Справа № 2-а-5580/11/2218
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-5580/11/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Полотнянко Ю.П.

судді: Загороднюк А.Г. Залімський І. Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 07 грудня 2010
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького
міськрайонного суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому про нарахування та
виплату недоплаченої 30% надбавки до
пенсії як дитині війни.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 07 грудня 2010
року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову Хмельницького
міськрайонного суду та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись при цьому
на неповне з'ясування обставин, які
мають значення для справи та порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно частини 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції -скасувати, з
наступних підстав.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
вищезазначеним Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду
нарахування підвищення до його пенсії
в розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу підвищення до
пенсії, передбачене статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Також безпідставним є посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування встановленого дітям
війни підвищення пенсії, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

При цьому, апеляційна інстанція не може
погодитися з висновками суду щодо
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу
підвищення до пенсії відповідно до ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", за період з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 01 січня 2009 року по 30
вересня 2010 року .

Так, відповідно до частини 2 статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

У зв`язку зі зверненням позивача до
суду 29.10.2010 року колегія суддів вважає
за необхідне позовні вимоги позивача
за період з 01.01.2006 року по 28.04.2010 року,
залишити без розгляду.

Відповідно до ст.99 КАС України, права
позивача на одержання підвищення до
пенсії, як дитині війни підлягають
захисту з 29.04.2010 року, оскільки позов
подано до суду 29.10.2010 року.

У свою чергу відповідно до частини
другої статті 19 Конституції України
суб'єкт владних повноважень,
здійснюючи свої владні управлінські
функції, зобов'язаний діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У разі зміни після прийняття рішення
судом розміру та порядку виплати
пенсій, а також таких її складових як
підвищення до пенсії дітям війни,
припинення участі застрахованої особи
в системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
орган влади повинен діяти відповідно
до чинного законодавства, не
допускаючи за подібних обставин
порушень, на які вже звертав увагу суд.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що пенсія - це щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого Законами пенсійного
віку. Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі. Отже,
вирішуючи питання про зобов'язання
нарахувати та виплатити позивачу
пенсії, не має підстав обмежувати
відповідача за здійснення її
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач просить захистити її порушене
право відповідно до діючого
законодавства в подальшому, тому
колегія суддів дійшла висновку, що
правильним способом захисту
порушеного права позивача, який
відповідає вимогам чинного
законодавства є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

Також, суд першої інстанції ухвалюючи
оскаржувану постанову не вірно вирішив
питання щодо розподілу судових витрат.
На разі ж, розподіл судових витрат має
здійснюватись у відповідності до ч. 3
ст. 94 КАС України пропорційно
задоволеним вимогам.

На користь позивача підлягають
стягненню судові витрати у розмірі 1,70
грн. (судовий збір), органами Державної
казначейської служби України із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи встановлене порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
вбачає підстави для скасування
оскаржуваної постанови Хмельницького
міськрайонного суду та прийняття нової
постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 07 грудня 2010 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м.Хмельницькому про перерахунок
пенсії, - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому про нарахування та
виплату недоплаченої 30% надбавки до
пенсії як дитині війни, в частині,
поданій поза межами шестимісячного
строку на звернення до суду,
передбаченого ст.99 КАС України, тобто
за період з 01.01.2006 року по 28.04.2010 року,
залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Хмельницькому щодо нарахування та
виплати позивачу підвищення до пенсії,
як дитині війни, в розмірі меншому ніж
передбачено ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Хмельницькому
провести перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_2, з підвищенням її на 30%
мінімальної пенсії за віком, як дитині
війни, відповідно до ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з 29.04.2010 року по день
втрати права позивача на такий вид
підвищення до пенсії, із врахуванням
проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 1,70 грн. (судовий збір),
які підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунка суб'єкта владних
повноважень - управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому.

Судове рішення набирає законної сили з
моменту постановлення та може бути
оскаржене в касаційному порядку згідно
з ст. 212 КАС України.

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Загороднюк А.Г.

Залімський І. Г.