Справа № 821/1957/14
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 р.м. Херсон Справа №
821/1957/1411 год. 10 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Леутській Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до УДМС України в
Херсонській області про визнання
незаконним та скасування рішення №10/2176
від 12.05.2014 року про відмову у наданні
дозволу на імміграцію в Україну та
зобов'язання надати дозвіл на
імміграцію в Україну,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач
посилається на те, що у жовтні 2013 року
він звернувся до Дніпровського
районного відділу у м. Херсоні УДМС
України в Херсонській області із
заявою про надання дозволу на
імміграцію в Україну.

12 травня 2014 року одержав рішення
Дніпровського районного відділу
державної міграційної служби України у
Херсонській області про відмову у
задоволенні заяви.

Відмова мотивована п.6 ст.10 Закону
України "Про імміграцію", в якій
зазначено, що у наданні дозволу на
імміграцію відмовляється в інших
випадках, передбачених законами
України. Але відповідач не зазначив, на
підставі яких законів позивачу було
відмовлено у наданні дозволу на
імміграцію.

Вважає дану відмову у наданні дозволу
на імміграцію незаконною та такою, що
не відповідає нормам Конституції
України та Законів України, оскільки
наведені доводи належно не вивчено,
ретельно не перевірено, а прийняте
рішення суперечить вимогам пункту 1
частини 3 статті 4 Закону України "Про
імміграцію" та не відповідає вимогам
пункту 6 частини 1 статті 10 Закону
України "Про імміграцію". Поверхове
вивчення всіх обставин справи та
причин звернення про отримання дозволу
на імміграцію в Україну стало
підставою для порушення відповідачем
вимог пункту 1 частини 3 статті 4 Закону
України "Про імміграцію" відповідно до
вимог якого дозвіл на імміграцію поза
квотою імміграції надається дітям і
батькам громадян України. Його мати є
громадянкою України.

Просить суд визнати незаконними та
скасувати рішення Дніпровського
районного відділу державної
міграційної служби України у
Херсонській області №10/2176 від 12.05.2014
року про відмову у наданні дозволу на
імміграцію в Україні громадянину
Російської Федерації ОСОБА_1.

Зобов'язати Дніпровський районний
відділ державної міграційної служби
України у Херсонській області надати
йому дозвіл на імміграцію в Україну на
підставі поданої у жовтні 2013 року заяви
та доданих до неї документів.

У судовому засіданні позивач наполягав
на позовних вимогах, просив суд
задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому
засіданні по суті позову заперечувала,
просила у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши
докази у справі, суд встановив такі
обставини.

13 грудня 2013 року громадянин Російської
Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
звернувся із заявою до Дніпровського
РВ у м. Херсоні УДМС України в
Херсонській області про надання
дозволу на імміграцію в Україні на
підставі п.3 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про
імміграцію", як особа, яка народилась на
території України. У заяві також
зазначив, що його мати ОСОБА_3, є
громадянкою України та мешкає в м.
Херсоні.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, матір позивача - є
громадянкою України.

12.05.2014 року Дніпровським РВ у м. Херсоні
УДМС прийнято рішення про відмову у
наданні дозволу на імміграцію в
Україні на підставі п.6 ч. 1 ст. 10 Закону
України "Про імміграцію".

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ст. 4 Закону України від 22.09.2011,
№3773-VI "Про правовий статус іноземців та
осіб без громадянства", іноземці та
особи без громадянства можуть на
підставі Закону України "Про
імміграцію" іммігрувати в Україну на
постійне проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну
іноземців та осіб без громадянства
визначаються Законом України від 7
червня 2001 року №2491-ІІІ "Про імміграцію"
(далі - Закон №2491-ІІІ).

Відповідно до абз.1,4 ч.1 ст.1 Закону
№2491-ІІІ імміграція - це прибуття в
Україну чи залишення в Україні у
встановленому законом порядку
іноземців та осіб без громадянства на
постійне проживання; дозвіл на
імміграцію - рішення, що надає право
іноземцям та особам без громадянства
на імміграцію.

Повноваження спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань імміграції і
підпорядкованих йому органів
визначені ст. 6 Закону №2491-ІІІ,
відповідно до норм якої, спеціально
уповноважений центральний орган
виконавчої влади з питань імміграції і
підпорядковані йому органи:
організовує роботу з прийняття заяв
разом із визначеними цим Законом
документами щодо надання дозволу на
імміграцію від осіб, які перебувають в
Україні на законних підставах;
організовує роботу з перевірки
правильності оформлення документів
щодо надання дозволу на імміграцію,
виконання умов для надання такого
дозволу, відсутності підстав для
відмови у його наданні; організовує
роботу з прийняття рішень про надання
дозволу на імміграцію, про відмову у
наданні дозволу на імміграцію, про
скасування дозволу на імміграцію та
видання копій цих рішень особам, яких
вони стосуються; організовує роботу з
видання та вилучення у випадках,
передбачених цим Законом, посвідок на
постійне проживання; забезпечує
ведення обліку осіб, які подали заяви
про надання дозволу на імміграцію, та
осіб, яким надано такий дозвіл.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
10 Закону 2491-ІІІ дозвіл на імміграцію не
надається в інших випадках,
передбачених законами України.

Наведена правова норма є банкетною,
тобто відсилає до інших нормативних
актів.

Таким чином, відповідач повинен був
застосовувати норму права, яка є в п. 6 ч.
1 ст. 10 Закону 2491-ІІІ, разом із нормою
права Закону, до якого остання
відсилає.

Суд приходить до висновку, що
відповідач діяв протиправно, не
зазначивши норму права, на яку
посилався, як на підставу відмови в
наданні дозволу на імміграцію. У цьому
випадку відповідач діяв не на підставі,
та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4
Закону 2491-ІІІ дозвіл на імміграцію поза
квотою імміграції надається дітям і
батькам громадян України.

Суд погоджується з доводами позивача
про те, що відповідач не прийняв до
уваги іншу підставу для надання
дозволу на імміграцію, таку: як сину
матері, яка є громадянкою України. У
цьому випадку відповідач діяв
необґрунтовано, тобто без урахувань
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Суд критично ставиться до доводів
відповідача, про те, що лист від 10.04.2014
року за №41/22/3-3623 УСБУ в Херсонської
області, в якому йдеться про
доцільність відмови у наданні дозволу
на імміграцію є підставою для такої
відмови. Інформація УСБУ в Херсонській
області про можливе використання
позивача правоохоронними органами
Російської Федерації для проведення
протиправної діяльності на шкоду
безпеці України не найшла
підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Листом від 04.06.2014 року за №41/22/3-5874 УСБУ в
Херсонській області повідомляє, що
після проведення додаткової перевірки,
не має заперечень щодо надання дозволу
на імміграцію в Україну.

Перевіривши рішення відповідача,
відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС
України, суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.
ст. 8, 9, 12, 19, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України,
суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Дніпровського районного
відділу державної міграційної служби
України у Херсонській області № 10/2176
від 12.05.2014 про відмову у наданні дозволу
на імміграцію в Україні громадянину
Російської Федерації ОСОБА_1.

Зобов'язати Дніпровський районний
відділ державної міграційної служби
України у Херсонській області надати
ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію в Україну
на підставі поданої у жовтні 2013 року
заяви та доданих до неї документів.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 04 липня 2014 р.

Суддя
Варняк С.О.

кат. 3.1.3