Справа № 815/2443/14
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2443/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року

12год.20хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді
Аракелян М.М.

Судді - Токмілова Л.М.

Судді - Завальнюк І.В.

За участю секретаря - Терещука С.Ю.

За участю сторін:

Від позивача: Швець К.О. - за довіреністю

Від відповідача: Бриленко К.Б. - за
довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гарант-Буд-Сервіс" до
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України про скасування
наказу

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна
позовна заява (з урахуванням уточнень)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гарант-Буд-Сервіс", в
якій позивач просить суд скасувати
наказ Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України №5-Л від 14.02.2014 року в частині
анулювання ліцензії Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гарант-Буд-Сервіс" АЕ №260717 від 12.04.2013
року на право провадження
господарської діяльності, пов'язаної
зі створенням об'єктів архітектури,
такими що був прийнятий з порушенням
вимог законодавства у сфері
ліцензування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що проведення
перевірки та складання акту № 206-ЛП/1
від 17.01.2014 р. про відмову суб'єкта
будівельної діяльності від проведення
органом ліцензування перевірки
відбулося без повідомлення Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Гарант-Буд-Сервіс" про час її
проведення, лист з повідомленням
здійснення планової перевірки позивач
не отримував, чим порушено вимоги
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності». Крім того,
позивач вказує, що ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс" подав до
експертно-апеляційної ради скаргу з
метою скасування оскаржуваного наказу
в частині, що стосується позивача, та
визнання незаконними дій Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області, однак
експертно-апеляційна рада відмовила
позивачу в задоволенні скарги, про що
письмово повідомлено не було. ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс" про відмову в
задоволенні скарги дізналося з
офіційного сайту, де мотивації щодо
прийнятого рішення не містилося.
Позивач не погоджується з оскаржуваним
наказом про анулювання ліцензії,
вважає його необґрунтованим та
прийнятим з порушенням вимог чинного
законодавства у сфері ліцензування та
контролю.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, мотивуючи
необґрунтованість позовних вимог тим,
що планова перевірка Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гарант-Буд-Сервіс" проведена у
відповідності до вимог статті 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та згідно з
Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 №553.
Відповідачем не було допущено до
перевірки посадових осіб Інспекції,
про що складено акт про відмову
суб'єкта будівельної діяльності від
проведення органом ліцензування
перевірки від 17.01.2014 №206-ЛПД. Вказане
стало підставою для анулювання
ліцензії позивача відповідно до п. 21
абз. 11 Порядку ліцензування
господарської діяльності пов'язаних із
створенням об'єктів архітектури,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 05.12.2007 № 1396.

Також представник відповідача
зазначив, що відповідно до статті 2
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» дія цього
Закону не поширюється на відносини, що
виникають під час здійснення заходів
контролю органами державного
архітектурно-будівельного контролю та
нагляду, який включає і контроль за
дотриманням ліцензійних умов
провадження господарської діяльності,
пов'язаної із створенням об'єктів
архітектури.

В судовому засіданні представники
сторін підтримали викладені позиції по
суті спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані учасниками судового процесу
докази в їх сукупності,
проаналізувавши положення чинного
законодавства, заслухавши пояснення
представників сторін, суд дійшов
наступного.

Судом встановлено, що ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс" зареєстроване 04
травня 2013 року як юридична особа за
місцезнаходженням: 68001, Одеська
область, м. Іллічівськ, вул.. Шевченка,
буд. 2.

Відповідно до Статуту ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс" місцезнаходження
ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс" Одеська область,
м. Іллічівськ, вул.. Шевченка, буд. 2.

12 квітня 2013 року Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України видано позивачу ліцензію
серії АЕ № 260717 з терміном дії з 12
квітня 2013 року по 12 квітня 2016 року на
провадження господарської діяльності,
пов'язаної із створенням об'єктів
архітектури (будівництва об'єктів
архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до ІV і V категорії складності).

Судом також встановлено, що 23 грудня 2013
року наказом начальника Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області № 171
«ОД» «Про затвердження плану перевірок
дотримання суб'єктами господарювання
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів архітектури на І
квартал 2014 року» затверджено план
перевірок дотримання суб'єктами
господарювання ліцензійних умов
провадження господарської діяльності,
пов'язаної із створенням об'єктів
архітектури на І квартал 2014 року, до
якого включена перевірка ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс" (а. с. 32).

Матеріалами справи встановлено, що
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Одеській області на адресу ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс" (68001, Одеська
область, м. Одеса, м. Іллічівськ, вул..
Шевченка, 2) направлено лист від
30.12.2013 вих. №05/1-12852, про проведення
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області у січні 2014 року
планової перевірки додержання
позивачем Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності,
пов'язаної із створенням об'єктів
архітектури, затверджених наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 27.01.2009 року
№47. Щодо строків проведення планової
перевірки буде проінформовано
завчасно за телефонами підприємства
ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс".

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р.
№ 553, п. 3 Порядку ліцензування певних
видів господарської діяльності у
будівництві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 05.12.2007 р.
№ 1396, п.п. 8 п. 4 Положення про Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області,
затвердженого наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 02.06.2011р.№22 на підставі
наказу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від « 08» січня 2014 року
№ 206-ЛП останньою було видане
направлення на здійснення планової
перевірки ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс"
додержання Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності,
пов'язаної із створенням об'єктів
архітектури №206 ЛП від 08.01.2014 року у
термін з 09.01.2014 року по 17.01.2014 рік.

За результатами перевірки посадовими
особами Інспекції складено акт №206-ЛП
від 17.01.2014 планової перевірки
додержання Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності,
пов'язаної із створенням об'єктів
архітектури та акт №206-ЛП/1 від 17.01.2014
про відмову суб'єкта будівельної
діяльності від проведення органом
ліцензування перевірки. В актах
зазначено, що керівник або
уповноважена особа ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс" не допустив
посадових осіб інспекції - органу
ліцензування на ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс"
для проведення планової перевірки, чим
порушив положення пункту 1 частини 4
статті 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та підпункту 1 пункту 11 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 №553 (а.с. 7,
8-9).

Матеріали перевірки були направлені на
розгляд Держархбудінспекції України.
На підставі висновку Ліцензійної
комісії відповідачем прийняте рішення
про анулювання ліцензії суб'єкту
господарювання ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс"
(наказ Держархбудінспекції України від
14.02.2014 №5-Л) пункт « 6» з додатком 6 до
Наказу (витяг наявний у матеріалах
справи).

Про прийняте рішення стосовно
анулювання ліцензії, позивача
повідомлено листом від 21.03.2014 за № 05/1-2903
(а.с.17).

Не погоджуючись з Актами Інспекції
ДАБК в Одеській області №206-ЛП/1 від
17.01.2014 року та №206-ЛП від 17.01.2014 року,
позивач до Інспекції ДАБК в Одеській
області подав письмові заперечення та
скаргу від 27.02.2014 року №18 на дії
Інспекції ДАБК в Одеській області, в
яких вказав, що повідомлення щодо
здійснення планової перевірки ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс" на адресу: 68001,
Одеська область, м. Іллічівськ, вул..
Шевченко, 2 не надходило, Крім того,
згідно Розпорядження КМУ № 920-р від
21.11.2013р. з 1 по 7 січня 2014 року були
офіційними вихідними днями в України, у
зв'язку з чим, ніхто із співробітників
не відповідав по телефону, оскільки всі
працівники ТОВ «ГАРАНТ-БУД- СЕРВІС»
перебували у Новорічній відпустці. До
того, ж на підприємстві метою створення
сприятливих умов для святкування
Нового року та Різдва Христового, а
також раціонального використання
робочого часу, також було прийнято
рішення (наказ) про особливий графік
роботи на період новорічних та
різдвяних свят згідно з яким
працівники ТОВ «ГАРАНТ-БУД-СЕРВІС»
відпочивали з 1 по 17 січня 2014 року.

Інспекція ДАБК в Одеській області
розглянувши заперечення позивача на
Акти №206-ЛП/1 від 17.01.2014 року та №206-ЛП
від 17.01.2014 року та скаргу на дії, листом
від 03.04.2014 року за №05/1-3573 повідомила, що
ТОВ «ГАРАНТ-БУД-СЕРВІС» було
повідомлено рекомендованим листом з
повідомленням поштовим відправленням
від 04.01.2014р. №084 про проведення
планової перевірки додержання
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної
зі створенням об'єктів архітектури, на
виконання плану перевірок Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області на І
квартал 2014 року, яке повернулось до
Інспекції ДАБК в Одеській області з
відміткою пошти «за закінченням
терміну зберігання» 10.02.2014р. Попередити
про початок перевірки ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс" за телефонами
підприємства не було можливості
оскільки вони не відповідали. Крім
того, перевіряючими вдалося через
орендодавця офісних приміщень
зв'язатися з директором підприємства
Паламарчуком О.М., якого було
попереджено про проведення перевірки
та запропоновано надати докази, на що
останній запевняв, що прибуде до
Інспекції ДАБК в Одеській області,
однак в період перевірки з 09.01.2014 року
по 17.01.2014 рік так і не з'явився.

Не погоджуючись з наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України про анулювання ліцензії на
провадження господарської діяльності
№5-Л від 14.02.2014 року в частині
анулювання ліцензії ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс", позивач оскаржив
його до суду.

Оцінюючи правомірність рішення, дій
відповідача як суб'єкта владних
повноважень, суд керувався критеріями,
закріпленими у частині третій статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), що певною
мірою відображають принципи
адміністративної процедури, якої
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владні
суб'єкти.

Відтак, при розгляді адміністративної
справи судом підлягали з'ясуванню
питання чи при прийняті оскаржуваного
рішення суб'єкт владних повноважень
діяв в межах своєї компетенції, не
виходячи за межі прав та обов'язків,
встановлених законами, чи обрав
встановлений законом спосіб
правомірної поведінки при реалізації
своїх владних повноважень. Також суд
з'ясовував, чи використане
повноваження, надане суб'єкту владних
повноважень, з належною метою;
обґрунтовано, тобто вчинено через
вмотивовані дії; безсторонньо, тобто
без проявлення неупередженості до
осіб, стосовно яких вчиняється дія;
добросовісно, розсудливо, тобто
доцільно з точки зору законів логіки і
загальноприйнятих моральних
стандартів; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації, тобто з
рівним ставленням до осіб; пропорційно
та адекватно; досягнення розумного
балансу між публічними інтересами та
інтересами конкретної особи.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Види господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню, порядок їх
ліцензування визначає Закон України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» від 01 червня
2000 року № 1775-III, з змінами і
доповненнями (далі - Закон № 1775-III).
Зокрема, стаття 9 цього Закону визначає
види господарської діяльності, які
підлягають ліцензуванню відповідно до
спеціальних законів, та види
господарської діяльності, які
підлягають ліцензуванню відповідно до
цього Закону. Згідно з пунктом 11
частини першої даної статті Закону
ліцензуванню відповідно до
спеціальних законів підлягає
будівельна діяльність. Вказана норма
Закону є бланкетною та відсилає до
спеціального нормативно-правового
акту.

Згідно з визначеннями термінів,
наведених у статті 1 Закону № 1775-III
ліцензування - це видача,
переоформлення та анулювання ліцензій,
видача дублікатів ліцензій, ведення
ліцензійних справ та ліцензійних
реєстрів, контроль за додержанням
ліцензіатами ліцензійних умов, видача
розпоряджень про усунення порушень
ліцензійних умов, а також розпоряджень
про усунення порушень законодавства у
сфері ліцензування.

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про архітектурну діяльність» від 20
травня 1999 року № 687-XIV (із змінами і
доповненнями) господарська діяльність,
пов'язана із створенням об'єкта
архітектури, підлягає ліцензуванню
відповідно до законодавства. Порядок
ліцензування господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури, визначається
Кабінетом Міністрів України. Органом
ліцензування є орган державного
архітектурно-будівельного контролю.
Таким чином, спеціальний закон щодо
ліцензування будівельної діяльності
відсилає до відповідного Порядку,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України.

Загальні вимоги до ліцензування
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності визначені
у Порядку ліцензування господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 05 грудня 2007 року № 1396 (далі - Порядок
№ 1396).

Відповідно до статті 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» від 17 лютого 2011 року №
3038-VI (із змінами і доповненнями)
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Посадові
особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право, зокрема,
здійснювати контроль за додержанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів містобудування та
архітектури.

Процедура здійснення заходів,
спрямованих на контроль за дотриманням
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності, визначена
у Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№ 553 (далі - Порядок № 553).

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначає Закон України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 05 квітня 2007 року №
877-V. Разом з тим, згідно з приписами
частини другої статті 2 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» дія цього Закону не
поширюється на відносини, що виникають
під час здійснення заходів контролю
органами державного
архітектурно-будівельного контролю та
нагляду.

Відповідно до підпункту 8 пункту 4
Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента України від 08 квітня 2011 року
№ 439/2011, Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України відповідно до покладених на
неї завдань здійснює в межах своїх
повноважень державний контроль,
зокрема, за дотриманням юридичними і
фізичними особами державних
будівельних норм, стандартів і правил
під час виконання підготовчих і
будівельних робіт, перепланування та
реконструкції (дообладнання) житлового
фонду, будівель громадського
призначення, елементів упорядження
територій для задоволення потреб осіб
з обмеженими фізичними можливостями та
інших маломобільних груп населення;
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної зі створенням
об'єктів архітектури. Працівники
Держархбудінспекції України та її
територіальних органів у випадках,
визначених законодавством, мають право
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів, об'єктів
будівництва та житлово-комунального
господарства, а також з метою
здійснення контролю за додержанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної зі створенням
об'єктів архітектури, до місць
провадження такої господарської
діяльності незалежно від форми
власності (пункт 5 Положення).
Держархбудінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі або
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на декілька регіонів)
територіальні органи (пункт 6
Положення).

Відповідно до пунктів 1, 3 Порядку
ліцензування господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури, затвердженого
постановою КМУ №551 від 23.05.2011 року -
надалі, Порядком №1396, що розроблений
відповідно до Законів України "Про
архітектурну діяльність", "Про основи
містобудування" та "Про регулювання
містобудівної діяльності", встановлює
загальні вимоги до ліцензування
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності (далі -
будівельна діяльність). Ліцензування
будівельної діяльності та контроль за
додержанням ліцензійних умов
здійснюється Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами (далі -
орган ліцензування).

Кваліфікаційні, організаційні та інші
вимоги щодо провадження господарської
діяльності у будівництві
встановлюються ліцензійними умовами
провадження такої діяльності, які
затверджуються в установленому
законодавством порядку.

При органі ліцензування утворюється
ліцензійна комісія, що діє на підставі
положення, затвердженого в
установленому порядку Мінрегіонбудом.

Відповідно до п. 20 Порядку №1396 орган
ліцензування має право анулювати
видану ліцензію.

Згідно із пунктом 21 Порядку №1396 однією
з підстав для анулювання ліцензії є акт
про відмову суб'єкта будівельної
діяльності від проведення органом
ліцензування перевірки. Згідно п. 23
Порядку №1396 прийняття рішень органом
ліцензування про зупинення та
анулювання ліцензії здійснюється за
результатами розгляду зазначених
питань на засіданні ліцензійної
комісії.

Про зупинення дії або анулювання
ліцензії орган ліцензування інформує
органи державної податкової служби за
місцем реєстрації суб'єкта будівельної
діяльності та його відокремлених
структурних підрозділів.

Відповідно до п. 24 Порядку №1396 у разі
анулювання ліцензії суб'єкт
будівельної діяльності має право
звернутись із письмовою заявою про
отримання нової ліцензії для
продовження будівельної діяльності не
раніше ніж через рік з дати прийняття
органом ліцензування рішення про
анулювання попередньої ліцензії, крім
випадків анулювання ліцензії за заявою
суб'єкта будівельної діяльності.

Державна архітектурно-будівельна
інспекція України одержавши висновок
ліцензійної комісії (протокол від
06.02.2014 року №3) та враховуючи наявність
акту Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від 17.01.2014 року №206-ЛП/1
про відмову ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс" від
проведення органом ліцензування
перевірки, на законних підставах
прийняла рішення про анулювання
ліцензії ТОВ "Гарант-Буд-Сервіс",
оформлене наказом від 14.02.2014 року №5-Л
(пункт 6 з додатком 6 в частині пункту 20
Додатку 6), діючи в межах повноважень, у
спосіб та на підставах встановлених
законодавством.

Адже відповідно до п.п. 6 п.4 Положення
про Державну архітектурно-будівельну
Інспекцію України,
Держархбудінспекція України
відповідно до покладених на неї
завдань відповідно до законодавства
видає ліцензії на провадження
господарської діяльності, пов'язаної
зі створенням об'єктів архітектури,
анулює зазначені ліцензії.

Відповідно до п. 9 вказаного Положення
Держархбудінспекція України у межах
своїх повноважень, на основі і на
виконання Конституції та законів
України, актів і доручень Президента
України, актів Кабінету Міністрів
України видає накази
організаційно-розпорядчого характеру.

Щодо наявності чи відсутності порушень
чинного законодавства при проведенні
Інспекцією ДАБК в Одеській області
планової перевірки ТОВ
"Гарант-Буд-Сервіс" щодо додержання
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності згідно із
Актом №206-ЛП від 08.01.2014 року та
обґрунтованості і законності
оформлення Акту про відмову від
проведення органом ліцензування
перевірки №206-ЛП/1 від 17.01.2014 року,
колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України саме у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень адміністративний суд має
перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Інспекція ДАБК в Одеській області є
окремим суб'єктом владних повноважень,
який вчинив фактично оскаржувані в
межах даного спору дії та оформив Акт
про відмову від 17.01.2014 року №206-ЛП/1.
Проте позивачем не заявлено жодних
позовних вимог в даній справі, які б
були зверненні до Інспекції ДАБК в
Одеській області, що усуває
необхідність та можливість його
залучення до участі у справі як іншого
відповідача згідно із ст. 52 КАС України.

Суд вирішує спір, що не є спором щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності Інспекції ДАБК в
Одеській області та будь яка правова
оцінка рішень, дій Інспекції в межах
даної справи виходячи за межи предмету
спору та наразі є передчасною.

В свою чергу скасування ліцензії є
імперативним приписом законодавства у
разі відмови суб'єкта господарювання
від проведення перевірки, відповідачем
в межах даного спору на підтвердження
правомірності оскаржуваного наказу
були надані всі документи, у тому числі
Акт №206ЛП/1 про відмову суб'єкта
будівельної діяльності від проведення
органом ліцензування перевірки.
Вказаний акт був складений Інспекцією
ДАБК в Одеській області, а не Державною
архітектурно-будівельною інспекцію
України, правомірність дій Інспекцією
ДАБК в Одеській області при проведенні
перевірки позивачем в судовому порядку
до суду не оскаржувалася та не може
бути предметом розгляду суду в даній
справі.

Згідно з частинами першою, другою
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкти владних
повноважень, довів правомірність
оскаржуваного наказу. Відтак,
враховуючи встановлені судом
обставини справи та положення чинного
законодавства, в задоволенні
адміністративного позову Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Гарант-Буд-Сервіс" до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України про скасування наказу слід
відмовити у зв'язку з
необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гарант-Буд-Сервіс" до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України про скасування наказу залишити
без задоволення.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та
підписано 27.06.14.

Головуючий суддя
Аракелян М.М.

Судді
Токмілова Л.М.

Судді
Завальнюк І.В.

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гарант-Буд-Сервіс" до Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України про скасування наказу залишити
без задоволення.

27 червня 2014 року.