Справа № 803/996/14
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

803/996/14

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року

Справа № 803/996/14

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Грушецькому П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів до Публічного акціонерного товариства «Волиньгаз» про арешт коштів на рахунках платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (далі – СДПІ з ОВП у м. Львові) звернулась в суд із позовом про арешт коштів на рахунках Публічного акціонерного товариства «Волиньгаз» (далі – ПАТ «Волиньгаз»).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «Волиньгаз» не було допущено перевіряючих СДПІ з ОВП у м. Львові до проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань проведення взаєморозрахунків з товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестпромсейл» (далі – ТзОВ «Інвестпромсейл Міддл»), про що було складено акт від 26 травня 2014 року №28/28-06-41. Відтак, посилаючись на норми підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України позивач просить суд застосувати арешт коштів на рахунках ПАТ «Волиньгаз».

Представник відповідача в поданих письмових запереченнях від 19 червня 2014 року №1135/06-06 та від 27 червня 2014 року №1177/06-06 позовних вимог не визнав мотивуючи тим, що з 23 червня 2014 року представники позивача приступили до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Волиньгаз», про що свідчить відмітка в Журналі відвідування контролюючими органами ПАТ «Волиньгаз». Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судове засідання позивач представника не направив, однак 10 червня 2014 року позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Представником відповідача 1 липня 2014 року подано клопотання про розгляд справи без його участі.

У відповідності до статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав.

На підставі наказів СДПІ з ОВП у м. Львові від 16 травня 2014 року №128 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Волиньгаз»» та від 23 травня 2014 року №133 «Про внесення змін до наказу СДПІ з ОВП у м. Львові №128 від 16 травня 2014 року «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Волиньгаз»» та направлень на перевірку від 19 травня 2014 року №83/28-06-41, від 26 травня 2014 року №96/28-06-41, від 26 травня 2014 року №97/28-06-41 доручено провести документальну позапланову виїзну перевірку з питань проведення взаєморозрахунків з ТзОВ «Інвестпромсейл Міддл».

Посадові особи ПАТ «Волиньгаз» відмовилися допустити позивача до перевірки, письмово пояснивши листом від 26 травня 2014 року №985/02-25, що у наказі від 16 травня 2014 року №128 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Волиньгаз»» відсутня інформація про можливі порушення податкового, валютного та іншого законодавства контрагентом ПАТ «Волиньгаз» - ТзОВ «Інвестпромсейл Міддл».

За результатами виїзду ревізорами-інспекторами СДПІ з ОВП у м. Львові складено акт про відмову у допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 26 травня 2014 року №28/28-06-41.

Як встановлено пунктами 81.1, 81.2 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Відповідно до пункту 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно з пунктом 94.4. статті 94 Податкового кодексу України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Аналізуючи приписи статтей 20, 94 Податкового кодексу України суд зазначає, що підставою для застосування арешту на кошти боржника є наявність у нього певних податкових зобов'язань перед контролюючим органом, зокрема, обов'язку погасити податковий борг. За наявності цих підстав контролюючий орган вправі вчинити певні дії, визначені Податковим кодексом України, недотримання яких відповідачем тягнуть для нього наслідки у вигляді накладення арешту на кошти у банківських установах.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, станом на день розгляду справи відповідач допустив перевіряючи до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Волиньгаз» з питань проведених взаєморозрахунків з ТзОВ «Інвестпромсейл Міддл» за весь період взаєморозрахунків, що підтверджується наказом СДПІ з ОВП у м. Львові від 19 червня 2014 року №161 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Волиньгаз»», запитом СДПІ з ОВП у м. Львові від 20 червня 2014 року №9006/28-06-41/839 «Про надання документів, пов’язаних з обчисленням та сплатою податків та зборів», відміткою в Журналі відвідування контролюючими органами ПАТ «Волиньгаз».

Таким чином, суд дійшов висновку, що відпали підстави для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках ПАТ «Волиньгаз», у зв'язку із чим позовні вимоги Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 128, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк