Справа № 2а-2263/12/2670
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 червня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції в Голосіївському районі
міста Києва Державної податкової
служби, Державної податкової служби
України, Міністерства внутрішніх справ
України про визнання неправомірними
дій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції в Голосіївському районі
міста Києва Державної податкової
служби, Державної податкової служби
України, Міністерства внутрішніх справ
України про визнання неправомірними
дій, просив, з урахуванням уточнених
позовних вимог:

- визнати неправомірною бездіяльність
Державної податкової службу України та
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва щодо
поновлення порушеного права на відмову
позивача від ідентифікаційного номеру
та інших цифрових ідентифікаторів
особи;

- зобов'язати Державну податкову службу
України та Державну податкову
інспекцію у Голосіївському районі
міста Києва вилучити ідентифікаційний
номер та всю інформацію про позивача з
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків та утриматися від
вчинення дій щодо обробки його
персональних даних та від присвоєння
йому ідентифікаційного номера та/або
реєстраційного номера облікової
картки, серії та номера паспорта або
податкового номера, утвореного із
застосуванням номера паспорта та
знищити облікову картку форми № 1ДР
щодо позивача;

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію в Голосіївському районі
міста Києва Державної податкової
служби внести до паспорта позивача на
сторінку 7, або 8, або 9 відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера,
завіривши її підписом відповідальної
особи та гербовою печаткою;

- зобов'язати податкову інспекцію в
Голосіївському районі міста Києва
Державної податкової служби зберегти
за позивачем раніше встановлені раніше
встановлені форми обліку платників
податків виключно на паперових носіях
за прізвищем, ім'ям та по-батькові без
застосування ідентифікаційного
номера.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 червня 2012 року зобов'язано Державну
податкову інспекцію у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби розглянути звернення ОСОБА_3 від
17 вересня 2007 року та від 26 березня 2012
року у порядку, встановленому чинним
законодавством, по суті з прийняттям
рішення щодо викладених в заявах вимог
та повідомити заявника про результати
їх розгляду.

Зобов'язано Державну податкову службу
України розглянути звернення ОСОБА_3
від 29 серпня 2007 року та від 15 лютого 2012
року у порядку, встановленому чинним
законодавством, по суті з прийняттям
рішення щодо викладених в заявах вимог
та повідомити заявника про результати
їх розгляду.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити, з
урахуванням останніх уточнених
позовних вимог.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 19
вересня 2007 року ОСОБА_3 звернувся до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва з заявою
про відмову від ідентифікаційного
номера, у якій просив: поставити в
паспорті відповідну відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без індивідуального
ідентифікаційного номера; зберегти
раніше встановлені форми обліку
платника податків та інших
обов'язкових платежів без застосування
ідентифікаційного номера; виключити з
інформаційного фонду Державного
реєстру та Державного реєстру
відомості про індивідуальний
ідентифікаційний номер та сам
ідентифікаційний номер та загальні
відомості про позивача; знищити
облікову картку ф. № 1ДР з особистими
даними, що була заповнена та на
підставі якої внесені дані про
позивача та присвоєний індивідуальний
ідентифікаційний номер до Державного
реєстру.

Також, 29 серпня 2007 року позивач
звернувся до Державної податкової
адміністрації України з заявою про
відмову від ідентифікаційного номера,
у якій просив виключити з Державного
реєстру відомості про його
індивідуальний ідентифікаційний номер
та загальні відомості про позивача.

Листами Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва листом від 24 серпня 2007 року
№938/А/29-212 та Державної податкової
адміністрації України від 25 вересня 2007
року №4700/А/29-2115 позивачу було
роз'яснено, що після відмови від
ідентифікаційного номеру облік
платника податків відповідно до Наказу
№602/1226 від 19 жовтня 2004 року
здійснюється за серією та номером
паспорта з використанням інформації
про прізвище, ім'я та по-батькові.

Крім того, ОСОБА_3 звернувся до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва,
Державної податкової служби України з
заявами від 15 лютого 2012 року, 26 березня
2012 року про відмову від
ідентифікаційного номера, у якій
просив: обліковувати його за раніше
встановленими формами обліку виключно
за прізвищем, ім'ям, по-батькові, за
місцем проживання та місцем роботи, без
застосування ідентифікаційного номеру
та будь-яких інших цифрових
ідентифікаторів, без внесення даних
про нього до Державного реєстру,
поставити в паспорті відмітку про
право здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера, знищити
персональні дані, які зберігаються та
обробляються в базах даних Державного
реєстру фізичних осіб-платників
податків, в інших базах даних та
електронних реєстрах, інформаційних
системах ДПС України та інших базах
даних та електронних реєстрах,
інформаційних системах.

Листами Державної інспекції у
Голосіївському районі м. Києва від 28
березня 2012 року №93/А/18-512 та Державної
податкової служби України від 24 лютого
2012 року № 12919/А/12-8814 позивачу було
надано лише роз"яснення щодо процедури
внесення відмітки до паспорта
громадянина України, який за своїми
релігійними переконаннями
відмовляється від прийняття
релігійного номера, зокрема,
роз'яснено, що після відмови від
ідентифікаційного номеру, облік
платника податків відповідно до Наказу
№954 від 17 грудня 2010 року здійснюється
за серією та номером паспорта та
роз'яснено право звернення з
відповідним повідомленням про відмову
від ідентифікаційного номера за формою
№ 1П, затвердженого зазначеним наказом.

Не погоджуючись з відмовою
відповідачів у звільненні від
ідентифікаційного номера вважаючи її
протиправною, позивач звернувся до
суду із позовом.

Суд першої інстанції під час прийняття
оскаржуваного рішення дійшов висновку
про необхідність виходу за межі
позовних вимог шляхом зобов'язання
відповідачів розглянути належним
чином звернення позивача з прийняттям
рішення щодо викладених в заявах вимог.

Проте, колегія суддів частково не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ст.35 Конституції України,
кожному гарантоване право на свободу
світогляду і віросповідання.

Положеннями статті 67 Конституції
України визначено обов'язок кожного
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону України «Про
державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів» від 22 грудня 1994
року № 320/94-ВР (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), для осіб, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомляють про це відповідні
державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників
податків та інших обов'язкових
платежів. У паспортах зазначених осіб
робиться відмітка про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

Частиною 2 статті 5 вищевказаного
Закону передбачено, що до Державного
реєстру не вноситься інформація про
осіб, які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи.

Відповідно до статей 3, 5 Закону України
«Про державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів», до
інформаційного фонду Державного
реєстру включаються такі дані:
індивідуальні ідентифікаційні номери,
що надаються фізичним особам -
платникам податків та інших
обов'язкових платежів і зберігаються
за ними протягом усього їх життя;
інформація про сплату фізичними
особами податків та інших обов'язкових
платежів; прізвище, ім'я та по батькові;
дата народження; місце народження
(країна, область, район, населений
пункт); місце проживання; місце
основної роботи; види сплачуваних
податків та інших обов'язкових
платежів; інформація про сплату
фізичними особами податків та інших
обов'язкових платежів

Згідно ч. 3 ст. 9 вищевказаного Закону,
фізичні особи - платники податків та
інших обов'язкових платежів, крім осіб,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомили про це відповідні державні
органи, зобов'язані: зареєструватись у
Державному реєстрі з моменту
виникнення об'єкта оподаткування чи
сплати податків та інших обов'язкових
платежів; подавати до державних
податкових інспекцій по районах,
районах у містах і містах без районного
поділу відомості про зміну даних
відповідно до частини третьої статті 5
цього Закону протягом місяця з дня
виникнення таких змін.

Порядок унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів затверджений
Наказом Державної податкової
адміністрації України, Міністерства
внутрішніх справ України від 19 жовтня
2004 року № 602/1226 та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 20 жовтня
2004 року за № 1345/9944 (чинний на момент
виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до пункту 1.3 Порядку,
громадяни України, які відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
обліковуються як платники податків та
інших обов'язкових платежів за серією
та номером паспорта. Зазначена норма
суперечить положенням Закону України
«Про державний реєстр фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів», який має вищу
юридичну силу, про необхідність
видалення всієї інформації про таких
осіб, зазначений Закон також не
передбачає облік таких громадян за
серією та номером паспорта

Як вбачається з матеріалів справи, 17
вересня 2007 року та 26 березня 2012 року
ОСОБА_3 звертався до Державної
податкової інспекції в Голосіївському
районі міста Києва із заявами про
відмову від ідентифікаційного номера,
у якій просив: поставити в паспорті
відповідну відмітку про наявність
права здійснювати будь-які платежі без
індивідуального ідентифікаційного
номера; зберегти раніше встановлені
форми обліку платника податків та
інших обов'язкових платежів без
застосування ідентифікаційного
номера; виключити з інформаційного
фонду Державного реєстру та Державного
реєстру відомості про індивідуальний
ідентифікаційний номер та сам
ідентифікаційний номер та загальні
відомості про позивача; знищити
облікову картку ф. № 1ДР з особистими
даними, що була заповнена та на
підставі якої внесені дані про
позивача та присвоєний індивідуальний
ідентифікаційний номер до Державного
реєстру.

