Справа № 820/6929/13-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/800/64516/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Швець В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 7 жовтня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі робочого
органу Харківського міського центру
зайнятості про скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач), звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі робочого
органу Харківського міського центру
зайнятості (далі - відповідач), в якому
просив суд, наказ директора
Харківського міського центру
зайнятості №384 від 20 травня 2013 року
"Про повернення коштів,
виплачених як матеріальне
забезпечення на випадок безробіття" в
сумі 3546,12 грн. - скасувати повністю.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що відповідачем було
видано наказ №384 від 20 травня 2013
року про повернення коштів, виплачених
як матеріальне забезпечення на випадок
безробіття ОСОБА_4 за період
перебування на обліку з 30 липня 2002 року
по 10 вересня 2002 року у сумі 3546,12 грн., як
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю. Позивач вважає наказ №384
від 20 травня 2013 року прийнято
необґрунтовано та незаконно. Також
зазначає, що на час звернення до центру
зайнятості він був працездатною
особою, але без заробітку або іншого
передбаченого законодавством доходу у
зв'язку з відсутністю роботи та
робочого місця.

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від 7
жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26
листопада 2013 року, у задоволені позову
відмовлено.

У касаційній скарзі заявник,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального та матеріального права,
просить їх рішення скасувати та
постановити рішення, яким задовольнити
позов.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Відмовляючи в позові, суди
виходили з того, що Харківський
міський центр зайнятості діяв
правомірно, щодо винесення
оскаржуваного наказу "Про повернення
коштів, виплачених як матеріальне
забезпечення на випадок безробіття".

Із зазначеним висновком колегія
суддів погоджується і вважає
необхідним зауважити на наступне.

Судами встановлено, що позивач -
ОСОБА_4, 25 липня 2002 року був звільнений з
посади завідуючого юридичним відділом
Жовтневого райвиконкому у зв'язку зі
скороченням штату на підставі п.1 ст.40
КЗпП України.

ОСОБА_4 звернувся за сприянням у
працевлаштуванні до державної служби
зайнятості. Позивача було
зареєстровано у Жовтневому районному
центрі зайнятості, як особу, що шукає
роботу з відкриттям персональної
картки №2006ЛИВ6, дата реєстрації 30
липня 2002 року.

6 серпня 2002 року ОСОБА_4 до
районного центру зайнятості подана
заява про надання статусу
безробітного. В даній заяві ОСОБА_4
підтвердив, що не є підприємцем,
трудовою діяльністю не займається і
пенсію не отримує. З правами та
обов'язками ознайомлений. Наказом №2456
від 6 серпня 2002 року ОСОБА_4 було надано
статус безробітного з 6 серпня 2002 року
і призначено виплату допомоги по
безробіттю залежно від страхового
стажу у відсотках до середньоденної
заробітної плати.

Відповідно до наказу №2724 від 30
серпня 2002 року «Про одноразову виплату
допомоги по безробіттю для організації
підприємницької діяльності» ОСОБА_4, на
підставі його заяви від 20 серпня
2002 року, було надано та виплачено
одноразову виплату призначеної
допомоги по безробіттю для організації
підприємницької діяльності, за період
з 30 серпня 2002 року по 20 серпня 2003 року в
сумі 3496,87грн.

Згідно свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи, 30 серпня 2002
року ОСОБА_4 було зареєстровано
Виконавчим Комітетом Жовтневої
районної ради м. Харкова як суб'єкта
підприємницької діяльності,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Відповідно до наказу директора
Жовтневого районного центру
зайнятості №2393 від 10 вересня
2002 року у зв'язку з наданням ОСОБА_4
одноразової виплати допомоги по
безробіттю для організації
підприємницької діяльності згідно
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
останнього було знято з обліку з 10
вересня 2002 року у зв'язку з
працевлаштуванням.

16 квітня 2013 року на адресу
Харківського міського центру
зайнятості надійшов лист Управління
пенсійного фонду в Жовтневому районі м.
Харкова за №2125/05/31 від 12 квітня
2013 року, яким відповідача було
повідомлено, що ОСОБА_4 звернувся до
органу Пенсійного фонду за
призначенням пенсії. Управління
пенсійного фонду в Жовтневому районі м.
Харкова було звернуто увагу на те, що на
підставі рішення Харківської обласної
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури від 4 серпня1993 року ОСОБА_4
отримав свідоцтво на право заняття
адвокатською діяльністю.

