Справа № 805/6013/14
Суддя: Наумова К.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 р.
Справа № 805/6013/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Постановлена у нарадчій кімнаті.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Наумова К.Г.,

розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Мангуської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (смт. Мангуш)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (с.
Бурякова Балка)

про стягнення податкового боргу,-

Мангуська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
звернулась до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по єдиному податку з
фізичних осіб у сумі 1585,78 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що ОСОБА_1 є фізичною
особою - підприємцем та згідно поданої
заяви є платником єдиного податку. У
передбачений розділом XIV глави 1
Податкового кодексу України строк не
сплатив по єдиний податок з фізичних
осіб у сумі 1585,78 грн

Представник позивача надав заяву щодо
розгляду справи в порядку письмового
провадження.

Відповідач у судове засідання не
з'явився про дату, час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином. Причини неявки суду не
повідомив.

Розглянувши матеріали справи, суд , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач, ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1),
зареєстрований у якості фізичної особи
- підприємця Першотравневою районною
державною адміністрацією Донецької
області 28.12.2009 року, відомості про
фізичну особу-підприємця включені до
ЄДР за номером запису 001422.
Перебуває на податковому обліку в
Мангуській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області.

Згідно розрахунку доходу від 15.06.2012 р.
за попередній календарний рік, що
передує року переходу на спрощену
систему оподаткування, сума доходу у
гривнях, отримана Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 за попередній
календарний рік складає 35000 грн.

Відповідач відповідно до глави 1
розділу ХІV Податкового кодексу
України 15.06.2012 р. подав до ДПІ заяву на
право застосування спрощеної системи
оподаткування в якій відповідачем
самостійно обрано ІІ групу платників
податків. Відповідно до заяви,
діяльністю відповідача є роздрібна
торгівля поза магазинами, н.в.і.у.

27.08.2012 р. позивачем відповідачу було
виставлено податкову вимогу № 128 на
сплату податкового боргу в сумі 418,75
грн., яка була направлена відповідачу
рекомендованим листом та була отримана
ОСОБА_1 18.09.2012 р.

Суду не надано доказів щодо оскарження
вказаної вимоги в адміністративному
або у судовому порядку, доказів сплати
податкової заборгованості суду також
не надано.

Позивач відповідно до норм Податкового
кодексу України є органом державної
влади, уповноваженим здійснювати
функцію контролю за визначенням та
сплатою платником податків,
повноваження якого на звернення до
суду із позовом про стягнення
податкового боргу прямо визначені
законодавством України.

П. 20.1.28 ст. 20 Податкового кодексу
України, який набрав чинності 01 січня
2011 року, визначено, що органи державної
податкової служби, окрім іншого, мають
право стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Згідно ст. 95 Податкового кодексу
України орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначені в гл. 1 р. 14
Податкового кодексу України. Згідно
п.п. 291.2. та 291.3. ст. 291 Податкового
кодексу України спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
являє собою особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених п. 297.1
ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

П.п. 10.1.2 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу
України встановлено, що єдиний податок
належить до місцевих податків.

Згідно п.п. 291.3 ст. 291 Податкового
кодексу України юридична особа чи
фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
гл. 1 р. XIV Податкового кодексу України.

За приписами п. 291.4 ст. 291 Податкового
кодексу України, суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на групи
платників єдиного податку. Згідно з п.п.
2 цього пункту до другої групи належать
фізичні особи - підприємці, які
здійснюють господарську діяльність з
надання послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Відповідно до положень п.п. 293.1, 293.2 ст. 293
Податкового кодексу України, ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: 1) для
першої групи платників єдиного податку
- у межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати; 2) для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 1 Рішення Мелекінської
сільської ради "Про ставки єдиного
податку за видами діяльності на
території Мелекінської сільської ради
на 2012 рік" № 6/14-717 від 30.12.2011 р., ставка
єдиного податку для фізичних осіб для
другої групи платників єдиного податку
встановлена в розмірі 20 % мінімальної
заробітної плати.

Згідно з вимогами п. 295.1 ст. 295
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року.

Отже, відповідач як платник податку
другої групи повинен щомісячно, до 20
числа поточного місяця сплачувати
єдиний податок у розмірі 20 %
мінімальної заробітної плати.

Розміри мінімальної заробітної плати
на 2012 рік затверджено Законом України
"Про Державний бюджет України на 2012 рік"
від 22.12.2011 року № 4282-VI. Відповідно до ст.
13 цього Закону, на 2012 рік встановлено
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі: з 1 січня - 1073 гривні, з 1 квітня -
1094 гривні, з 1 липня - 1102 гривні, з 1
жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня - 1134
гривні

Таким чином, розмір ставки єдиного
податку для відповідача у 2012 році
складає 214,60 гривень (20% від 1073 гривень).

Відповідно до розрахунку податкового
боргу, витягу з облікової картки
платника податків, станом на 06.05.2014 р. за
відповідачем обліковується податковий
борг по сплаті єдиного податку, а саме:

- 20.10.2012 р. нараховано єдиного податку у
сумі 214,60 грн.;

- 20.11.2012 р. нараховано єдиного податку у
сумі 214,60 грн.;

- 20.12.2012 р. нараховано єдиного податку у
сумі 214,60 грн..

Таким чином, заборгованість
відповідача з єдиного податку за
період з 20.10.2012 р. по 20.12.2012 р. становить
643,80 грн.

Доказів сплати вказаної
заборгованості суду не надано.

Згідно ст. 116 Податкового кодексу
України у разі застосування
контролюючими органами до платника
податків штрафних (фінансових) санкцій
(штрафів) за порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
такому платнику податків надсилаються
(вручаються) податкові повідомлення -
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи у
зв`язку з порушенням ОСОБА_1 граничного
строку сплати узгодженого податкового
зобовязання по єдиному податку у 2011 та
2012 роках, 16.11.2012 р. Мангуською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області був складений акт
про порушення податкового
законодавства № 912/17-НОМЕР_1.

На підставі зазначеного акту позивачем
ОСОБА_1 були виставлені наступні
податкові повідомлення-рішення:

- № від 28.11.2012 р. щодо
застосування штрафної (фінансової)
санкції на суму 429,2 грн.;

- № від 28.11.2012 р. щодо
застосування штрафної (фінансової)
санкції на суму 128,18 грн.

23.12.2013 р. за результатом камеральної
перевірки податкової декларації
платника єдиного податку-фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 Актом №
418/17-НОМЕР_1 від 23.12.2013 р. було
встановлено факт неподання
відповідачем податкової звітності. На
підставі зазначеного акту 20.01.2014 р.
позивачем ОСОБА_1 було виставлено
податкове повідомлення-рішення №
щодо застосування штрафної
(фінансової) санкції на суму 170 грн.

Як вбачається з матеріалів справи у
зв`язку з порушенням ОСОБА_1 граничного
строку сплати узгодженого податкового
зобовязання по єдиному податку у 2011 та
2012 роках, 16.11.2012 р. Мангуською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області був складений акт
про порушення податкового
законодавства № 912/17-НОМЕР_1.

30.12.2013 р. за результатом камеральної
перевірки податкової декларації
платника єдиного податку-фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 Актом №
441/17-НОМЕР_1 від 30.12.2013 р. було
встановлено порушенням відповідачем
граничного строку сплати узгодженого
податкового зобовязання по єдиному
податку за листопад - грудень 2012 р. На
підставі зазначеного акту 20.01.2014 р.
позивачем ОСОБА_1 було виставлено
податкове повідомлення-рішення №
щодо застосування штрафної
(фінансової) санкції на суму 214,60 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача зі сплати штрафних
(фінансових) санкцій за платежем
єдиного податку з фізичних осіб
становить 941,98 грн.

Доказів сплати вказаної
заборгованості суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій заборгованість відповідача зі
сплати єдиного податку за період з
20.10.2012 р. по 15.03.2014 р. у загальній сумі
становить 1585 грн. 78 коп.

Приписом п. 87.2. ст. 87 Податкового
кодексу України визначено, що
джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

П. 88.1. ст. 88 Податкового кодексу України
передбачено, що з метою забезпечення
виконання платником податків своїх
обов'язків, визначених цим Кодексом,
майно платника податків, який має
податковий борг, передається у
податкову заставу.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

За вимогами пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

П. 59.5. ст. 59 Податкового кодексу України
визначено, що у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Приписом п. 38.1. ст. 38 Податкового
кодексу України визначено, що
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

П.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України передбачено, що податкове
зобов'язання - це сума коштів, яку
платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14
зазначеного Кодексу податковий борг -
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

П. 41.5. ст. 41 Податкового кодексу України
передбачено, що органами стягнення є
виключно органи державної податкової
служби, які уповноважені здійснювати
заходи щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень, а також державні
виконавці в межах своїх повноважень.
Стягнення податкового боргу за
виконавчими написами нотаріусів не
дозволяється.

Згідно п. 102.4. ст. 102 Податкового кодексу
України податковий борг, що виник у
зв'язку з відмовою у самостійному
погашенні такого грошового
зобов'язання, може бути стягнутий
протягом наступних 1095 календарних днів
з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України, орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

З огляду на вищевикладене, вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідача заборгованості з єдиного
податку за період з 20.10.2012 р. по 20.12.2012 р.
у сумі 643,80 грн., а також вимоги в частині
стягнення штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 941,98 грн., що у загальній
сумі становить 1585 грн. 78 коп. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 67 Конституції України, Податковим
кодексом України,

ст.ст. 7 - 12, 69-72, 94, 122-163, 254, 263, 264 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) у доход місцевого
бюджету м. Маріуполя податкову
заборгованість з єдиного податку у
сумі 1585 грн. 78 коп.

Зазначена постанова може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а у
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, встановлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка їх подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Скарга подається на ім'я Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд.

Суддя
Наумова К.Г.