Справа № 502/3384/13-а
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 502/3384/13-а

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Маслеников О.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької І.О..

- Стас Л.В.

за участю секретаря - Заболотної
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Кілійського районного суду
Одеської області від 11 березня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Кілійської районної ради,
Голови органу приватизації Кілійської
районної ради Браїловська Тетяна
Михайлівна про визнання протиправними
дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду першої
інстанції з позовом, в якому просила
визнати протиправною відмову
Кілійської районної ради та голови
Органу приватизації комплексу
будівель та споруд Кілійської районної
ради - Браїловської Тетяни Михайлівни
надати інформацію та документи, що
містять публічну інформацію, а саме:
відомості про осіб, які приймали участь
у конкурсі з приватизації комплексу
будівель та споруд в АДРЕСА_1; відомості
про запропоновані учасниками (в тому
числі переможцем конкурсу ОСОБА_5)
конкурсні пропозиції ціни, плани
післяприватизаційного використання
комплексу будівель та споруд.
Зобов'язати відповідачів надати
наступну інформацію та документи, що
містять публічну інформацію: відомості
про осіб, які приймали участь у
конкурсі з приватизації комплексу
будівель та споруд, відомості про
запропоновані учасниками (в тому числі
переможцем конкурсу ОСОБА_5) конкурсні
пропозиції ціни, плани
післяприватизаційного використання
комплексу будівель та споруд.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
07.07.2013р. вона звернулась до відповідача
із запитом про надання публічної
інформації в порядку Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
однак відповідач не надав відповідь на
запитувану інформацію. На думку
позивача, такі дії відповідача є
неправомірними, оскільки будь-яких
мотивів щодо ненадання інформації
відповідачем не зазначено, підстави
для її ненадання відсутні, а відтак,
відповідачем порушено норми Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

Постановою Кілійського районного суду
Одеської області від 11 березня 2014 року
позов задоволено частково.

Зобов'язано Кілійську районну раду
протягом п'яти робочих днів з дня
набрання постановою суду законної сили
надати ОСОБА_3 інформацію стосовно
запропонованої переможцем конкурсу з
приватизації комплексу будівель та
споруд (АДРЕСА_1) конкурсної пропозиції
ціни та планів післяприватизаційного
використання комплексу будівель та
споруд АДРЕСА_1).

В задоволенні іншої частини позовних
вимог суд відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення, та прийняти
нову постанову про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що 7 липня 2013 року ОСОБА_3, як
журналіст газети «Дунайская заря»,
звернулась до органу приватизації
комплексу будівель та споруд із
запитом про надання відомостей про
осіб, які приймали участь у конкурсі з
приватизації відповідного комплексу
будівель та споруд. Листом від 12.07.2013
року позивачу було надано відповідь,
згідно якої інформація про осіб, які
взяли участь у відповідному конкурсі є
конфіденційною, оскільки ці особи
обмежили доступ до неї. В той же час
позивачу було надано копію протоколу
засідання конкурсної комісії з
приватизації комплексу будівель та
споруд (АДРЕСА_1), за виключенням
інформації, доступ до якої є обмеженим.

18 липня 2013 року позивач повторно
звернулась до органу приватизації
комплексу будівель та споруд
Кілійської районної ради із запитом
про доступ до публічної інформації, в
якому просила надати відомості про
запропоновані учасниками (в тому числі
переможцем конкурсу ОСОБА_5) конкурсні
пропозиції ціни, плани
післяприватизаційного використання
комплексу будівель та споруд.

У наданні відповідної інформації
позивачу було відмовлено з аналогічних
за попереднім запитом підстав.

4 жовтня 2013 року ОСОБА_3 оскаржила
незаконні дії органу приватизації
комплексу будівель та споруд та його
керівника - Браїловської Т.М. до
Кілійської районної ради і просила
надати запитувані нею відомості та
документи. Однак відповіді на вказану
скаргу не отримала. Це спонукало ОСОБА_3
звернутись до суду, оскільки вказану
відмову вона вважає незаконною, такою
що не відповідає діючому законодавству
про інформацію.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
зазначив, що інформація про особу, яка в
результаті проведення конкурсу з
приватизації комплексу будівель та
споруд (м. Кілія АДРЕСА_1) отримала
зазначене майно у власність, не може
вважатись такою, що є інформацією з
обмеженим доступом. Водночас суд
дійшов висновку, що інформація щодо
решти учасників конкурсу є
конфіденційною.

Колегія суддів частково погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
при цьому зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно із ч.2 ст.1 вказаного вище Закону,
публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.5 зазначеного Закону,
доступ до інформації забезпечується,
зокрема, шляхом надання інформації за
запитами на інформацію.

Так, статтею 12 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
визначено коло суб'єктів відносин у
сфері доступу до публічної інформації,
якими є: 1) запитувачі інформації -
фізичні, юридичні особи, об'єднання
громадян без статусу юридичної особи,
крім суб'єктів владних повноважень; 2)
розпорядники інформації - суб'єкти,
визначені у статті 13 цього Закону; 3)
структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Крім того, статтею 13 зазначеного Закону
передбачено, що розпорядниками
інформації для цілей цього Закону
визнаються: 1) суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; 2) юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів; 3)
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; 4) суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями. -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», конфіденційна інформація
- інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень, та яка
може поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов. Не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в ч.ч.1,2 ст.13
цього Закону.

У розумінні ч.2 ст.21 Закону України «Про
інформацію», конфіденційною є
інформація про фізичну особу, а також
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень.

Отже, визначення, наведене у Законі
України «Про інформацію», є ширшим. Цей
закон на відміну від Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
до конфіденційної інформації
відносить відомості про фізичну особу,
якими є відомості чи сукупність
відомостей про фізичну особу, яка
ідентифікована або може бути конкретно
ідентифікована.

Однак, судова колегія зазначає, що у
зв'язку з ухваленням законів України
«Про доступ до публічної інформації»,
«Про захист персональних даних» Закон
України «Про інформацію» втратив
значення базового закону в галузі
інформаційного законодавства.

З огляду на викладене, у відносинах,
пов'язаних із забезпеченням права на
доступ до публічної інформації,
конфіденційна інформація повинна
визначатися відповідно до Закону
України «Про доступ до публічної
інформації».

Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
не може бути обмежено доступ до
інформації про розпорядження
бюджетними коштами, володіння,
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном, у тому
числі до копій відповідних документів,
умови отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно. При
дотриманні вимог, передбачених
частиною другою цієї статті, зазначене
положення не поширюється на випадки,
коли оприлюднення або надання такої
інформації може завдати шкоди
інтересам національної безпеки,
оборони, розслідуванню чи запобіганню
злочину.

Тобто, законодавцем даною нормою
фактично закріплено виключення
інформації, доступ до якої не може бути
обмежено.

Питання, порушені позивачем у запиті на
надання публічної інформації,
стосуються майна, яке є комунальною
власністю, а відтак, відповідач
неправомірно не надав відповідей на
них.

Таким чином, публічна інформація про
осіб, які одержали державне та
комунальне майно у власність чи
користування - не є інформацією з
обмеженим доступом.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, що не надання
позивачу інформації про особу, яка в
результаті проведення конкурсу з
приватизації комплексу будівель та
споруд (м. Кілія АДРЕСА_1) отримала
зазначене майно у власність,
суперечить вимогам Закону України «Про
доступ до публічної інформації», а тому
позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

При цьому, висновок суду першої
інстанції про відмову в частині
наданні інформації щодо інших осіб, які
брали участь у конкурсі з приватизації
комплексу будівель та споруд, оскільки
вказані особи після проведення
конкурсу подали до органу приватизації
заяви про обмеження доступу до
інформації щодо їх участі у
відповідному конкурсі, особистих даних
та запропонованих конкурсних
пропозицій колегія суддів вважає
помилковим з огляду на наступне.

Як зазначалося вище відповідно до ч.1
ст. 7 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в ч.ч. 1,2 ст.13
цього Закону.

Відповідно п.4 ч.2 ст.13 вищезазначеного
Закону до розпорядників інформації,
зобов'язаних оприлюднювати та надавати
за запитами інформацію, визначену в цій
статті, у порядку, передбаченому цим
Законом, прирівнюються суб'єкти
господарювання, які володіють
інформацією, що становить суспільний
інтерес (суспільно необхідною
інформацією).

Згідно ст. 29 Закону України «Про
інформацію» інформація з обмеженим
доступом може бути поширена, якщо є
суспільно необхідною, тобто є
предметом суспільного інтересу, і
право громадськості знати цю
інформацію переважає потенційну шкоду
від її поширення. Предметом
суспільного інтересу, в тому числі,
вважається інформація, яка забезпечує
реалізацію конституційних прав, свобод
і обов'язків; свідчить про можливість
порушення прав людини, введення
громадськості в оману, інші негативні
наслідки діяльності (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб тощо.

Колегія суддів зазначає, що запитувана
ОСОБА_3 інформація має суспільний
інтерес, оскільки стосується питань
відчуження майна, що перебувало у
комунальній власності, майна, яке
належало територіальній громаді
Кілійського району, яка має право знати
про те, які пропозиції щодо придбання
цього майна було зроблено учасниками
конкурсу, а обмеження доступу цієї
інформації на думку колегії суддів - є
порушенням законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про наявність законних підстав для
задоволення вимог позивача шляхом
зобов'язання Кілійської районної ради
надати ОСОБА_3 інформацію щодо осіб,
які приймали участь у конкурсі з
приватизації комплексу будівель та
споруд в АДРЕСА_1, відомості про
запропоновані учасниками (в тому числі
переможцем конкурсу ОСОБА_5) конкурсні
пропозиції ціни, плани
післяприватизаційного використання
комплексу будівель та споруд за
вищезазначеною адресою.

Стосовно покладення обов'язку щодо
надання відповідної інформації
позивачу, враховуючи, що відповідно до
положень Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» Кілійська
районна рада є органом місцевого
самоврядування, який представляє
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст, у межах
повноважень, визначених Конституцією
України, цим та іншими законами та саме
до компетенції якої належало
розпорядження комплексом будівель та
споруд (АДРЕСА_1). який знаходився у
спільній власності територіальних
громад сіл та міст Кілійського району
відповідно до рішення районної ради
від 26.07.2012 року № 156. беручи до уваги, що
орган приватизації, створений
відповідно до рішення ради від 26.02.2013
року № 21 6-Т-ХІІ - де тимчасовий
колегіальний орган, який створено
Кілійською міською радою з метою
проведення процедур приватизації
комплексу будівель та споруд (АДРЕСА_1),
те, що його керівник - Браїловська Т.М.,
яка є співвідповідачем за позовом
ОСОБА_3, перебуває в трудових
правовідносинах з відповідачем -
Кілійською районною радою, колегія
суддів, в контексті положень п. 1 ч. 1 ст.
13 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» приходить до
висновку, що саме на Кілійську районну
раду, як на розпорядника інформації,
має бути покладено обов'язок надати
позивачу відповідну публічну
інформацію.

Оскільки вищевказані обставини та
положення законодавства судом першої
інстанції прийняті до уваги не були, що
призвело до ухвалення судового рішення
з порушенням норм матеріального права,
колегія суддів вважає за необхідне
скасувати постанову суду та ухвалити
нове рішення про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст. 198, ст.202,
ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Кілійського районного суду
Одеської області від 11 березня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Кілійської районної ради,
Голови органу приватизації Кілійської
районної ради Браїловської Тетяни
Михайлівни про визнання протиправними
дій та зобов'язання вчинити певні дії -
скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою
позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Кілійської районної ради надати ОСОБА_3
інформацію та документи, що містять
публічну інформацію, а саме: відомості
про осіб, які приймали участь у
конкурсі з приватизації комплексу
будівель та споруд в АДРЕСА_1; відомості
про запропоновані учасниками (в тому
числі переможцем конкурсу ОСОБА_5)
конкурсні пропозиції ціни, плани
післяприватизаційного використання
комплексу будівель та споруд.

Зобов'язати Кілійської районну раду
надати ОСОБА_3 наступну інформацію та
документи, що містять публічну
інформацію: відомості про осіб, які
приймали участь у конкурсі з
приватизації комплексу будівель та
споруд в АДРЕСА_1, відомості про
запропоновані учасниками (в тому числі
переможцем конкурсу ОСОБА_5) конкурсні
пропозиції ціни, плани
післяприватизаційного використання
комплексу будівель та споруд.

В задоволенні позовних вимог до Голови
органу приватизації Кілійської
районної ради Браїловської Тетяни
Михайлівни - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.