Справа № 872/15903/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2014 рокусправа № 808/5936/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

представників сторін:

позивача : - Базилевич В.О.,
дов. від 01.01.14 р.

відповідача: - Скуратов Д.В.,
дов. від 24.01.14 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 р. у справі № 808/5936/13-а

за позовом Публічне акціонерне
товариство " Український графіт "

до Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Запорізькій області

про скасування наказів "Про
затвердження акту розрахунків розміру
компенсації" №№212,213,214 від 15.03.2013р., -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2013 р. Публічне акціонерне
товариство "Український графіт"
звернулось до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати протиправними та
скасувати накази Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області (далі -
РВ ФДМУ по Запорізькій області) "Про
затвердження акту розрахунку розміру
компенсації" від 15.03.2013р. № 212, від 15.03.2013
р. № 213, від 15.03.2013 р. № 214.

Позовні вимоги обґрунтовані
протиправністю спірних наказів,
оскільки правові норми щодо
компенсації вартості часток, що не
увійшли до статутних капіталів
приватизованих підприємств під час
приватизації набрали чинності через
більш ніж 10 років після приватизації
позивача. Крім того, позивач зазначає
про порушення позивачем методики та
процедури проведення оцінки майна та
розрахунку розміру компенсації. Також
позивач зазначає, що з 1998 року
намагався передати частки, що не
ввійшли до статутного капіталу
Товариства, проте, відповідач
протиправно затягував даний процес чим
збільшував розмір компенсації.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 р. у справі № 808/5936/13-а вищевказаний
адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано не
доведенням відповідачем правомірності
прийнятих наказів, з урахуванням
доводів, викладених позивачем.

Не погодившись з постановою суду, РВ
ФДМУ по Запорізькій області подано
апеляційну скаргу, згідно якої
скаржник просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 р. у справі № 808/5936/13-а, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Скаржник вважає, що суд першої
інстанції не дослідив питання пропуску
позивачем строку звернення до суду
передбаченого ст.99 КАС України.
Скаржник вказує на те, що законодавство
України хоча і не має зворотної дії в
часі, проте, розповсюджується на
відносини, які виникли раніше та
продовжують діяти. Відповідно,
врегулювання правовідносин щодо
державного майна, що не увійшло до
статутного капіталу Товариства, але
залишилось на його балансі,
регулюється чинним законодавством,
незважаючи на те, що приватизація
Товариства відбулась в 1994 році. Заявник
апеляційної скарги наполягає на тому,
що оцінка майна та розрахунок
компенсації проведено у відповідності
до норм законодавства у визначений
законом строк.

ПАТ "Український графіт" надав в справу
письмові заперечення, в яких вказуючи
на обґрунтованість прийнятої судом
першої інстанції постанови просить
залишити без змін постанову суду
першої інстанції та відмовити у
задоволенні апеляційної скарги.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання з'явились
представники сторін, в судовому
засіданні надали пояснення та
заперечення щодо доводів апеляційної
скарги, наполягали на правомірності
визначеної правової позиції і
відповідно представник позивача
просив залишити судове рішення без
змін, а представник відповідача
навпаки просив задовольнити
апеляційну скаргу.

Обставини справи в хронології розвитку
свідчать про наступне:

Публічне акціонерне товариство
«Український графіт» є
правонаступником усіх прав та
обов'язків Відкритого акціонерного
товариства «Український графіт» (а.
с.44-58), створеного відповідно до
розпорядження Голови Запорізької
обласної Ради народних депутатів від
30.08.94 р. № 40-р (а. с.35, 36) шляхом
перетворення Державного підприємства
Дніпровського електродного заводу у
Відкрите акціонерне товариство згідно
із Указом Президента України від 15.06.93
р. № 210/93 «Про корпоратизацію державних
підприємств» та первинно
зареєстрованого розпорядженням
Запорізької міської ради народних
депутатів від 27.09.94 р. № 261р.

З листів Товариства від 25.03.2008 р. №
41/06 (а. с.39), від 19.01.2010 р. № 41-102 (а.с.40), від
19.01.2010 р. № 41-98 (а. с.41) вбачається, що
позивач неодноразово намагався
передати ФДМУ частки (паї, акції), які у
процесі корпоратизації не увійшли до
статутного капіталу позивача, але
перебувають на його балансі, а саме:
акції ЗАТ «Біржа металів», внесок у
статутний капітал корпорації
«Укркольорметал» та пайовий внесок у
асоціацію «Співдружність-регіони».

