.

Крім того, згідно з вимогами частини 1
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
зі здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій.

Проте, вирішуючи питання про
обґрунтованість позовних вимог, суди
не з'ясували, які владні управлінські
функції здійснював відповідач при
видачі довідок про розмір грошового
забезпечення особи, пенсія якої
підлягає перерахунку, а також не
встановили, чи підлягає справа
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Вказана правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
14 березня 2013 року по справі №21-15а13.

Отже, судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає,
що суди попередніх інстанцій, не
дослідивши всіх обставин даної справи,
дійшли передчасного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За правилами частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що допущені судами першої
та апеляційної інстанції порушення
норм процесуального права не можуть
бути усунуті судом касаційної
інстанції, який процесуальним законом
позбавлений можливості досліджувати
докази і встановлювати нові обставини,
судові рішення підлягають скасуванню,
а справа - направленню на новий розгляд
до суду першої інстанції, якому слід
дослідити вищевказані обставини і
прийняти обґрунтоване і законне судове
рішення.

За таких обставин, керуючись статтями
210, 220, 222, 223, 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 23
травня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року скасувати, а справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Лиска Т.О.