Харківським міським центром
зайнятості 23 квітня2013 року та 19 червня
2013 року були направлені запити на ім'я
Голови Ради адвокатів Харківської
області та Голови
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Харківської області щодо
підтвердження отриманої від
Управління пенсійного фонду в
Жовтневому районі м. Харкова
інформації. Згідно відповіді голови
Ради адвокатів Харківської області від
25 квітня 2013 року за №45
підтверджений факт видання ОСОБА_4
кваліфікаційно-дисциплінарною
комісією адвокатури свідоцтва від 26
липня 1993 року №3 на право зайняття
адвокатською діяльністю, свідоцтво є
безстроковим.

Листом від 21 червня 2013 року за №737
голова кваліфікаційно-дисциплінарної
комісії адвокатури Харківської
області повідомила відповідача про те,
що за обліковими даними КДКА
Харківської області за період часу з 1993
року до 19 червня 2013 року у матеріалах
особової справи адвоката ОСОБА_4 заяви
встановленого зразка про зупинення або
припинення права на зайняття
адвокатською діяльністю не міститься.

Даний факт також підтверджується
витягом з Єдиного реєстру адвокатів
України, згідно даних якого ОСОБА_4
видано Харківською обласною КДКА
свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю №346 від 26
липня 1993 року; в графі «інформація про
зупинення або припинення права на
зайняття адвокатською діяльністю»
дані відсутні.

На підставі отриманої від
Управління пенсійного фонду в
Жовтневому районі м.Харкова інформації
посадовими особами Харківського
міського центру зайнятості складено
акт розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" за №51 від 20 травня2013 року,
яким встановлено, що ОСОБА_4 є адвокатом
та його свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю не
обмежується віком особи та є
безстроковим, тому на день реєстрації
відносився до категорії зайнятого
населення та не мав правових підстав
реєструватися в центрі зайнятості та
отримувати допомогу на випадок
безробіття. Кошти, виплачені як
допомога по безробіттю за період з
25 серпня 2002 року по 20 серпня 2003 року, в
сумі 3546,12 грн. підлягають поверненню.

Відповідно до статті 2
Закону України "Про зайнятість
населення" від 1 березня 1991 року
№803-ХІІ (в редакції від 7 лютого 2002 року,
що діяла на час вчинення правовідносин)
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Підпунктом "б" пункту 3
статті 1 Закону "Про зайнятість
населення" передбачено, що до зайнятого
населення належать громадяни, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

Згідно ч. 2, 3 ст. 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до ст.2 Закону України
«Про адвокатуру» від 19 грудня 1992 року
№2887-ХІІ, який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин,
адвокатом може бути громадянин
України, який має вищу юридичну освіту,
стаж роботи за спеціальністю юриста
або помічника адвоката не менше двох
років, склав кваліфікаційні іспити,
одержав свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю та прийняв
Присягу адвоката України.

Згідно ст.4 Закону України «Про
адвокатуру» адвокат має право
займатись адвокатською діяльністю
індивідуально, відкрити своє
адвокатське бюро, об'єднуватися з
іншими адвокатами в колегії,
адвокатські фірми, контори та інші
адвокатські об'єднання, які діють
відповідно до цього Закону та статутів
адвокатських об'єднань.

Таким чином, суди прийшли до
висновку про те, що адвокату, який має
діюче свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю, надана
законом можливість забезпечувати себе
роботою. Тобто адвокат є особою, яка
забезпечує себе роботою самостійно,
належить до зайнятого населення та не
може бути визнаний безробітним.

Відповідно до п.2 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
розслідування згідно з цим Порядком
здійснюється шляхом проведення
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.

Відповідно до п. 6, 8 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним, у разі
встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. У разі відмови особи чи
роботодавця повернути кошти, а також у
разі неповернення їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Таким чином, дії Харківського
міського центру зайнятості, щодо
винесення оскаржуваного наказу "Про
повернення коштів, виплачених як
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття", такими що були вчинені у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а оскаржуваний наказ №384 від 20
травня 2013 року винесеним у
відповідності до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що Харківський окружний
адміністративний суд, правильно
застосувавши норми матеріального
права, аргументовано відхилив позовні
вимоги ОСОБА_4 та відмовив у
задоволенні його позову.

Харківський апеляційний
адміністративний суд, який переглянув
постанову суду першої інстанції,
прийшов до аналогічних висновків і
обґрунтовано залишив її без змін.

З огляду на викладене, висновки
судів попередніх інстанцій є
правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити
без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 7 жовтня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі робочого
органу Харківського міського центру
зайнятості про скасування наказу -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець