Справа № 2а-140/09
Суддя: Гулкевич О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а-140/09
Провадження № 6-а/456/20/2014
УХВАЛА

іменем України

01 липня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

в
складі: головуючого-судді
Гулкевича О. В.

при секретарі
Кулешник С.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження подання начальника
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області ОСОБА_1 та головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області ОСОБА_2 про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення,

В С Т А Н О В И В :

начальник та головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Львівській області звернулися до суду
із поданням, в якому відповідно до ст.263
КАС України та Закону України «Про
виконавче провадження» просили
змінити подальший порядок і спосіб
виконання судового рішення шляхом
стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення
Стрийської РДА на користь ОСОБА_3
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. в
розмірі 1896,41 грн., покликаючись на те, що
умови відсутності у держаному бюджеті
коштів на виплату зазначеної
соціальної допомоги, створюють
ситуацію правової невизначеності
стосовно джерела коштів, з яких має
виплачуватися зазначена допомога.
Однак, це не може бути підставою для
порушення права стягувача на
соціальний захист та на отримання
допомоги, яка постановлена судовим
рішенням. Оскільки судове рішення в
даному випадку носить зобов’язальний
характер щодо проведення соціальних
виплат, це унеможливлює його виконання
без зміни способу.

Представник Управління ДВС ГУЮ у
Львівській області та стягувач ОСОБА_3,
будучи належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду подання, на
виклик суду повторно не прибули, про
причини неприбуття не повідомили.
Представник УСЗН Стрийської РДА подала
заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 15 травня 2009
р. по справі №2а-140/09, залишеною без змін
в цій частині постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2010 р. та ухвалою ВАС
України від 05.03.2012р., зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Стрийської РДА
провести перерахунок належної ОСОБА_3
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та
провести такі виплати.

На виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Львівській області перебуває
виконавче провадження ВП №33193914,
відкрите постановою головного
державного виконавця Шестак О.В. від
02.07.2012р., з примусового виконання
виконавчого листа №2а-140/09, виданого
01.06.2010р. Стрийським міськрайонним судом
Львівської області, на підставі
згаданого судового рішення.

Подання начальника відділу та
головного державного виконавця про
зміну способу виконання судового
рішення не підлягає до задоволення з
наступних мотивів.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику
розгляду скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернення учасників виконавчого
провадження» роз'яснено, що при
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення суду потрібно мати
на увазі, що відповідно до ст.263 КАС
України - їх задоволення можливе лише у
виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім’ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Так, у ч.1 ст.263 КАС України не обмежено
право суду певними обставинами, при
наявності яких суд може змінити спосіб
виконання прийнятого рішення, проте
визначальним фактором при цьому є
винятковість цих випадків та їх
об'єктивний сплив на виконання такого
судового рішення. Підставою для зміни
способу виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання судового рішення або роблять
його неможливим у встановлений судом
спосіб. Під зміною способу і порядку
виконання рішення розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Тобто зі змісту
вказаної норми випливає, що суд за
наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту, при
цьому, відстрочити або розстрочити,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення суд може лише у
виняткових випадках.

Суд зазначає, що при зміні способу
виконання судового рішення ст.263 КАС
України передбачено зміну чи
встановлення способу виконання саме
резолютивної частини рішення, яка
містить висновки по суті позовних
вимог, тому суд не може змінювати
змісту резолютивної частини судового
рішення та способу захисту порушеного
права, обраного судом при вирішенні
справи по суті.

Враховуючи положення ст.263 КАС України
та вимоги заяви, начальник відділу та
державний виконавець просять суд
фактично змінити зміст резолютивної
частини відповідного судового рішення,
що буде порушенням процесуального
права та є неприпустимим.

При цьому суддя враховує вимоги
ст.ст.21,105,162 КАС України, якими
передбачено, що адміністративний позов
може містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні відносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідача здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум. Зазначене
підлягає застосуванню і під час
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу та порядку
виконання судового рішення.

Згідно зі ст.14 КАС України постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.
Окрім цього, у ст.22 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи гарантуються. Таким чином,
держава взяла на себе зобов'язання
забезпечити реалізацію громадянами
своїх конституційних прав.

Враховуючи практику Європейського
суду з прав людини (рішення
Європейського суду з прав людини від
29.06.2004 «Справа «Жовнер проти України»,
від 29.06.2004 «Справа «Півень проти
України»), державний орган не може
посилатись на відсутність коштів, як на
«виняткові обставини», щоб не
виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням, оскільки це призведе
до втручання держави у процедуру
виконання судового рішення. Відповідно
до ст.17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» -
суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику суду як джерело
права.

Таким чином, враховуючи, що боржником є
державний орган, на якого покладено
обов'язок виконання рішень
зобов'язального характеру, а відтак,
відсутність коштів у боржника чи у
держави на виконання взятих на себе
зобов'язань не звільняє боржника від
виконання рішення суду, та не є
обставиною, яка ускладнює його
виконання.

Крім цього, суд звертає увагу на те,
відповідно до ст.2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган. Судові
рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у ст.2 згаданого Закону
видів рішень, а покликання на нього в
заяві є некоректним.

Таким чином, оцінюючи в сукупності
наведені доводи, матеріали та дійсні
обставини справи, суд вважає, що
подання начальника та державного
виконавця про зміну способу і порядку
виконання рішення є безпідставним та в
його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.160,165,263 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

відмовити в задоволенні подання
начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області ОСОБА_1 та головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області ОСОБА_2 про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена
до Львівського апеляційного
адміністративного суду протягом п'яти
днів з дня отримання її копії.

Головуючий-суддя ОСОБА_4