Справа № 872/3644/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2014 рокусправа № 2а/0470/12668/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13 листопада 2012 року у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлоград
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Павлограді та Павлоградському
районі Дніпропетровської області 24
жовтня 2012 року звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлоград
Дніпропетровської області з позовними
вимогами про: зобов'язання відповідача
включити до актів щомісячної звірки
витрати на виплату і доставку пенсії
пенсіонеру ОСОБА_1 за період з 1 липня 2012
року по 30 вересня 2012 року на суму 2532,00
грн., понесені управлінням Пенсійного
фонду України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області;
зобов'язання відповідача, починаючи з 1
липня 2012 року включати пенсіонера
ОСОБА_1 до акту щомісячної звірки
відповідно до Порядку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
листопада 2012 р. у задоволенні
адміністративного позову управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області відмовлено
повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що пред'являючи вимоги
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Павлограді Дніпропетровської області
про зобов'язання включити до акту
щомісячної звірки сум витрат, УПФУ в м.
Павлограді та Павлоградському районі
обрано неналежний спосіб правового
захисту.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
відповідач при складанні актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, починаючи з 1 липня 2012
року виключив із загального списку
осіб на відшкодування пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_1, за
період з 1 липня 2012 року по 30 вересня 2012
року позивачем виплачено громадянину
ОСОБА_1 пенсію по інвалідності та
державну адресну допомогу на загальну
суму 2532,00 грн. Позивач посилається на
частину 2 статті 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове

державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
пункт 5 «Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України»
від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 16 травня 2003 року за
№ 376/7697.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не перешкоджає
розгляду справи без фіксування
судового засідання технічними
засобами.

Позивач надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, зазначив,
що вимоги апеляційної скарги підтримує
у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач пред'явив відповідачу до
включення в акти звірки витрати по
виплаті пенсії та витрат на її доставку
за липень-вересень 2012 року ОСОБА_1 450,00
грн. пенсії та 2082,00 грн. державної
адресної допомоги. Каліцтво внаслідок
нещасного випадку особи, що отримує
платежі, відбулось до 28 липня 2007 року на
території колишнього СРСР, що
підтверджується довідкою МСЕК № 202541
від 23 травня 2000 року та копією акту про
нещасний випадок на виробництві від 2
лютого 1982 року.

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції зазначив, що відповідно до
ст. 21 Закону № 1105 Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності або професійного
захворювання та пенсії по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві
положення) Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 22.02.2001 року № 2272-III
(далі - Закон № 2272), який набрав чинності
з 1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1105
закріплене аналогічне правило - якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований.

Нормами постанови Кабінету Міністрів
України № 265 від 26.03.2008 року «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян»(далі - постанова № 265)
встановлено, що у разі коли щомісячний
розмір пенсійних виплат (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткових пенсій,
цільової грошової допомоги, сум
індексації та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством, крім
пенсій за особливі заслуги перед
Україною та щомісячної доплати до
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
членам сімей шахтарів, смерть яких
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. У разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Виплата щомісячної допомоги,
передбаченої Постановою № 265,
здійснюються за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Статтею 21 Закон № 1105 визначений
вичерпний перелік соціальних послуг та
виплат, які здійснюються Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків. Щомісячна державна адресна
допомога в зазначеному переліку не
значиться.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач відмовляється від
прийняття до заліку витрат, пов'язаних
з виплатою щомісячної державної
адресної допомоги.

Порядок № 5-4/4 не врегульовує спірних
відносин, які виникли у даному випадку,
оскільки встановлене ним правило
підписання актів звірки розрахунків
розраховано на відсутність спору.

Також, відповідно до п. 4 Порядку № 5-4/4
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів №
1788, № 1105, а саме:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

Зазначений перелік є вичерпним і до
нього не внесено щомісячну адресну
державну допомогу до пенсії.

Крім того, Порядком № 5-4/4 передбачено,
що відшкодування витрат Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України здійснюється на
централізованому рівні.

Таким чином, пред'являючи вимоги до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.
Павлограді Дніпропетровської області
про зобов'язання включити до акту
щомісячної звірки сум витрат, УПФУ в м.
Павлограді та Павлоградському районі
обрано неналежний засіб правового
захисту.

Подібна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
06.06.2011 року та від 23.03.2010 року по справі
№ 10/37.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на зазначене, у суду відсутні
правові підстави для зобов'язання
відповідача включити до актів
щомісячної звірки витрати на виплату
та доставку щомісячної державної
адресної допомоги, передбаченої
Постановою № 265, ОСОБА_1, якому
виплачено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві за період з 01.07.2012 року по
30.09.2012 року у загальній сумі 2532,00 грн.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача починаючи з 01.07.2012 року
включати пенсіонера ОСОБА_1 до акту
щомісячної звірки, то суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
щопред'являючи такі вимоги позивачем
обрано неналежний засіб правового
захисту, оскільки зазначені вимоги
стосуються правовідносин, що можливо
виникнуть між управлінням Пенсійного
фонду України в м. Павлограді та
Павлоградському районі
Дніпропетровської області та
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлоград
Дніпропетровської області в
майбутньому.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно п. 1 ч. 6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Отже, суд не може прийняти рішення на
майбутнє та зобов'язати відповідача в
подальшому включати пенсіонера ОСОБА_1
до акту щомісячної звірки, оскільки
завданням судочинства є захист
порушених прав, свобод та законних
інтересів фізичних осіб та юридичних
осіб у сфері публічно-правових
відносин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
листопада 2012 року у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в м.
Павлограді та Павлоградському районі
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Павлоград
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай