Справа № 2а-1828/11/0970
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
Справа №
70483/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Живиця» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 1 липня 2011
року у справі за позовом Долинського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Івано-Франківській області до
Публічного акціонерного товариства
«Живиця» про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2011 року Долинський
міжрайонний прокурор в інтересах
держави в особі Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Івано-Франківській області звернувся
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Живиця», в
якому просить стягнути з рахунків
відповідача кошти за податковим боргом
в сумі 161 806,25 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 1
липня 2011 року позов задоволено
повністю. Стягнено з публічного
акціонерного товариства «Живиця» в
доход Державного бюджету України
заборгованість в сумі 161 806,25 грн. з
рахунків Публічного акціонерного
товариства «Живиця» у банках,
обслуговуючих такого платника
податків.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що за відповідачем
рахується податковий борг на суму 161
806,25 грн., який виник за період з 28.01.2011
року по 11.05.2011 року по наступних
платежах: орендної плати з юридичних
осіб - 116 285,26 грн., який виник в
результаті несплати податкових
зобов'язань задекларованих в
податковій декларації з плати за землю
на 2011 рік та зобов'язань визначених
Долинською ОДПІ у податковому
повідомленні-рішенні №000021500/0 від 18.01.2011
року; по податку на доходи фізичних
осіб на суму 44730,63 грн., який виник в
результаті несплати податкових
зобов'язань задекларованих
відповідачем в податковій декларації;
по податку за забруднення
навколишнього середовища в сумі 205,05
грн., який виник в результаті несплати
задекларованих податкових зобов'язань;
по комунальному податку на суму 380,26
грн., який виник в результаті несплати
задекларованих податкових зобов'язань.

Суд першої інстанції вказує на те, що
доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості відповідач суду не
надав. За таких обставин суд дійшов до
висновку, що відповідач зобов'язаний
погасити суму податкового боргу.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального права, Публічне
акціонерне товариство «Живиця»
оскаржило її, подавши апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 1
липня 2011 року та прийняти нову
постанову, якою повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що з
матеріалів справи вбачається, що
вимоги заявлені не органом стягнення, а
також у формі адміністративного
позову, а не подання, що не узгоджується
з вимогами ПК України стосовно
погашення заборгованості шляхом
стягнення коштів. Крім того, матеріали
не містять доказів направлення
податкової вимоги та спливу 60 днів з
такого направлення.

Крім того, апелянт стверджує, що при
вирішенні спору судом жодним чином не
досліджувалось дотримання позивачем
строку звернення до суду.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд
апеляційноїінстанції, у відповідності
до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
систему оподаткування» платниками
податків і зборів (обов'язкових
платежів) є юридичні і фізичні особи, на
яких згідно з законами України
покладено обов'язок сплачувати податки
і збори (обов'язкові платежі).

Спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків, є Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», а з 01
січня 2011 року - Податковий кодекс
України.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Згідно підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4
вказаного Закону платник податків
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації, крім випадків,
передбачених підпунктом «г» підпункту
4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї
статті.

Як передбачено пп. 4.2.1. п. 4.1 ст. 4
зазначеного Закону, якщо згідно з
нормами цього пункту сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми у порядку, встановленому цим
Законом.

Пунктом 5.1 та підпунктом 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» передбачено, що
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Відповідно до підпункту 5.4.1 пункту 5.4
статті 5 вищевказаного Закону
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Аналогічні норми адміністрування
податків визначені положеннями пункту
57.1. статті 57 Податкового кодексу
України, відповідно до вимог яких
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що за ПАТ «Живиця»
рахується податковий борг на суму 161
806,25 грн., який виник за період з 28.01.2011
року по 11.05.2011 року по наступних
платежах: орендної плати з юридичних
осіб - 116 285,26 грн., який виник в
результаті несплати податкових
зобов'язань задекларованих в
податковій декларації з плати за землю
на 2011 рік та зобов'язань визначених
Долинською ОДПІ у податковому
повідомленні-рішенні №000021500/0 від 18.01.2011
року; по податку на доходи фізичних
осіб на суму 44730,63 грн., який виник в
результаті несплати податкових
зобов'язань задекларованих
відповідачем в податковій декларації;
по податку за забруднення
навколишнього середовища в сумі 205,05
грн., який виник в результаті несплати
задекларованих податкових зобов'язань;
по комунальному податку на суму 380,26
грн., який виник в результаті несплати
задекларованих податкових зобов'язань.

Підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» встановлено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання в
установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги.

Як слідує із матеріалів справи,
Долинською об'єднаною державною
податковою інспекцією в
Івано-Франківській області відповідно
до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», були направлені перша
податкова вимога № 1/399 від 28.09.2010 року
на суму 195982,45 грн., яка була отримана
відповідачем 28.09.2010 року, а також, друга
податкова вимога № 2/438 від 28.10.2010 року
на суму 219243,15 грн., яка була вручена
відповідачу 28.10.2010 року. Дані податкові
вимоги отримані головним бухгалтером
ПАТ «Живиця», що засвідчується
відповідними підписами на корінцях,
однак залишені відповідачем без
виконання.

Таким чином, дійшов висновку, що ПАТ
«Живиця» має узгоджений податковий
борг, який ним у добровільному порядку
не погашений.

В силу п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу
України орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового борту такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що факт наявності
спірного податкового боргу
відповідача в сумі 161 806,25 грн. є
доведеним, тому судом першої інстанції
правомірно задоволено
адміністративний позов Долинського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Івано-Франківській області до
Публічного акціонерного товариства
«Живиця» про його стягнення.

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції не беруться до уваги доводи
апелянта про те, що позивачем пропущено
строк звернення до суду, з таких
підстав.

Пунктом 15.2.1 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
передбачено, що у разі коли податкове
зобов'язання було нараховане
податковим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
15.1 цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні податкового
зобов'язання, може бути стягнутий
протягом наступних 1095 календарних днів
від дня узгодження податкового
зобов'язання. Якщо платіж стягується за
рішенням суду, строки стягнення
встановлюються до повного погашення
такого платежу або до визнання боргу
безнадійним.

Такі ж вимоги визначені і у пункті 102.4
ст. 102 Податкового кодексу України.

Крім того ст. 59.5 Податкового кодексу
України встановлено, що у разі коли у
платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
доводи апелянта на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, ст.ст. 198,
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Живиця»
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 1 липня 2011
року у справі №2а-1828/11/0970 за позовом
Долинського міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Івано-Франківській області
до Публічного акціонерного товариства
«Живиця» про стягнення заборгованості
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник