Справа № 804/10604/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м. Київ К/800/6407/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів:
Стрелець Т.Г., Зайця В.С., Донця О.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26 вересня 2013 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 грудня 2013 року

у справі №804/10604/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еколайф"

до Митного посту
"Дніпропетровськ-південний"
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України,

про визнання нечинним та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Еколайф" (далі по
тексту -ТОВ "Еколайф") звернулось до
суду з позовом до Митного посту
"Дніпропетровськ-південний"
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів і зборів України
(далі по тексту - Дніпропетровська
митниця), яким просило визнати не
чинним та скасування рішення від 31.07.2013
року №
110080000/2013/3/100115/1, визнання не чинною
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
митному пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 110080000/2013/00123, визнання
заявленої декларантом митної вартості
товару щодо товарів, які імпортуються.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що
відповідачем безпідставно та
необґрунтовано не визнано заявленої
митної вартості товару, оскільки
первісні супроводжуючі документи та
додатково надані документи, оформлені
відповідно до норм чинного
законодавства, містять всю необхідну
інформацію щодо визначення митної
вартості товару. Доводи відповідача
щодо розбіжності визначення вартості
товару згідно прайс-листа виробника та
супровідних документів, позивач вважає
необґрунтованими через те, що
прайс-лист містить інформацію виключно
для покупців, що реалізують товар в
межах Республіки Білорусь без права
вивозу за межі Республіки Білорусь, в
той час як для експорту передбачені
інші ціни, зазначені в супровідних
документах, зокрема,
зовнішньоекономічному контракті,
платіжних дорученнях.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26 вересня 2013 року у справі №804/10604/13-а,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у зазначеній справі, позов
задоволено частково, визнано
не чинним та скасовано рішення
Дніпропетровської митниці від 31.07.2013p.
№ 220080000/2013/100115/1;
визнано нечинним та скасовано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи митному пропуску
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України № 110080000/2013/00123.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
доведеності позивачем своїх вимог,
оскільки Дніпропетровська митниця,
відмовляючи ТОВ "Еколайф" в митному
оформленні товару та коригуючи його
митну вартість оскарженим рішенням,
діяла з порушенням вимог
законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій,
Дніпропетровська митниця звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

ТОВ "Еколайф" подало до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошувало на відповідність
судових рішень обставинам справи та
вимогам законодавства України. Позивач
просив залишити касаційну скаргу без
задоволення, судові рішення - без змін.

Справу розглянуто в попередньому
судовому засіданні з врахуванням
повноважень суду, встановлених
частиною 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між ТОВ "Еколайф"
(покупець) та ВАТ
«Мозырьсоль», м.Мозир, Білорусь
(продавець) укладено контракт № 804/5-13
від 19.12.2012 р., за яким продавець згоден
продати, а покупець згоден придбати
«сіль поварена екстра виварочна
таблетована «УНІВЕРСАЛЬНА» (далі по
тексту товар) асортименті, по цінам та у
строки згідно Додатку 2; ціни на товар
встановлені у доларах США на умовах DAP
кордон Білорусь-Україна.

Митна вартість товару заявлена
позивачем за ціною договору (основний
метод) відповідно до статті 58 Митного
кодексу України.

Для обґрунтування митної вартості
товару позивачем подано Митниці
наступні документи: картка обліку
особи, яка здійснює операції з товарами
від 02.11.2012 р. № 110/2012/0000688, накладна CMR від
19.07.2013 р. № 04733356, платіжне доручення № 194
від 17.07.2013 р., прайс-лист № 2/Ukr від 01.03.2013
р., інвойс № 9 від 16.07.2013 р., додаток № 3
від 23.04.2013 р., зовнішньоекономічний
контракт № 804/5-13 від 19.12.2012
р., сертифікат про походження товару.

Однак, платіжне доручення № 194 від
17.07.2013 р. на суму 11375 дол. США не
підтверджувало відомості щодо ціни,
яка була фактично сплачена, митним
органом відповідно до частини 3 статті
53 Митного кодексу України,
витребувано у Товариства додаткові
документи.

