Справа № 826/16963/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при секретарі
за участю: представника позивача
представника відповідачаБорисюк Л.П.,
Петрика І.Й., Собківа Я.М. Чайка О.С.
Дружинського А.С. Шевченка О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
грудня 2013 року у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
30.04.2013 № , -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_7 звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва із позовом до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби в якому просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 30.04.2013 №
на загальну суму, з урахуванням
коригування суми земельного податку ГУ
Міндоходів у м. Києві 7 385,47 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
грудня 2013 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби від 30.04.2013
№ .

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач є власником нежитлових
приміщень загальною площею 350,90 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з витягами про державну
реєстрацію прав КП «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна № 33468478 від 14.03.2012 та №
33180178 від 15.02.2012 позивачу на праві
власності належать нежилі приміщення з
№ 1 по № 8 (в літ.Б) (групи приміщень №11)
загальною площею 218 кв.м. та нежилі
приміщення з № 1 по № 5 (а літ.Б) (групи
приміщень № 8) загальною площею 132,90
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі міста Києва ДПС
було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
30.04.2013, яким громадянину ОСОБА_7 на
підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 286.5 ст. 286
Податкового кодексу України визначено
суму податкового зобов'язання з
земельного податку з фізичних осіб у
розмірі 2 797,18 грн.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 25.07.2013 №
1052/П/26-15-10-04-04 про результати розгляду
скарги збільшено суму земельного
податку, визначену у податковому
повідомленні-рішенні № від 30.04.2013
на 4 588,29 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач є платником єдиного податку, а
оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням йому
нараховано земельного податку за
земельну ділянку, яка використовується
для провадження господарської
діяльності.

З таким висновком суду колегія суддів
погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 206 Земельного
кодексу України, використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (п. 14.1.72 статті 14
Податкового кодексу України).

Статтею 269 Податкового кодексу України
встановлено, що платниками податку на
землю є власники земельних ділянок,
земельних часток (паїв) та
землекористувачі.

Землекористувачами в розумінні п. 14.1.73
статті 14 Податкового кодексу України, є
юридичні та фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди.

Згідно статті 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно п. 286.1 Податкового кодексу
України, підставою для нарахування
земельного податку є дані державного
земельного кадастру.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивач провадить
господарську діяльність на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності.

Підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297
Податкового кодексу передбачено, що
платники єдиного податку звільняються
від обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності з
земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

Відповідно до п.п. 4 п. 297.1 ст. 297
Податкового кодексу України,
звільнення платника єдиного податку
від нарахування, сплати та подання
звітності із земельного податку
відбувається за умови використання
земельної ділянки для провадження
господарської діяльності.

Тобто, єдиною підставою для сплати
земельного податку платником єдиного
податку, яким є позивач у відповідності
до виданого свідоцтва є невикористання
такої земельної ділянки у
господарській діяльності.

Господарською діяльністю в розумінні
п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу
України є діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Разом з тим, зі свідоцтва платника
єдиного податку позивача вбачається,
що до видів підприємницької діяльності
позивача належить: інші види
роздрібної торгівлі в
неспеціалізованих магазинах; інші види
роздрібної торгівлі поза магазинами;
неспеціалізована торгівля; оптова
торгівля меблями, килимами й
освітлювальним приладдям; оптова
торгівля деревиною, будівельними
матеріалами та санітарно-технічним
обладнанням; неспеціалізована оптова
торгівля; інші види роздрібної
торгівлі в неспеціалізованих
магазинах; інші види роздрібної
торгівлі поза магазинами; рекламні
агентства.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що приміщення за адресою:
АДРЕСА_1 використовується позивачем
саме в якості фізичної
особи-підприємця у підприємницької
діяльності.

Виходячи з цього, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що в діях позивача відсутнє
порушення вимог податкового
законодавства щодо сплати земельного
податку, а тому оскаржуване податкове
повідомлення-рішення відповідача
підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
грудня 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 10 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 04.07.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Петрик І.Й.

Собків Я.М.