Справа № П/811/1815/14
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2014-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2014 року
Справа № П/811/1815/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мирошниченка В.С.,

за участю: секретаря с/з - Озерної М.О.,

представників позивача -
Баланової Л.В., Кучанської Л.В.

представника відповідача -
Данілова С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізований
будівельно-монтажний поїзд №816 по СЦБ"
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізований
будівельно-монтажний поїзд №816 по СЦБ"
(в подальшому - ТОВ "СБМП №816 по СЦБ" або
позивач) звернулося в суд з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області (в подальшому -
Кіровоградської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області або
відповідач), в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 10.02.2014р. №№
, , .

Позовні вимоги мотивовані тим, що
податкові повідомлення-рішення
прийняті необґрунтовано, з порушенням
норм матеріального права. Позиція
податкового органу про безтоварність
господарських відносин між позивачем і
ПП «Етера ВК», ТОВ «Авроратрейд», ФОП
ОСОБА_5 та зроблений на цій основі
висновок про нікчемність правочинів, є
безпідставним припущенням. Стосунки
позивача з контрагентом мали реальний
характер, що підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами.

Представник відповідача у письмових
запереченнях просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити,
пославшись на те, що оспорювані
податкові повідомлення-рішення
винесені згідно вимог чинного
законодавства. У позивача були
відсутні підстави для включення до
валових витрат вартості отриманого від
ПП «Етера ВК», ТОВ «Авроратрейд», ФОП
ОСОБА_5 товару (послуг), оскільки такий
правочин є нікчемним через фіктивність
зазначених підприємств та відсутності
основних фондів для ведення основного
виду діяльності. Також, позивачем
незаконно віднесено до податкового
кредиту суму ПДВ на підставі виданих ПП
«Етера ВК», ТОВ «Авроратрейд», ФОП
ОСОБА_5 податкових накладних, оскільки
податкові накладні виписані по
правочинах, по яким не підтверджено
факт отримання товару (а.с.152-157).

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі та надали суду
пояснення згідно позовної заяви.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
адміністративного позову з підстав
зазначених у письмових запереченнях.

Заслухавши представників сторін,
оцінивши наявні в матеріалах справи та
досліджені в судовому засіданні
докази, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, що у період з 16.01.2014р.
по 17.01.2014р. посадовими особами
відповідача проведена документальна
позапланова невиїзна документальна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ПП «Етера ВК» за
грудень 2011 року, ТОВ «Авроратрейд» за
листопад 2010 року, ФОП ОСОБА_5 за травень
2011 року, за наслідками якої складено
акт від 21.01.2013 за № 4/11-23-22-07/32718996 (а.с.28-45).

Як вбачається з письмових заперечень
відповідача та вказаного акту, в ході
перевірки виявлено порушення:

- пп. 7.2.3, п. 7.2, пп. 7.3.1, п. 7.3 пп.7.4.1, пп.
7.4.5, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", п. 198.2, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті
чого підприємством занижено суми
податку на додану вартість в розмірі 72
грн. за листопад 2010 року, за травень 2011
року в розмірі 10200 грн., серпень 2012 року
в розмірі 32903 грн. та завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту звітного періоду за серпень 2012
року на суму 59361 грн;

- п. 138.2, п. 138.4, п. 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139 Податкового кодексу України
від 2 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами
та доповненнями), в результаті чого
підприємством занижено податок на
прибуток за 1 квартал 2012 року в розмірі
96877 грн., за 2 квартал 2011 року в розмірі
11730 грн. на загальну суму 108607 грн. (а.с. 45).

На підставі акту перевірки, 10.02.2014р.
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість з основного зобов'язання на
суму 43103 грн. та штрафних (фінансових)
санкцій на суму 16452 грн., № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток з
основного зобов'язання на суму 108607грн.
та штрафних (фінансових) санкцій на
суму 48439 грн., а також № , яким
позивачу зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 59361 грн. (а.с. 25-27).

Позиція податкового органу про
недійсність правочинів ґрунтується на
висновках актів перевірки
контрагентів (а.с. 162-188).

Відповідно до пункту 5.1, підпункту 5.2.1
пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28.12.94р. №334/94-ВР, в редакції, що діяла
на час виникнення спірних
правовідносин, (в подальшому - закон
України від 28.12.94 №334/94-ВР), валові
витрати виробництва та обігу - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8
цієї статті.

До таких обмежень, згідно підпункту 5.3.1
вищевказаного Закону, віднесено
включення до валових витрат витрати на
потреби, не пов'язані з веденням
господарської діяльності та згідно
підпункту 5.3.9 - витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Пунктом 5.11 статті 5 Закону України від
28.12.94 №334/94-ВР заборонено установлення
додаткових обмежень щодо віднесення
витрат до складу валових, крім тих, що
зазначені в цьому Законі.

Правила ведення податкового обліку
визначаються статтею 11 Закону України
від 28.12.94 №334/94-ВР, при цьому вказана
стаття не містить будь-яких вимог до
наявності документів, що підтверджують
право на віднесення певних витрат до
складу валових витрат.

Згідно статті 1 Закону України від 16.07.99
року N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до підпункту 11.2.1 пункту 11.2
статті 11 Закону України від 28.12.94
№334/94-ВР, датою збільшення валових
витрат виробництва (обігу) вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата списання коштів з банківських
рахунків платника податку на оплату
товарів (робіт, послуг), а в разі їх
придбання за готівку - день їх видачі з
каси платника податку; або дата
оприбуткування платником податку
товарів, а для робіт (послуг) - дата
фактичного отримання платником
податку результатів робіт (послуг).

Таким чином, до складу витрат
підприємств можуть бути включені лише
витрати, які підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції.

Згідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Відповідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно до п.п.139.1.9, п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Таким чином, до складу витрат
підприємств можуть бути включені лише
витрати, які підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_5 та
позивачем укладено усний договір
поставки.

На підтвердження отримання та оплати
товару позивачем надано:
рахунок-фактуру (а.с. 59), видаткову
накладну (а.с. 60), прибуткову накладну
(а.с. 67), платіжне доручення (а.с.68),
виписку з банку (а.с. 69),
товарно-транспортну накладну (а.с. 130).

Крім цього, позивачем надані накази про
відрядження працівників ТОВ "СБМП №816
по СБЦ" для отримання від ФОП ОСОБА_5
ізолюючих стиків, копія техпаспорта
автомобіля, який належить позивачу і
яким здійснювалося перевезення товару,
подорожній лист вантажного автомобіля
(а.с. 128, 129, 132-133).

Як на підставу визнання безтоварними
операцій, відповідачем покладено акт
перевірки ФОП ОСОБА_5 з іншими
контрагентами (а.с. 181-188).

Таким чином, витрати позивача
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку на
прибуток.

ФОП ОСОБА_5 виписано позивачу податкові
накладні за травень 2011 року на загальну
суму ПДВ 10199,97 грн. (а.с.58).

Також, судом встановлено, що між ПП
«Етера ВК» (підрядник) та позивачем
(замовник) укладено договір субпідряду
№003/12 від 01.12.2011р. щодо виконання
будівельних робіт (а.с. 65-66). Основний
договір з будівництва лінійних споруд
волоконно - оптичної лінії позивач
уклав з ТОВ "Седна С" (а.с. 193-196).

На підтвердження отримання послуг
позивачем надано довідку про вартість
виконаних будівельних робіт (а.с. 62), акт
приймання виконаних будівельних робіт
(а.с. 63-64), та акти приймання виконаних
будівельних робіт генпідрядником (а.с.
197-202, 211-234), докази розрахунків з ТОВ
"Седна С" (а.с. 203-206, 235-249).

Таким чином, витрати позивача
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку на
прибуток.

ПП «Етера ВК» виписано позивачу
податкові накладні за грудень 2011 року
на загальну суму ПДВ 92263,80 грн. (а.с. 61).

В основу визнання безтоварними
операцій відповідачем покладений акт
перевірки ПП "Етера ВК" з іншими
контрагентами (а.с. 162-167).

Таким чином, на підставі комплексного
аналізу встановлених обставин, суд
вважає, що висновок відповідача про
порушення позивачем п. 138.2, п. 138.4, п. 138.8
ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого йому
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток з основного
зобов'язання на суму 108607грн. та
штрафних (фінансових) санкцій на суму
48439 грн., у судовому засіданні не
знайшли свого підтвердження.

Також, з акту перевірки вбачається, що
в порушення вимог пп. 7.2.3, п. 7.2, пп. 7.3.1, п.
7.3 пп.7.4.1, пп. 7.4.5, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК
України, в результаті чого
підприємством занижено суми податку на
додану вартість в розмірі 72 грн. за
листопад 2010 року, за травень 2011 року в
розмірі 10200 грн., серпень 2012 року в
розмірі 32903 грн. та завищено від'ємне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту звітного періоду за серпень 2012
року на суму 59361 грн.

На думку службових осіб відповідача,
позивачем безпідставно сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість, згідно податкових накладних,
виписаних ПП «Етера ВК», ТОВ
«Авроратрейд», ФОП ОСОБА_5 на загальну
суму 43103 грн.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України
"Про податок на додану
вартість"(чинного на час виникнення
правовідносин) податковий кредит -це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно п.п.7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість",
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З аналізу зазначеної норми суд вбачає,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість є
подальше використання таких товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи -платника
податку.

У відповідності до ч. 1 ст. 3
Господарського кодексу під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

В силу приписів пп.7.2.4 п.7.2 ст.7 Закону
України "Про податок на додану
вартість"від 03.04.1997 р. №168/97-ВР в
редакції чинній на час виникнення
податкового кредиту), право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.
Зареєстровані в якості платника
податку на додану вартість особи
отримують відповідне свідоцтво.

Відповідно до п.п.7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається, зокрема, дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) -в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Підпунктом 7.4.5 цієї статті встановлено,
що не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) -актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг). У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до пп.198.1. ст.198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пп.198.2. ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Згідно пп. 198.6. статті 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Як зазначено вище, судом встановлено
реальність господарських операцій між
позивачем та ПП «Етера ВК», ТОВ
«Авроратрейд», ФОП ОСОБА_5 отримання
товару (послуг) на загальну суму ПДВ 43103
грн.

ПП «Етера ВК», ТОВ «Авроратрейд», ФОП
ОСОБА_5 виписані позивачу податкові
накладні на загальну суму ПДВ 43103 грн.

Таким чином, суд, перевіривши
відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
податкові повідомлення-рішення від
10.02.2014р. №№ , , , дійшов
висновку, що вони прийняті з
порушенням принципу законності та
обґрунтованості, а тому підлягають
скасуванню.

Так як, судове рішення ухвалене на
користь позивача, що не є суб'єктом
владних повноважень, у відповідності
до ч. 1, ст. 94 КАС України, з Державного
бюджету України на користь позивача
належить стягнути судові витрати по
справі, що складаються із судового
збору в сумі 487,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 10.02.2014 №
, яким товариству з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізований
будівельно-монтажний поїзд №816 по СЦБ"
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість з
основного зобов'язання на суму 43103 грн.
та штрафних (фінансових) санкцій на
суму 16452 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 10.02.2014 №
, яким товариству з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізований
будівельно-монтажний поїзд №816 по СЦБ"
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток з основного
зобов'язання на суму 108607 та штрафних
(фінансових) санкцій на суму 48439 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 10.02.2014 №
, яким товариству з обмеженою
відповідальністю "Спеціалізований
будівельно-монтажний поїзд №816 по СЦБ"
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 59361 грн.

Присудити позивачеві судові витрати з
Державного бюджету України у розмірі 487
гривень 20 коп. (чотириста вісімдесят
сім гривень 20 коп.).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі відкладення складання постанови
в повному обсязі, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
-протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови, апеляційної скарги.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанову виготовлено в повному обсязі
- 08.07.2014.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
В.С.
Мирошниченко