Крім того, позивач звертався із заявами
від 29 серпня 2007 року та 15 лютого 2012 року
до Державної податкової адміністрації
України про відмову від
ідентифікаційного номера, у якій
просив виключити з Державного реєстру
відомості про його індивідуальний
ідентифікаційний номер та загальні
відомості про позивача.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не отримав
відповіді про відмову чи про
задоволення вимог поставлених у даних
заявах.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що у
випадку коли фізична особа через свої
релігійні або інші переконання
відмовилася від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомила про це органи державної
податкової служби з Державного реєстру
підлягає виключенню вся інформація про
таку особу, а не лише її
ідентифікаційний номер.

При цьому, Законом України № 320/94-ВР
передбачено лише офіційне
повідомлення про відмову від
ідентифікаційного номера органів
державної податкової служби.

Таким чином, на думку колегії суддів
дії відповідачів щодо відмови у
виключенні з Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів
ідентифікаційного номеру та всієї
інформації про позивача із збереженням
за ним раніше встановленої форми
обліку платників податків та інших
обов'язкових платежів є протиправними.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає обґрунтованими позовні
вимоги ОСОБА_3 в частині зобов'язання
Державної податкової служби України та
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва
виключити присвоєний позивачу
ідентифікаційний номер та всю
інформацію про нього з Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів та в частині зобов'язання
Державної податкової інспекції в
Голосіївському районі міста Києва
здійснювати в подальшому облік
позивача як платника податків та інших
обов'язкових платежів за раніше
встановленими формами обліку
платників податків за прізвищем, ім'ям
та по-батькові без застосування
ідентифікаційного номера.

Щодо позовної вимоги про внесення
відповідачами відмітки про право
позивача здійснювати будь-які платежі
без ідентифікаційного номера, слід
зазначити наступне.

Згідно з пунктами 4, 5 Порядку, фізична
особа, яка відмовляється від
ідентифікаційного номера, подає до
органу внутрішніх справ за своїм
місцем реєстрації довідку за формою
№В3 та паспорт громадянина України.
Посадова особа органу внутрішніх справ
при зверненні громадянина за місцем
його реєстрації щодо внесення відмітки
до його паспорта розглядає довідку за
формою №В3 щодо повноти і правильності
її заповнення та відповідності
пред'явленому паспорту. У разі
відсутності невідповідностей посадова
особа вносить на 7-9 сторінку паспорта
відмітку наступного змісту «Має право
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера».

Таким чином, відповідачі не наділені
повноваженнями на внесення відмітки
про право позивача здійснювати
будь-які платежі без ідентифікаційного
номера, тому в цій частині
адміністративний позов задоволенню не
підлягає.

Аналізуючи обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає,
що відповідачі неправомірно відмовили
ОСОБА_3 у виключенні з Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів ідентифікаційного номеру та
всієї інформації про позивача, що
призвело до порушення конституційних
прав та свобод позивача, а тому
помилковим є висновок суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, частково
спростовують висновки суду першої
інстанції та знайшли своє належне
підтвердження в суді апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим обставинам
по справі, допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 червня 2012 року
скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної
податкової служби України та Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі міста Києва щодо відмови у
виключенні з Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів
ідентифікаційного номеру та всієї
інформації про ОСОБА_3 із збереженням
за ним раніше встановленої форми
обліку платників податків та інших
обов'язкових платежів.

Зобов'язати Державну податкову службу
України та Державну податкову
інспекцію у Голосіївському районі
міста Києва виключити присвоєний
ОСОБА_3 ідентифікаційний номер та всю
інформацію про нього з Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію в Голосіївському районі
міста Києва Державної податкової
служби здійснювати в подальшому облік
ОСОБА_3 як платника податків та інших
обов'язкових платежів за раніше
встановленими формами обліку
платників податків за прізвищем, ім'ям
та по-батькові без застосування
ідентифікаційного номера.

В решті позовних вимог ОСОБА_3
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст постанови виготовлено
25.06.2014 року.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Бєлова Л.В.

Гром Л.М.