ТОВ «Еколайф» були надані до
Дніпропетровської митниці додаткові
документи: висновок експерта
Дніпропетровської ТПП від 25.07.2013 р. №
ГО-4193, рахунок-фактура від 19.07.2013 р.
№ 0115794, товарна накладна від 19.07.2013
р. № 0115794.

Митним органом, повідомлено декларанта
про прийняття до розгляду отриманих
документів та звернуто увагу на
відсутність обґрунтувань зниження
вартості за попередньою поставкою і
наголошено, що згідно пункту 6 статті 53
Митного кодексу України, декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові,
наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

В зв'язку з цим, ТОВ «Еколайф» ще були
надані до Дніпропетровської митниці
додаткові документи: лист одержувача
вантажу від 25.02.2013 р. № 31, лист відповідь
відправника вантажу від 05.03.2013 р. № 17/2368,
прайс-лист № 1/Ukr станом на 01.01.2013 р. з
зазначенням офіційного сайту
виробника, прайс-листи від 01.09.2011 р.,
01.05.2011 р., 01.05.2012 р., 07.08.2012 р., 08.10.2012 р.

Дніпропетровською митницею 30.07.2013 р.
проведено консультацію з позивачем.

ТОВ «Еколайф» 31.07.2013 р. надіслано лист №
3107 щодо неможливості надання
документів у зв'язку з відсутністю їх у
декларанта.

Митним органом 31.07.2012 р. прийнято
рішення про коригування заявленої ТОВ
«Еколайф» митної вартості товарів №
110080000/2013/100115/1, яким митну вартість
товару скориговано відповідно до
наявної у митного органу інформації
щодо вартості оцінюваних товарів за
МД
№110080000/2013/105624 від 12.03.2013 р. - 0,253 дол. США
за кг.

Враховуючи розбіжності в
наданих документах та відмову
декларанта у наданні будь-яких інших
документів, згідно статті 54 частини 6 та
згідно частини 3 статті 337 Митного
кодексу України проведений контроль
співставлення - автоматизоване
порівняння даних, які містяться в
митній декларації, поданої для митного
оформлення, з даними, які містяться в
електронній копії МД-110080000/2013/105624 від
12.03.2013 р. - 0,253 дол. США/кг (метод 1, товар
ідентичний, той же виробник
ВАТ"МОЗИРЬСОЛЬ", вага 25000 кг).

За результатами розгляду поданих
документів Дніпропетровською митницею
видано ТОВ «Еколайф» картку відмови №
110080000/2013/00123 в митному оформленні.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

На виконання частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судами попередніх інстанцій
досліджене оскаржене позивачем
рішення Митниці, йому надано юридичну
оцінку.

Згідно частини 1 статті 257 Митного
кодексу України, декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення, зокрема: код товару згідно
з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів;
митна вартість товарів та метод її
визначення; суми митних платежів;
спосіб забезпечення сплати митних
платежів (у разі застосування заходів
гарантування їх сплати).

Відповідно до частин 1, 2 статті 52
Митного кодексу України, що заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом;заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом, або скориговану за
результатами контролю, здійсненого
митним органом; 2) подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

За нормою частин 1, 2 статті 53 Митного
кодексу України встановлено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
зокрема, є: декларація митної вартості
та документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Судами встановлено, що ТОВ «Еколайф»
надано Дніпропетровській митниці для
митного оформлення товару документи,
передбачені частиною 2 статті 53 Митного
кодексу України. Документи містили
об'єктивні і достовірні дані, які
підтверджували ціну товару.

Згідно частини 5 статті 53 Митного
кодексу України, забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Повноваження митниці щодо
витребування додаткових документів
для перевірки правильності визначення
митної вартості товару можуть бути
реалізовані за наявності
обґрунтованих підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару.

Отже, висновок судів попередні
інстанцій про порушення відповідачем
вимог статті 53 Митного кодексу України
та безпідставне зобов'язання позивача
надати додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару,
є правомірними.

Із матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права. Також відсутні
підстави вважати, що цими судами
допущені порушення норм
процесуального права.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міністерства доходів і зборів
України - відхилити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26 вересня 2013 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 грудня 2013
року у справі
№804/10604/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та у порядку, передбачені
статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді