Справа № 2а-1031/11/2702
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року м. Київ
К/9991/57211/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Горбатюка С.А.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3, на постанову
Гагарінського районного суду міста
Севастополя від 07 грудня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Гагарінської районної у місті
Севастополі ради, треті особи: ОСОБА_4,
Управління земельних ресурсів
Севастопольської міської районної
адміністрації, СТ "Оптиміст", про
скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
Гагарінської районної у місті
Севастополі ради, треті особи: ОСОБА_4,
Управління земельних ресурсів
Севастопольської міської районної
адміністрації, СТ "Оптимист", про
скасування рішення про передачу
земельної відлякни у власність,
визнання недійсним державного акта на
земельну ділянку.

В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що до 2003 року позивач була
членом СТ "Оптиміст"; в межах
садівницького товариства їй у
користування виділено ділянку №75.
Рішення загальних зборів товариства
від 07.12.2003 позивача виключено із членів
садівництва. Рішенням суду від 27.04.2010
позивача поновлено у членах
садівничого товариства. У той же час,
земельна ділянка, яка була закріплена
за позивачем, їй не була повернута,
оскільки, за посиланням протиправно
передана у власність третій особі.

Постановою Гагарінського районного
суду міста Севастополя від 07 грудня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 серпня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 -
представник ОСОБА_3, із посилання на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та постановити нове, про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням загальних
зборів садівничого товариства
"Оптиміст" від 07.12.2003 позивача виключено
із членів садівництва.

Пунктом 19 рішення Гагарінської
районної у місті Севастополі ради, від
28.02.2007 №265 "Про передачу безоплатно
громадянам у власність земельних
ділянок для ведення індивідуального
садівництва" громадянину ОСОБА_4
передано безоплатно у власність
земельну ділянку №73 загальною площею
0,0818 га для ведення індивідуального
садівництва (у порядку безоплатної
приватизації) з віднесенням земель до
категорії земель
сільськогосподарського призначення в
межах землекористування СТ "Оптиміст".
Як зазначено судом першої інстанції,
земельна ділянка №73 була попередньо
об'єднана із земельною ділянкою №75.

Рішенням Гагарінського районного суду
міста Севастополя від 27 квітня 2010 року
визнано незаконним рішення загальних
зборів СТ "Оптиміст" від 07.12.2003 (протокол
№5) в частині виключення ОСОБА_3 із
членів СТ "Оптиміст" та поновлено її у
членстві.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з правомірності оскаржуваного
рішення, як такого, що прийнято на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством.
Зазначена позиція судів попередніх
інстанцій ґрунтується на тому, що на
момент прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення, позивач членом
СТ "Оптиміст" не була та земельна
ділянка за нею як користувачем
садівничим товариством не
закріплялась.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаною позицію судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з частинами другою, третьою
статті 3 Земельного кодексу України в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі: а)
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян; б)
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-другої
статті 118 Кодексу адміністративного
судочинства України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Згідно з частиною п'ятою статті 35
Земельного кодексу України
приватизація земельної ділянки
громадянином - членом садівницького
товариства здійснюється без згоди на
те інших членів цього товариства.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на момент прийняття
відповідачем оспорюваного рішення
позивач не була членом садівничого
товариства, у той час як третій особі
земельну ділянку передано за
результатами розгляду його заяви,
поданої у порядку, передбаченому
законодавством, на підставі належної
документації із землеустрою.

При цьому, колегія суддів вказує на
необґрунтованість посилання заявника
касаційної інстанції на факт
накладення арешту на земельну ділянку
№75 на підстав рішення суду у зв'язку з
розглядом її позову про поновлення
членства у садівничому товаристві,
оскільки зазначене є таким, що не
підтверджено матеріалами справи.

Так, відповідно до частини першої
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підстав
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 -
представника ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Гагарінського районного
суду міста Севастополя від 7 грудня 2011
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: