Справа № 552/1598/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 р.Справа № 552/1598/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
на постанову Київського районного суду
м. Полтава від 21.05.2014р. по справі №
552/1598/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві (далі по
тексту - УПФУ Київського району в м.
Полтаві, відповідач), в якому просив суд
:

1) визнати неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м.Полтаві щодо
відмови у перерахуванні позивачеві
довічного грошового утримання;

2) зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м.Полтаві здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання позивачу в розмірі 90%
заробітної плати працюючого судді,
починаючи з 01 квітня 202 року, з 01 липня
2012 року, з 01 жовтня 2012 року, з 01 грудня 2012
року, з 01. січня 2013 року, з 01 грудня 2013
року;

3) стягнути на користь позивача
різницю між сумою грошового утримання
у відповідності з постановою
Київського районного суду м.Полтави
від 02.04.2013 року та фактично виплаченою
сумою грошового утримання за період
часу з 01.01.2012 року по 03.06.2013 року.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 21.05.2014 року по справі №
552/1598/14-а позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Полтави щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахуванні щомісячного грошового
утримання неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі
м.Полтави здійснити перерахунок
щомісячного грошового утримання
ОСОБА_1 відповідно до Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» в
розмірі 90 % заробітної плати працюючого
судді починаючи з 01 квітня 2012 року по 01
грудня 2013 року.

Відповідач, не погодившись з вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Київського районного суду м.
Полтави від 21.05.2014 року по справі №
552/1598/14-а та прийняти нове судове
рішення, відмовивши позивачу в повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги пояснив, що позивачеві 18.01.2011 р.
призначено щомісячне довічне грошове
утримання відповідно до ч.3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» у розмірі 90% від заробітної
плати. Відповідно до постанови
Київського районного суду м. Полтави
02.04.2013р., ухвали Харківського
апеляційного адміністративного суду
12.06.2013р., якою залишено без змін рішення
суду першої інстанції, з урахуванням
ухвали Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.01.2014р. про
роз'яснення постанови Київського
районного суду м. Полтави від 02.04.2013р.,
ОСОБА_1 проведено перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання у розмірі 80% грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді, виходячи з його
розміру станом на 01.01.2012р. та з 03.06.2013р. -
у розмірі 90% грошового утримання без
обмеження максимального розміру
щомісячного грошового утримання.
Наполягає на тому, що довічне грошове
утримання позивача не може бути
перераховано згідно з наданою
позивачем довідкою № 06-2923 від 03.02.2014
року, оскільки частиною 4 статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» не передбачено
перерахунку раніше призначеного
щомісячного довічного грошового
утримання суддів, крім суддів
Конституційного Суду України.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, клопотання
відповідача про розгляд справи за
відсутності його представника, колегія
суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 з 04 червня 1993 року працював на
посаді судді апеляційного суду
Полтавської області.

02 грудня 2010 року позивач звільнений з
посади відповідно до Постанови
Верховної Ради України № 2764-VІ від
02.12.2010 року у зв'язку з поданням заяви
про відставку (а.с.5-8).

Виплата щомісячного довічного
грошового утримання призначена
позивачу у розмірі 90% від заробітної
плати працюючого судді відповідно до
ст.138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» від 07.07.2010 року в
редакції, яка діяла на момент його
виходу у відставку та призначення
виплати довічного утримання.

В лютому 2014 року позивач звернувся до
УПФУ Київського району в м. Полтаві із
заявою про перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці,
але 07.03.2014р. листом №30/С-02 йому було
відмовлено (а.с.16).

Не погодившись з такими діями
відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом про визнання їх
неправомірними, зобов'язання УПФУ
Київського району в м. Полтаві
здійснити перерахунок довічного
грошового утримання у розмірі 90%
заробітної плати працюючого судді за
період з 01.04.2012 року по 01.12.2013 року та
стягнути з відповідача різницю між
належною до виплати та фактично
виплаченою сумою довічного грошового
утримання за період з 01.01.2012 року по
03.06.2013 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з
наявності у позивача права на виплату
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 90 % заробітної
плати працюючого судді без обмеження
граничного розміру довічного
грошового утримання, за період з 01
квітня 2012 року по 01 грудня 2013 року.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що постановою Київського
районного суду м.Полтави від 02.04.2013 року
по справі № 552/72/13, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційною
адміністративного суду від 12.06.2013 року,
поновлено ОСОБА_1 строк звернення до
суду з 01.01.2012 року.

Визнано дії УПФУ в Київському районі м.
Полтави щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахуванні щомісячного довічного
грошового утримання неправомірними.

Зобов'язано УПФУ у Київському районі
м.Полтави здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання ОСОБА_1 відповідно до Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» починаючи з 01.01.2012 року.

Ухвалою Київського районного суду м.
Полтави від 21.11.2013 року частково
задоволено заяву ОСОБА_1 та роз'яснено
постанову Київського районного суду
м.Полтави від 02.04.2013 року по справі №
552/72/13, в частині зобов'язання УПФУ
Київського району в м. Полтаві
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання ОСОБА_1
відповідно до Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», починаючи
з 01 січня 2012 року, виходячи з розміру
суддівської винагороди, згідно з
довідками ТУ ДСА України в Полтавській
області в розмірі 90% заробітної плати
(суддівської винагороди) працюючого
суддів, з урахуванням виплаченого
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці, без
обмежень максимального розміру
щомісячного грошового утримання.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та підтверджується
відповідачем в апеляційній скарзі, що
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання ОСОБА_1 був
зроблений у розмірі 80% грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, виходячи з його
розміру станом на 01.01.2012 року, та з 03.06.2013
року - у розмірі 90 % грошового утримання
без обмеження максимального розміру
щомісячного грошового утримання, про
що свідчать наявні в матеріалах справи
копії листа УПФУ Київського району в м.
Полтаві від 07.03.2014 року № 30/С-02 (а.с.16) та
розпорядження № 179793 від 05.09.2013 року
(а.с.34).

Між тим, колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Згідно зі ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У відповідності до статті 9 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

У частині першій статті 126 Основного
Закону України закріплено положення,
згідно з яким незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Як встановлено частиною 1 статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" судді, який вийшов у відставку,
після досягнення чоловіками віку 62
роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання. До досягнення віку,
встановленого першим реченням цієї
частини, право на пенсію за віком або
щомісячне довічне грошове утримання
мають чоловіки 1955 року народження і
старші після досягнення ними такого
віку: 60 років - які народилися по 31
грудня 1952 року; 60 років 6 місяців - які
народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня
1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня
1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6
місяців - які народилися з 1 січня 1955
року по 31 грудня 1955 року.

Частиною 3 статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" (в редакції,
чинній на час виходу позивача у
відставку та призначення йому
щомісячного довічного грошового
утримання) було передбачено, що
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

У разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок (ч.4 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів).

Підпунктом 21 пункту 6 Розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року № 3668-VІ внесено зміни до
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», зокрема, у частині
третій Закону перше речення після цифр
і слів "80 відсотків грошового утримання
судді" доповнено словами і цифрами "з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Пунктом 1 Розділу ІІ «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону № 3668-VІ
встановлено, що цей Закон набирає
чинності з 1 жовтня 2011 року, крім абзацу
одинадцятого підпункту 11 та абзацу сто
тридцять восьмого підпункту 17 пункту 6
розділу II цього Закону, які набирають
чинності з 1 січня 2012 року.

При цьому, приписами п.2 цього Розділу
передбачено, що обмеження пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) максимальним розміром,
встановленим цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія (щомісячне довічне грошове
утримання) призначена до набрання
чинності цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
працюючим пенсіонерам, встановлений
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким призначена пенсія
(щомісячне довічне грошове утримання)
та які влаштувалися на роботу до
набрання чинності цим Законом.

Якщо внаслідок прийняття цього Закону
розмір пенсії зменшується, пенсія
виплачується в раніше встановленому
розмірі.

Крім того, 03.06.2013р. було постановлено
Рішення Конституційного Суду України
№ 3- рп/2013, яким положення ч.3 ст.138, а
також положення першого, другого,
третього речень частини п'ятої статті
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», якими запроваджувалось
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання суддів, було визнано
неконституційними.

У правовій позиції Конституційного
Суду України, висловленій ним у Рішенні
у справі про гарантії незалежності
суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а
також у низці його попередніх рішень,
зокрема, від 24 червня 1999 року №6-рп/99
(справа про фінансування суддів), від 20
березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо
пільг, компенсацій і гарантій), від 01
грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про
незалежність суддів як складову
їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року
№20-рп/2004 (справа про зупинення дії або
обмеження пільг, компенсацій і
гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005
(справа про рівень пенсії і щомісячного
грошового утримання), Конституційний
Суд України наголошував, що частина 3
статті 22 Конституції України
встановила, що при прийнятії нових
законів або внесенні змін до чинних
законів, не допускаєт ься звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
відповідач ані при нарахуванні, ані при
проведенні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання
позивача за період з 01.04.2012 року по
01.12.2013 року не мав права обчислювати
щомісячне довічне грошове утримання
позивача у розмірі меншому, ніж 90%
грошового забезпечення працюючого
судді.

Колегія суддів відмічає, що ухвалою
Київського районного суду м. Полтави
від 21.11.2013 року про роз'яснення
постанови Київського районного суду м.
Полтави від 02.04.2014 року було вирішено
питання щодо розміру, з якого повинен
виходити відповідач при здійсненні
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання позивача по справі
за період з 01.01.2012 року - 90% заробітної
плати (суддівської винагороди)
працюючого судді.

Однак, при зверненні ОСОБА_1 до УПФУ
Київського району в м. Полтаві, на яке
було надано відповідь від 07.03.2014 року №
30/С-02, відповідачем не було враховано
вищевказану ухвалу Київського
районного суду м. Полтави від 21.11.2013
року та відмовлено ОСОБА_1 у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання за період до 3.06.2014
року - на рівні 90% заробітної плати
працюючого судді.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 про зобо'язання
відповідача здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до Закону України
«Про судоустрій і стус суддів» в
розмірі 90% заробітної плати працюючого
судді за період з 01.04.2012 року по 01.12.2013
року.

Отже, колегія суддів підтверджує,
що при прийнятті судового рішення у
справі в часині задоволення позовних
вимог суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Полтава від 21.05.2014р. по справі №
552/1598/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.