Справа № К/9991/39009/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/39009/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І., Заїки М.М., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Калінінської районної у місті Донецьку
ради про визнання неправомірною
бездіяльність по ненарахуванню
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік та стягнення щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2010 рік, за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Калінінської районної у місті Донецьку
ради на постанову Калінінського
районного суду міста Донецька від 3
лютого 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 3 червня 2011 року, -

встановив:

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Калінінської районної у місті Донецьку
ради про визнання неправомірною
бездіяльність по ненарахуванню
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік і стягнення щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2010 рік
відповідно до розмірів, встановлених
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).

Постановою Калінінського районного
суду міста Донецька від 3 лютого 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 3 червня 2011
року, позов задоволено. Визнано
неправомірною відмову Управління
праці та соціального захисту населення
Калінінської районної у місті Донецьку
ради в частині відмови позивачеві
здійснити нарахування розміру
компенсаційних виплат щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік.
Стягнуто з відповідача на користь
ОСОБА_4 суму щорічної грошової допомоги
на оздоровлення за 2010 рік в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат,
встановлених Законом на час здійснення
виплат.

Ухвалою Калінінського районного суду
міста Донецька від 10 жовтня 2011 року
роз'яснено постанову Калінінського
районного суду міста Донецька від 3
лютого 2011 року, а саме, що сума щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2010 рік, яка підлягає стягненню з
Управління праці та соціального
захисту населення Калінінської
районної у місті Донецьку ради на
користь ОСОБА_4 складає п'ять
мінімальних заробітних плат,
встановлених Законом на час здійснення
виплат.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Калінінської районної у місті Донецьку
ради, посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Калінінського районного суду міста
Донецька від 3 лютого 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 3 червня 2011
року і прийняти нове судове рішення.

Позивач подала письмове заперечення на
вказану касаційну скаргу, просить таку
залишити без задоволення, а постанову
Калінінського районного суду міста
Донецька від 3 лютого 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 3 червня 2011
року - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
є інвалідом II групи внаслідок
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Калінінської районної у місті Донецьку
ради, допомога на оздоровлення за 2010
рік їй була нарахована відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 у розмірі 120 гривень.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 2 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що інвалідам II
групи щорічна допомога на оздоровлення
виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, а
частиною 7 цієї статті встановлено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Статтею 62 Закону № 796-ХІІ визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання,
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, інвалідам ІІ групи - 120 гривень,
тобто у розмірі меншому, ніж це було
передбачено статтею 48 Закону № 796-ХІІ.

Водночас редакція абзацу 2 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ, яким розмір
грошової допомоги на оздоровлення для
інвалідів ІІ групи визначено у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат, на
час виникнення спірних відносин була
чинною та іншими законодавчими актами,
в тому числі Законом України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» від
27 квітня 2010 року № 2154-VI не
призупинялась і зміни до неї не
вносились.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів про
неправомірність нарахування
позивачеві грошової допомоги на
оздоровлення за 2010 рік у розмірі 120
гривень, встановленого підзаконним
нормативним актом - постановою
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, який суперечить Закону №
796-ХІІ, та про наявність законних
підстав для нарахування і виплати
позивачеві допомоги на оздоровлення у
розмірі, визначеному абзацом 2 частини 4
статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Калінінської районної у місті Донецьку
ради - залишити без задоволення.

Постанову Калінінського районного
суду міста Донецька від 3 лютого 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 3 червня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Калінінської
районної у місті Донецьку ради про
визнання неправомірною бездіяльність
по ненарахуванню щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік та стягнення
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2010 рік - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Бутенко В.І.

Заїка М.М.