Відповіді відповідача, які по
суті були відмовою у прийнятті
вказаних часток, обґрунтовувались
необхідністю уточнення ставки НБУ для
перевірки розрахунків суми
компенсації (лист від 11.01.99 р., а. с.37),
тим, що триває розробка проекту
нормативно-правового акту щодо
компенсації (лист від 29.05.2008 р., а. с.38).

На чергове звернення позивача ФДМУ
(м.Київ) у листі від 25.03.2010 р. № 267-16
відповідач встановив неможливість
прийняття та переоформлення
вищезазначених акцій та внесків, у
зв'язку з відсутністю суб'єкта
господарювання, частки (паї, акції)
якого підлягають передачі (що пов'язано
з ліквідацією ЗАТ «Біржа металів» та
неможливістю прийняття Фондом часток
(паїв, акцій) у зв'язку з тим, що частки
(паї, акції) не можуть бути визначені
відповідно до законодавства про
приватизацію об'єктами приватизації
групи Е (у даному випадку це внески в
корпорацію «Укркольорметал» та в
асоціацію «Співдружність-регіон») (а.
с.31).

При цьому, ФДМУ (м.Київ) доручив
Регіональному відділенню провести
роботу з визначення розміру
компенсації державному органу
приватизації вартості паю, акцій, що не
увійшли при приватизації до статутного
капіталу ВАТ «Український графіт».

15.03.2013 р. РВ ФДМУ по Запорізькій області
видані накази №№ 212, 213, 214 (а. с.13-156),
якими відповідач, з посиланням на п.95
Методики оцінки майна, затвердженої
Постановою КМУ від 10.12.2003 р. № 1891,
затвердив акти розрахунку розміру
компенсації державному органу
приватизації:

- вартості паю Дніпровського
електродного заводу у сумі 253,80 грн., що
не увійшов до статутного капіталу ПАТ
«Укрграфіт»;

- вартості паю Дніпровського
електродного заводу в сумі 25380 грн., що
не увійшов до статутного капіталу ПАТ
«Укрграфіт»;

- вартості акцій Дніпровського
електродного заводу у сумі 20267,71 грн.,
що не увійшли до статутного капіталу
ПАТ «Укрграфіт».

Зазначені накази відповідача
видані на підставі Порядку передачі
Фонду державного майна України часток
(паїв, акцій), що належать державі у
статутних капіталах господарських
товариств, затвердженого Наказом ФДМУ
від 18.02.98 р. № 284.

Крім того, на запит позивача від 11.06.2013
р. № 41/2564 (а. с.64) чи слід вважати лист
ФДМУ від 25.03.2010 р. № 27-16 рішенням про
компенсацію дострокових фінансових
інвестицій (а. с.64), відповідач листом
від 21.06.2013 р. № 11-11-04518 підтвердив, що
лист і є тим самим рішенням ЦА ФДМУ про
компенсацію дострокових фінансових
інвестицій, які обліковуються на
балансі ПАТ «Укрграфіт» і належать
державі (а. с.65, 66).

ПАТ «Укрграфіт», вважаючи видані
відповідачем накази №№ 212, 213, 214 від
15.03.2013 р. незаконними, звернувся до суду
з даним адміністративним позовом.

Перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга РВ ФДМУ
по Запорізькій області не підлягає
задоволенню з таких підстав:

За приписами ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Так, скаржник зазначає про
необхідність залишення без розгляду
адміністративного позову ПАТ
«Український графіт» у відповідності
до ст.100 КАС України з огляду на те, що
даний позов поданий після місячного
строку, установленого ч.5 ст.99 КАС
України, згідно якої для звернення до
адміністративного суду щодо
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень, на підставі якого ним
може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк.

В обґрунтування наведених доводів
скаржник посилається на те, що спірні
накази направлені позивачу 17.04.2013 р.
листом № 11-11-02885, про що свідчить реєстр
відправки кореспонденції та квитанція
поштового відділення (а. с.82). При цьому,
про те, що вказані листи були отримані
позивачем, свідчить його лист від 06.06.2013
р. № 41/2476 (а. с.32).

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що з матеріалів справи не
вбачається коли саме отримано спірні
накази позивачем.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що
позивач ставив у позові питання про
поновлення терміну звернення до суду і
ухвалою, прийнятою у судовому
засіданні 30.07.2013 р. суд першої інстанції
визнав не пропущеним строк звернення
до суду (а. с.96).

Отже, вищенаведені доводи скаржника є
необґрунтованими і тому колегією
суддів до уваги не приймаються.

Стосовно посилань скаржника на
те, що нарахування компенсації
здійснено правомірно за період з 15.08.1994
р. в рамках діючого законодавства, і на
те, що порушення строків прийняття
рішень щодо компенсації вартості
довгострокових фінансових інвестицій
з боку РВ ФДМУ по Запорізькій області
не мало місця, колегія суддів зазначає
наступне:

За позицією відповідача, за загальним
правилом, законодавство України не має
зворотної дії у часі, однак
розповсюджується на правовідносини,
які виникли раніше та продовжують
діяти; незважаючи на те, що
Дніпровський електродний завод
(правонаступником якого є ПАТ
«Український графіт») приватизовано у
1994 році, врегулювання правовідносин,
зокрема щодо державного майна, що не
увійшло до його статутного капіталу,
але залишилось у нього на балансі, в
тому числі часток (паїв, акцій), що
належать державі, врегульовується
чинним законодавством,

Щодо строків прийняття рішень про
компенсацію вартості скаржник
посилається на те, що 29.01.2013 р. РВ ФДМУ по
Запорізькій області розглянуто
питання щодо компенсації вартості
довгострокових фінансових інвестицій
позивачу.

При цьому, Товариству проведена
оцінка станом на 31.01.2013 р., що відповідає
вимогам п.95 Методики оцінки майна,
затвердженої Постановою КМУ від 10.12.2003
р. №1891.

Механізм передачі часток (паїв,
акцій), вартість яких вилучена з
вартості цілісного майнового
комплексу суб'єкта господарювання
визначається Порядком передачі Фонду
державного майна України часток (паїв,
акцій), що належить державі у статутних
капіталах суб'єктів господарювання,
затвердженого Наказом ФДМУ від 18.02.98 р.
№ 284, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19.03.98 р. за № 180/2620 (далі -
Порядок №284).

У відповідності до п.4 Наказу № 284 від
18.02.98 р. (в редакції на момент виникнення
спірних відносин) регіональним
відділенням та підрозділам
центрального апарату Фонду державного
майна України в наказах про створення
відкритого акціонерного товариства
окремим пунктом зазначалося, що
вкладення, які були вилучені при
проведенні оцінки цілісного майнового
комплексу підприємства, передаються до
Департаменту інвестиційних проектів
та майна за кордоном відповідно до
цього Порядку.

Так, згідно п.4 Порядку № 284 передача
Фонду часток (паїв, акцій)
відбувається в місячний строк після
видання наказу про створення
акціонерного товариства.

За положеннями п.7 Порядку № 284 фонд
держмайна України у місячний строк
розглядає наданий пакет документів та
підписує зі свого боку акт або
відмовляє у підписанні наданого акта
у випадках, зокрема, неможливості
передачі до Фонду часток (паїв, акцій) у
зв'язку з: відсутністю суб'єкта
господарювання, частки (паї, акції)
якого підлягають передачі;
неможливості прийняття Фондом часток
(паїв, акцій) у зв'язку з тим, що: частки
(паї, акції) не можуть бути визначені
відповідно до законодавства про
приватизацію об'єктами приватизації
групи Е.

У п.8 Порядку № 284 визначено, що у
випадку неможливості передачі до Фонду
або неможливості прийняття Фондом
часток (паїв, акцій) їх вартість
підлягає компенсації, сума якої
визначається відповідно до пункту 95
Методики оцінки майна, затвердженої
Постановою Кабінету Міністрів України
від 10.12.2003 № 1891.

Як зазначено вище, рішення про
відмову у підписанні актів прийнято
ФДМУ у листі від 25.03.2010 р. №27-16, яким
також доручено відповідачу здійснити
розрахунок розміру компенсації
вартості цих часток, по яких прийнято
рішення про відмову у підписанні актів.

За позицією позивача з огляду на
те, що зміни до п.7 та п.8 Наказу ФДМУ № 284
щодо компенсації внесені Наказом ФДМУ
від 12.10.2009 р. № 1598, то приватизовані
раніше підприємства не зобов'язані
були компенсувати вартість часток
(паїв, акцій), які не увійшли до
статутних капіталів під час
приватизації.

Відповідно до ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі.

