Справа № К/9991/14862/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/14862/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського
М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Селидове Донецької області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2009
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 липня 2009
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що після призначення пенсії
за віком продовжує працювати у
відокремленому підрозділі шахта
«Україна» Державного підприємства
«Селидіввугілля». 16 квітня 2007 року
позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області із заявою про
перерахунок пенсії відповідно до
статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Відповідач
розпорядженням від 23 квітня 2007 року №
275 відмовив позивачу в перерахунку
пенсії в зв'язку з несплатою ВП шахта
«Україна» ДП «Селидіввугілля»
щомісячних страхових внесків до
Пенсійного фонду України в порушення
вимог статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Вважає зазначене рішення
відповідача незаконним, оскільки
підприємство в повному обсязі та в
установленому порядку перераховує
страхові внески за позивача до
Пенсійного фонду України. Відповідач
повинен стягувати борги зі сплати
страхових внесків в передбаченому
законодавством порядку, а не
перекладати цю відповідальність на
позивача. Просив визнати за позивачем
право на зарахування в стаж, який дає
право на перерахунок пенсії за віком
відповідно до статті 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», період роботи у
ВП шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля»
з 28 березня 2005 року по 28 березня
2007 року; зобов'язати відповідача
перерахувати позивачу пенсію за віком
відповідно до статей 42, 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 28
березня 2007 року в порядку та розмірі,
передбаченому чинним законодавством з
урахуванням стажу та заробітку;
зобов'язати відповідача нарахувати та
сплатити позивачу 8932,55 грн, які він
недоотримав у зв'язку з несвоєчасним
перерахуванням пенсії з вини
відповідача.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17 лютого
2009 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області провести
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням 24 місяців страхового стажу
після призначення пенсії з 1
травня 2007 року. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 недоотриману суму
пенсії з 1 травня 2007 року до 1
лютого 2008 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 липня 2009
року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області залишено без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2009 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
відповідач просить скасувати судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 після
призначення пенсії продовжує
працювати у ВП шахта «Україна» ДП
«Селидіввугілля». 16 квітня 2007 року
позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області із заявою про
перерахунок пенсії. Розпорядженням від
23 квітня 2007 року № 275 відповідач
відмовив ОСОБА_1 в задоволенні заяви з
тих підстав, що позивач не має
достатнього страхового стажу для
перерахунку пенсії, оскільки ВП шахта
«Україна» ДП «Селидіввугілля» не
сплачені страхові внески в повному
обсязі за всіх працюючих осіб. Позивач
повторно звернувся із заявою про
перерахунок пенсії 17 січня 2008 року.
Управління Пенсійного фонду України в
м. Селидове Донецької області з 1 лютого
2008 року провело перерахунок пенсії
позивача відповідно до вимог статті 42
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Вирішуючи даний спір, судами першої та
апеляційної інстанції було також
встановлено, що із заробітної плати
позивача за період роботи у ВП шахта
«Україна» ДП «Селидіввугілля» з квітня
2005 року по березень 2007 року були
сплачені страхові внески до Пенсійного
фонду України в повному обсязі, що
підтверджується довідкою ВП шахта
«Україна» ДП «Селидіввугілля» від 7
жовтня 2008 року №1-1776.

Відповідно до положень частини
четвертої статті 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
провадиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії провадиться не
раніш як через два роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії.

Абзацом першим частини першої статті 24
Закону № 1058-IV визначено, що страховий
стаж - період (строк), протягом якого
особа підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини дванадцятої
статті 20 цього Закону страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Право позивача на перерахунок пенсії,
державне пенсійне страхування та
обов'язковість сплати страхових
внесків із заробітної плати
встановлено на законодавчому рівні та
врегульоване законодавством України, в
той час коли недоїмка зі сплати
страхових внесків, що сталася не з вини
позивача, є внутрішніми
взаємовідносинами між страховиком та
страхувальником.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанції правомірно
задовольнили позов, оскільки порушення
або обмеження пенсійних прав фізичної
особи з боку державного органу з
підстав невиконання або неналежного
виконання обов'язків
підприємством-страхувальником
неприпустимі.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, прийшов до висновку
про наявність поважних причин
пропущення позивачем строків
звернення до адміністративного суду,
які є достатніми підставами для
поновлення пропущеного строку.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано врахували положення
статті 45 Закону № 1058-IV, відповідно до
якої у разі виникнення права на
підвищення пенсії її перерахунок
проводиться - з першого числа місяця, в
якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа. Оскільки
позивач звернувся до відповідача з
відповідною заявою про перерахунок
пенсії 16 квітня 2007 року, тобто після 15
числа місяця, то суд обґрунтовано
зобов'язав відповідача перерахувати
пенсію позивача з першого числа
наступного місяця, тобто з 1 травня 2007
року.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Селидове
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2009 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 9 липня 2009 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.