Справа № 410/965/14-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шурпа В.В.
Суддя-доповідач - Гімон М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
справа №410/965/14-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів: судді-доповідача Гімона М.М.,
суддів Василенко Л.А., Старосуда М.І.,
розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Брянківської
міської ради на постанову
Брянківського міського суду
Луганської області від 09 квітня 2014 року
у справі № 410/965/14-а за позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Брянківської
міської ради до ОСОБА_2 про стягнення
надмірно сплаченої допомоги, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просив стягнути з
відповідача надмірно сплачену
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі 451,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач, отримуючи допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, не повідомила
позивача своєчасно про
працевлаштування на роботу з 07.05.2013
року, а тому безпідставно отримана сума
допомоги з 07.05.2013 року по 31.05.2013 року у
сумі 451,58 грн., яка підлягає поверненню.

Постановою Брянківського міського
суду Луганської області від 09 квітня 2014
року у задоволені позову Управління
праці та соціального захисту населення
Брянківської міської ради до ОСОБА_2
про стягнення надмірно сплаченої
допомоги відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального право та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
сулом не були враховані приписи абз. 3
підпункту 2 пункту 23 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 р. № 1751, згідно яких
виплата допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
припиняється у разі, коли особа, що
отримує в органі праці та соціального
захисту населення допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виявила бажання
працювати - з дня працевлаштування
(початку виконання трудових
обов'язків). Оскільки відповідач з
07.05.2013 року по 31.05.2013 року одночасно
отримував заробітну плату та спірну
допомогу, що суперечить положенням
законодавства, то безпідставно
отримана сума допомоги підграє
стягненню, оскільки відповідач її
добровільно не повернув.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому
провадженні.

Вивчивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції скасувати та залишити
позовні вимоги без розгляду з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що відповідач 13.03.2013 року у
зв`язку з народженням дитини звернувся
до позивача з заявою про призначення
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, та на
підставі рішення позивача від 28.03.2013
року відповідачу з 01.03.2013 року по 31.08.2013
року призначено вказану допомогу у
розмірі 559,71 грн. щомісячно.

Згідно платіжного доручення № 35 від
08.05.2013 року та розрахункової відомості
відповідачу за травень 2013 року була
перерахована допомога у розмірі 559,71
грн.

21.05.2013 року відповідач звернувся до
позивача з заявою про припинення
виплати допомоги, у зв'язку з
працевлаштуванням на роботу з 07.05.2013
року.

Довідкою Луганської міської філії
Державної установи «Луганський
обласний лабораторний центр
Держсанепідслужби України» від 14.05.2013
року № 173 підтверджено, що відповідач
дійсно з 07.05.2013 року працює на посаді
фельдшера-лаборанта мікробіологічної
лабораторії у вищенаведеній установі.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог виходив з
того, що підстави для стягнення спірної
допомоги відсутні, оскільки судом не
встановлено порушень відповідачем
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 р. №
1751, яким передбачено, що виплата
допомоги припиняється з місяця, що
настає після місяця, в якому виникли
підстави для припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів апеляційної
скарги в разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір по суті, суд першої інстанції
допустив порушенням норм
процесуального права в частині
вирішення питання щодо дотримання
позивачем строків звернення до суду з
вказаним позовом, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та не заперечується самим
позивачем, про факт роботи відповідача
з 07.05.2013 року, позивач дізнався при
отриманні заяви відповідача від 21.05.2013
року про припинення виплати спірної
допомоги, а тому з цього часу позивач
знав про порушення своїх прав.

З вказаним позовом позивач звернувся
до суду 06.03.2014 року, тобто з пропуском
шестимісячного строку, встановленого
ч. 2 ст. 99 КАС України.

За приписами ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Підстави для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, позивачем не наведені і
судом не встановлені. Обставини, які б
заважали (робили б неможливим)
звернення позивача до суду з цим
позовом у межах шестимісячного строку,
за матеріалами справи відсутні.

Враховуючи те, що суд апеляційної
інстанції не вбачає підстав для
визнання причин пропуску позивачем
строку звернення до адміністративного
суду поважними, позовні вимоги повинні
бути залишені без розгляду на підставі
ст. 100 КАС України.

З огляду на те, що суд першої інстанції
розглянув позовні вимоги позивача за
межами строку, встановленого ст. 99 КАС
України, що є порушенням вимог
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи по
суті, колегія суддів дійшла до висновку
про наявність підстав для скасування
постанови суду першої інстанції з
залишенням адміністративного позову
без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 24, 99, 100, 195, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Брянківської міської ради
задовольнити частково.

Постанову Брянківського міського суду
Луганської області від 09 квітня 2014 року
у справі № 410/965/14-а за позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Брянківської
міської ради до ОСОБА_2 про стягнення
надмірно сплаченої допомоги скасувати.

Адміністративний позов Управління
праці та соціального захисту населення
Брянківської міської ради до ОСОБА_2
про стягнення надмірно сплаченої
допомоги залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Колегія суддів
М.М. Гімон

Л.А.
Василенко

М.І.
Старосуд