Як зазначено вище, Дніпровський
електродний завод приватизовано та
зареєстровано 27.09.94 р., тобто раніше ніж
набрав чинності Наказ ФДМУ № 284 від
18.02.98р. та до появлення в 2009 році нових
пунктів 7 та 8 у вказаному Наказі ФДМУ,
тому правомірним є висновок суду
першої інстанції про те, що
застосування до позивача нарахування
компенсації за період з 15.08.94 р. є
необґрунтованим.

Щодо п.95 Методики оцінки майна
(далі - Методика оцінки), затвердженої
Постановою КМУ від 10.12.2003р., на який
посилався відповідач у спірних
наказах, то згідно даного пункту у разі
відсутності у суб'єкта господарювання,
частки (паї, акції) якого підлягають
передачі у зв'язку з його ліквідацією
або коли частка (пай, акції) не може бути
визначена відповідно до законодавства
про приватизацію об'єктом приватизації
групи Е, розмір компенсації
визначається шляхом проведення
стандартизованої оцінки відповідно до
абзацу третього цього пункту.

Згідно з положеннями абз.3 п.95
Методики оцінки розмір компенсації
визначається на підставі ціни, за якою
частка (пай, акції) була відчужена
відкритим акціонерним товариством, або
її (його, їх) балансової вартості,
збільшеної на коефіцієнт, що
розраховується на підставі
встановлених Національним банком
облікових ставок за період починаючи з
дати отримання акціонерним
товариством коштів внаслідок
відчуження або дати укладання
відповідного договору, залежно від
того, яка подія відбулася раніше до
дати прийняття державним органом
приватизації рішення про компенсацію,
яка збігається з датою оцінки.

При цьому, у відповідності до абз.4
п.95 Методики оцінки у разі відсутності
суб'єкта господарювання, частка (пай,
акції) якого підлягає передачі, у
зв'язку з його ліквідацією або коли
частка (пай, акції) не може бути
визначена відповідно до
законодавства про приватизацію
об'єктом приватизації групи Е, розмір
компенсації визначається шляхом
проведення стандартизованої оцінки
відповідно до абзацу третього цього
пункту.

Тобто згідно наведених норм
Методики оцінки дата прийняття
державним органом приватизації
рішення про компенсацію повинна
збігатись з датою оцінки.

Проте, в актах розрахунку розміру
компенсації, затверджених спірними
наказами (а.с.16-36) зазначено датою
оцінки не дату 25.03.2010 р. (рішення про
відмову у підписанні актів і про
компенсацію ФДМУ (м.Київ), а дату 31.01.2013
р., що свідчить про порушення
відповідачем приписів чинного
законодавства.

Крім того, в абз.3 п.95 Методики
оцінки також зазначено, що компенсація
визначається з дати отримання
акціонерним товариством коштів
внаслідок відчуження або дати
укладання відповідного договору,
залежно від того, яка подія відбулася
раніше.

Проте, згідно довідки позивача
останній не здійснював відчуження
вказаних часток (паїв, акцій) (а. с.34).

Отже, як вірно зазначено судом першої
інстанції, дата, з якої необхідно
відраховувати компенсацію, теж не
настала.

Також скаржником не спростована
встановлена судом першої інстанції
неправомірність розрахунку
компенсації з 15.08.94 р., тобто ще до
створення ВАТ «Укрграфіт» (27.09.94 р.).

Тим більш, що численні попередні
звернення позивача до ФДМУ з
намаганням передати ФДМУ частки (паї,
акції), з 1998 р. призвели лише до
протиправного затягування даного
процесу та, як наслідок, до збільшення
вартості такої компенсації на більший
період часу, оскільки балансова
вартість цих часток (паїв, акцій) була
відповідно 200 грн., 159,71 грн. та 2 грн., а в
результаті видання спірних наказів про
компенсацію збільшилась відповідно до
25 380 грн. 20 267,71 грн. та 253,8 грн.

Завданням адміністративного суду є
перевірка правомірності (легальності)
рішень суб'єкта владних повноважень з
огляду на чіткі критерії, які зазначені
у частині 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
з урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що відповідач
діяв не у спосіб, передбачений
Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів вважає
правомірним задоволення судом першої
інстанції позовних вимог Товариства
щодо визнання протиправними та
скасування наказів РВ ФДМУ по
Запорізькій області від 15.03.2013 р. № 212,
від 15.03.2013 р. № 213, від 15.03.2013 р. №214.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують правового
обґрунтування, покладеного в основу
судового рішення, тому не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції.

Керуючись ст.196, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
КАС України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 р. у справі № 808/5936/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 р. у справі № 808/5936/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст.212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко