Справа № 9101/94050/2012
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2014 рокусправа № 2а/0470/14659/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Прокурора
Центрально-Міського району м.Кривого
Рогу в інтересах держави в особі
Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
грудня 2011 р. у справі № 2а/0470/14659/11

за позовом Прокурора
Центрально-Міського району м.Кривого
Рогу в інтересах держави в особі
Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області

до Комунального підприємства
"Кривбасводоканал"

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Центрально-Міського району
м.Кривого Рогу в інтересах держави в
особі Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області звернувся
до суду з позовом, у якому просив
стягнути з Комунального підприємства
"Кривбасводоканал" податковий борг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач має податковий борг в сумі 1
440 557 грн.05 коп., який утворився в
результаті несплати податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість визначеного податковими
деклараціями.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
грудня 2011 року позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду
Прокурор Центрально-Міського району
м.Кривого Рогу в інтересах держави в
особі Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області подав
апеляційну скаргу, в якій просив
змінити постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
грудня 2011 р. у справі № 2а/0470/14659/11
виключивши пункт резолютивної частини
постанови про надання розстрочення на
24 місяці виконання постанови, в іншій
частині постанову залишити без змін.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки податковий борг виник
у відповідача ще у 2003 році і не
переривався, то згідно підпунктів 6.2.2,
6.2.3 пункту 6.2 статті 6 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" від
21.12.2000 року № 2181-III (далі - Закон України
№ 2181-III), який діяв на час виникнення
боргу, відповідачу направлено першу
податкову вимогу № 1/140 від 05.05.2003 року
на суму 74 878 грн. 33 коп., та другу
податкову вимогу № 2/194 від 06.06.2003 року
на суму 552 890 грн. 50 коп. Податкові
вимоги були отримані відповідачем.

Відповідно до норм Закону України №
2181-III у разі несплати попередніх
податкових вимог, на новостворений
податковий борг податкові вимоги не
формуються.

Такий висновок суду відповідає нормам
податкового законодавства, що регулює
спірні правовідносини.

Так, відповідно до підпункту 14.1.175
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України податковий борг - це сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Порядок стягнення податкового боргу
платників податків, крім фізичних осіб,
регулюється статтями 95- 99 Податкового
кодексу України.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадиться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
моменту надіслання такому платнику
податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95
Податкового кодексу України).

Отже, право на стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу
виникає у контролюючого органу на
наступний день після закінчення 60 днів
з дня надіслання платникові податків
податкової вимоги.

Пунктом 59.1 статті 59 названого Кодексу
передбачено, що у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59
Податкового кодексу України (у
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) у разі коли у
платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що виник після надіслання
(вручення) податкової вимоги.

В силу вимог підпункту 60.1.1 пункту 60.1
статті 60 цього ж Кодексу податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо,
зокрема сума податкового боргу
самостійно погашається платником
податків або органом стягнення.

Таким чином, надіслана платникові
податків податкова вимога на
податковий борг, що не погашений, не
втрачає своєї правової дії. При цьому
чинним податковим законодавством
України не передбачено необхідності
повторного відправлення платнику
податків податкової вимоги у разі
збільшення податкового боргу.
Податковий кодекс України не містить
також і приписів, які б дозволяли дійти
висновку про недійсність податкових
вимог, надісланих до часу набрання цим
Кодексом законної сили в порядку
пункту 6.2 статті 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Отже, якщо податковим органом
направлено податкове повідомлення
щодо раніше існуючого податкового
боргу (у тому числі й до набрання
чинності Податковим кодексом України),
а після цього сума податкового боргу
збільшилася на суму новоствореного
податкового боргу, у податкового
органу не виникає обов'язку надсилати
платникові податку податкову вимогу на
суму збільшення.

У такому разі право на стягнення коштів
у рахунок погашення податкового боргу
виникає у контролюючого органу на
наступний день після закінчення 60 днів
з дня надіслання платникові податків
податкової вимоги, надісланої на
раніше існуючий податковий борг, і
реалізація такого права у часі не
обмежена, а право на стягнення
новоствореного податкового боргу - на
наступний день, що настає за днем
граничного строку сплати узгодженого
грошового зобов'язання.

З урахуванням викладеного з
відповідача підлягає стягненню уся
оспорювана сума податкового боргу,
який утворився на час звернення ДПІ з
даним позовом (податкова
заборгованість з ПДВ у сумі 60023,22 грн.),
що обумовлює необхідність задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, відповідно до пп. 14.1.1 п. 14.1 ст.
14 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» розстроченням
податкових зобов'язань є надання
платнику податків бюджетного кредиту
на основну суму його податкових
зобов'язань без урахування сум пені під
проценти, розмір яких дорівнює розміру
пені, визначеної згідно з п. 16.4 ст. 16
цього Закону.

Підпунктом 14.2.1 п. 14.2 ст. 14 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» передбачено, що підставою для
розстрочення податкових зобов'язань
платника податків є надання ним
достатніх доказів щодо існування
загрози виникнення податкового боргу,
а також економічного обґрунтування,
яке свідчить про можливість погашення
податкових зобов'язань та/або
збільшення податкових надходжень до
відповідного бюджету внаслідок
застосування режиму розстрочення,
протягом якою відбудуться зміни
політики управління виробництвом чи
збутом такого платника податків.

З матеріалів справи вбачається
наявність дебіторської заборгованості
теплопостачальних організацій,
заборгованість комунальних
підприємств житлово-експлуатаційних
організацій тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана
постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду є
законною і обґрунтованою, а підстави
для її скасування відсутні.

На підставі наведеного, керуючись, ст.
196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Прокурора
Центрально-Міського району м.Кривого
Рогу в інтересах держави в особі
Південної міжрайонної державної
податкової інспекції у м.Кривому Розі
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
грудня 2011 р. у справі № 2а/0470/14659/11 -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності відповідно до
ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів шляхом
подання касаційної скарги.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров