Справа № 9101/193294/2012
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

9101/193294/2012

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 року

справа № 403/9860/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Головко О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська та Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради

на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2012 року у справі №403/9860/12

за позовом Приватного підприємства Фірма «Гран-Прі»

до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради

про скасування рішення та акту, -

В С Т А Н О В И В:

ПП Фірма «Гран-Прі» звернулося з позовом та просить визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 09.09.10 року № 3228 в частині затвердження актів комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок №№ 1,2,3,4 від 31.08.2010 року, а також визнати протиправними та скасувати акти комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок №№ 1,2,3,4 від 31.08.2010 року.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2012 року у справі №403/9860/12 позов задоволено у повному обсязі: рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 09.09.10 року № 3228 в частині затвердження актів комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок №№ 1,2,3,4 від 31.08.2010 року визнано протиправним та скасовано, а також акти комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок №№ 1,2,3,4 від 31.08.2010 року визнано протиправними та скасовано.

Не погодившись з постановою суду, відповідачі надали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2012 року та прийняти нову постанову суду, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів та встановлено судом, ПП Фірма «Гран-Прі» є власником будівель та споруд торгівельно-сервісного комплексу, що розташовані по вул.Калиновій,4 у м. Дніпропетровску на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.01.2007 року та ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.10.2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації №16366858 від 22.10.2007 року.

Цільове призначення земельної ділянки – роздрібна торгівля та комерційні послуги.

Згідно п.14.1 даний договір набирає чинності з дня його державної реєстрації, а саме з 12.01.2005 року.

Станом на 12.01.2007 року термін дії Договору оренди спірних земельних ділянок закінчився.

Згідно з вимогами ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

ППФ «Гран-Прі» не повернула земельну ділянку Дніпропетровській міській раді на підставі акту прийняття-передачі та в період з 12.01.2007 року по 01.09.2010 року в порушення ст..125 ЗК України самовільно використовувала земельну ділянку розташовану по вул.Калинова,4 в м. Дніпропетровську, площею 0.0117 га. Дію договору оренди не продовжено.

Станом на листопад 2010 року Державною екологічною інспекцією Дніпропетровської області в ході перевірки, встановлений факт неправомірного користування позивачем спірними земельними ділянками. Висновки перевірки викладені у Акті№2148 від 19-29 листопада 2010 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність складання відповідачем спірних Актів з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок №№ 1,2,3,4 від 31.08.2010 року, а також рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 09.09.10 року № 3228 в частині затвердження актів комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпропетровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок №№ 1,2,3,4 від 31.08.2010 року.

З таким висновком колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Факт неправомірного користування ППФ «Гран-Прі» земельною ділянкою по вул..Калинова,4 у м. Дніпропетровську встановлений перевіркою Державною екологічною інспекцією Дніпропетровської області.

Відповідно до положень статей 24 та 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди землі та своєчасного й безпосереднього внесення орендної плати.

За змістом частини першої статті 32 Закону України "Про оренду землі" правовим наслідком невиконання орендарем обов'язків користуватися орендованою земельною ділянкою та вносити орендну плату згідно з умовами договору оренди землі є припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Згідно обставин справи між сторонами виник спір щодо розміру нарахування відповідачем збитків за користуватися земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та без сплати за її користування.

Відповідно ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, що підлягають приватизації, в межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, право розпоряджатися землями територіальних громад, надавати земельні ділянки у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

За приписами пункту б частини 1 статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19 червня 2003 року № 963-IV, самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, правильним є твердження про те, що обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у цієї особи таких документів є самовільним зайняттям вказаної земельної ділянки.

Судом встановлено, що у позивача відсутній відповідний правовстановлюючий документ (договір оренди, державний акт на право власності або права постійного користування), що встановлює право користування або право володіння спірною земельною ділянкою, так само як і відсутні докази належних позивачу на праві власності об'єктів нерухомості на спірні ділянці, а відтак суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач вправі використовувати спірну земельну ділянку.

Статтею 2 Закону України "Про плату за землю" від 03.07.1992 р. № 2535 -ХІІ, встановлено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно ст.156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні зокрема внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Стаття 157 ЗК України встановлює, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам визначений постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 року, пунктом 1 якого встановлено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Судом встановлено, що 31.08.2010 року комісією по визначенню та відшкодуванню збитків був складений акт№1.2.3.4, затверджений рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №3228 від 09.09.2010 року, яким визначений розмір заподіяних збитків за використання ділянки, площею 0.0117 га. Розмір обрахований з дотриманням вимог Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року №963.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність акту визнання розміру збитків сама по собі не створює та не припиняє права чи обов'язки для позивача. Скасування спірних Актів щодо визначення розміру збитків, не позбавляє юридичної сили вказаного рішення, яким зобов'язано боржників відшкодувати визначені збитки та не призведе до захисту прав позивача, тому позивачем обраний неправильний спосіб захисту права.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Крім того, системний аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що захист права на земельну ділянку підлягає у разі його порушення як власника чи користувача такої ділянки, що повинно підтверджуватися при цьому певними документами, у розумінні статей 116, 125, 126 Земельного кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

За таких підстав позов, який обґрунтований порушенням оскаржуваним рішенням саме прав позивачів на користування земельною ділянкою, не підлягає задоволенню.

Недоведеність в межах даної справи факту порушення прав позивачів у сфері публічно-правових відносин свідчить про відсутність підстав для задоволення вказаного позову.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку у зв’язку з чим прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, таке рішення, згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 202, 205, 206 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська – задовольнити.

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради – задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2012 року у справі №403/9860/12 – скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства Фірма «Гран-Прі» - відмовити.

Постанова набирає чинності відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров