Справа № 686/13230/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/6276/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Донця О.Є., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 грудня
2013року

у справі №686/13230/13-а

за позовом ОСОБА_4

до заступника Рівненського
міського голови з питань економіки,
торгівлі,

громадського харчування,
побутового обслуговування,
комунальної

власності та соціального захисту
населення

Васильчука Сергія Миколайовича

про визнання дій
протиправними, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до заступника
Рівненського міського голови з питань
економіки, торгівлі, громадського
харчування, побутового обслуговування,
комунальної власності та соціального
захисту населення Васильчука Сергія
Миколайовича, яким просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
напису 09 квітня 2013 року на проекті
рішення "Про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність шляхом викупу на АДРЕСА_1" -
"відмовити".

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 24 вересня 2013 року у справі
№686/13230/13-а позовні вимоги задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 грудня
2013року у справі №686/13230/13-а постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 24 вересня 2013
року у зазначеній справі скасовано,
прийнято нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовлено.

При скасуванні рішення місцевого
адміністративного суду та ухваленні
нового, суд апеляційної інстанції
виходив з необґрунтованості позивачем
своїх вимог. Діями заступника голови
Рівненської міської ради щодо
візування проекту рішення відміткою
«відмовити» не порушуються права
позивача на отримання земельної
ділянки, оскільки такий напис носить
дорадчий характер.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_4
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
вищезазначене рішення апеляційного
адміністративного суду скасувати та
залишити в силі постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 24 вересня 2013
року у справі №686/13230/13-а.

Заступник Рівненського міського
голови з питань економіки, торгівлі,
громадського харчування, побутового
обслуговування, комунальної власності
та соціального захисту населення
Васильчук С. М. подав до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошував на відповідність
судового рішення обставинам справи та
вимогам законодавства України.
Відповідач просив залишити касаційну
скаргу без задоволення, постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 грудня
2013року у справі №686/13230/13-а - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права і наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за виконавчим листом,
виданим Рівненським міським судом
28.02.2013 року, відкрито виконавче
провадження про зобов'язання
Рівненської міської ради розглянути
заяву ОСОБА_4 від 18.06.2010 року про
надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,1770 га. у його власність
шляхом викупу для обслуговування
будівлі посту та розчинно-бетонного
вузла по АДРЕСА_1 та прийняти рішення.

Рівненською міською радою
підготовлений проект рішення «Про
надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, площею 0,1770 га. у власність
шляхом викупу для обслуговування
будівлі пості та розчинно-бетонного
вузла по АДРЕСА_1».

Наведений вище проект рішення
розглядався на шостому скликанні
Рівненської міської ради 23.05.2013 року,
однак не отримав необхідної кількості
голосів, у зв'язку із зауваженнями,
викладеними до проекту рішення.
Зокрема, відповідач у проекті рішення
зазначив «відмовити».

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно частини 1 статті 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

За нормою частин 1, 3 статті 128
Земельного кодексу України, продаж
громадянам і юридичним особам
земельних ділянок державної (крім
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації)
та комунальної власності для потреб,
визначених цим Кодексом, провадиться
місцевими державними адміністраціями,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим або органами місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Орган державної влади, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим або орган
місцевого самоврядування у місячний
строк розглядає заяву (клопотання) і
приймає рішення про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (якщо
такий проект відсутній) та/або про
проведення експертної грошової оцінки
земельної ділянки (крім земельних
ділянок площею понад 50 гектарів для
розміщення відкритих спортивних і
фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про
відмову в продажу із зазначенням
обґрунтованих причин відмови.

З матеріалів справи вбачається, що
Рівненською міською радою
підготовлено проект рішення "Про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність шляхом викупу на
АДРЕСА_1 ", який на сесії міської ради
відхилено.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на обставину, що
Рівненською міською радою рішення про
надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або про відмову у його наданні
не приймалось. Тобто питання з цього
приводу вирішено не було.

Частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд звертає увагу на те, що згідно з
вищевказаними нормами права особа має
право звернутись до адміністративного
суду з позовом у разі, якщо вона вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
відповідача (суб'єкта владних
повноважень) порушено її права, свободи
чи інтереси у сфері публічно-правових
відносин. При цьому, обставину дійсного
(фактичного) порушення відповідачем
прав, свобод чи інтересів має довести
належними та допустимими доказами саме
позивач.

Задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті вимоги,
які відновлюють порушені права чи
інтереси особи в сфері
публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України захист прав,
свобод та інтересів осіб завжди є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Отже, право на судовий захист має лише
та особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.
Тож для того, щоб особі було надано
судовий захист, суд встановлює, чи
особа дійсно має порушене право,
свободу чи інтерес, і це право, свобода
чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа повинна довести факт
порушення її прав чи охоронюваних
законом інтересів оскаржуваним
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, у даній адміністративній
справі насамперед підлягає
встановленню факт порушення прав чи
охоронюваних законом інтересів
позивача з боку відповідача (внаслідок
вчинення оскаржуваних дій та прийняття
оскаржуваного рішення).

Аналогічна позиція підтверджується і
змістом окремих рішень
Конституційного Суду України, зокрема,
рішення № 6-рп/1997 від 25 листопада 1997
року за конституційним зверненням щодо
офіційного тлумачення частини 2 статті
55 Конституції України та статті 248-2
Цивільного процесуального кодексу
України та рішення № 9-рп/1997 від 25
грудня 1997 року за конституційним
зверненням щодо офіційного тлумачення
статей 55, 64, 124 Конституції України. Зі
змісту вказаних рішень
Конституційного Суду України випливає,
що кожен має право звернутися до суду,
якщо його права чи свободи порушені або
порушуються, створено або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інші ущемлення прав та свобод.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до вимог Кодексу адміністративного
судочинства України після
встановлення права на оскарження
рішення суб'єкта владних повноважень,
яке має позивач, перевіряється
законність оскаржуваного рішення.

Відмітка «відмовити», зроблена
відповідачем на проекті рішення не
порушує права позивача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень. Рішення ради
приймається на її пленарному засіданні
після обговорення більшістю депутатів
від загального складу ради, крім
випадків, передбачених цим Законом. При
встановленні результатів голосування
до загального складу сільської,
селищної, міської ради включається
сільський, селищний, міський голова,
якщо він бере участь у пленарному
засіданні ради, і враховується його
голос.

Прийняття рішення про надання
земельної ділянки у власність, або
відмову в наданні приймає орган
місцевого самоврядування на сесії
більшістю голосів депутатів від
загального складу ради. Саме таке
рішення породжує для позивача права та
обов'язки.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що адміністративним
апеляційним судом правозастосування
відбулось із дотримання норм діючого
законодавства та з повним, достовірним,
неупередженим та об'єктивним
з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваному судовому рішенні, воно
ґрунтується на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25 грудня
2013року у справі №686/13230/13-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: