Справа № К/9991/35557/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року м. Київ
К/9991/35557/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В.
(доповідач),
суддів:Бутенка В.І., Заїки М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області про
зобов'язання до нарахування та виплати
недоплаченої суми державної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 січня 2010
року, -

встановив:

У січні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в суд
з позовом, у якому просила визнати дії
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Бердянської міської ради
Запорізької області неправомірними,
зобов'язати відповідача перерахувати
та виплатити їй недоплачену суму
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 9 липня 2007 року по листопад 2008
року в розмірі 6508,95 гривень і
виплачувати їй таку допомогу до
досягнення дитиною трирічного віку у
відповідному розмірі.

Постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13 квітня 2009 року позов
задоволено частково. Визнано причину
пропуску строку звернення до суду
поважною. Зобов'язано Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області
перерахувати і сплатити позивачеві
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для дитини віком до 6 років,
встановленого статтею 62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», статтею 58 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», за
періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року по 30
листопада 2008 року, з урахуванням суми
сплаченої допомоги. В іншій частині
позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 січня 2010 року постанову
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 13 квітня 2009
року скасовано в частині задоволення
позовних вимог за 2008 рік. В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 за 2008 рік
відмовлено. В іншій частині постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 січня 2010 року скасувати, а
постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 13 квітня
2009 року залишити без змін.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції дійшов висновку, що є
підстави для визнання причин
пропущення позивачем строку звернення
до суду поважними, і що Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області
повинне перерахувати і виплатити
ОСОБА_4 недоплачену допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дитини віком
до 6 років, за періоди з 9 липня 2007 року
по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року
по 30 листопада 2008 року.

Апеляційний суд ухвалюючи рішення
виходив з того, що суд першої інстанції
обґрунтовано зобов'язав відповідача
провести перерахунок та виплату
позивачеві недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 9 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року, однак
задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення недоплаченої суми допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за 2008 рік, судом
невірно застосовано норми
матеріального права, оскільки позовні
вимоги ОСОБА_4 за 2008 рік задоволенню не
підлягають.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно частин 1, 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 є матір'ю
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області і
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку як застрахована особа в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до частини 1 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною.

Частиною 1 статті 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» визначено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі, зазначеній у
частині 1 статті 42 цього Закону, яка
фактично здійснює догляд за дитиною,
щомісяця з дня надання відпустки для
догляду за дитиною по день її
закінчення, але не більш як по день
досягнення дитиною трирічного віку
включно.

Згідно статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд), але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2007 рік дію статей 41 та 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Положення пункту 7 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) в частині зупинення
на 2007 рік дії статей 41, 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, згідно
з Рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області було
зобов'язане нараховувати і виплачувати
позивачеві допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у відповідності до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII і Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», його дію
поширено на застрахованих осіб.
Частину 1 статті 15 вказаного Закону
викладено в такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень», а пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
цього Закону - у такій редакції:
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців». Із Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі й пункт 25
розділу ІІ цього Закону щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». При цьому пункт 23 розділу
ІІ вказаного Закону щодо внесення змін
до Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»
неконституційним визнано не було.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з 22 травня 2008 року існувало
дві законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною, а саме:
стаття 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», яка врегульовувала
питання щодо виплати допомоги особам,
які застраховані в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, і стаття 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у редакції Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яка
поширювала свою дію на осіб (одного з
батьків дитини, усиновлювача, опікуна,
бабу, діда або іншого родича), які
фактично здійснюють догляд за дитиною,
незалежно від того, чи застраховані
вони у зазначеній системі страхування
(стаття 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»).

Оскільки у справі, що розглядається,
спір виник з приводу виплати допомоги
особі, яка застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що на відносини, пов'язані із
виплатою допомоги зазначеній особі, у
період з 22 травня 2008 року поширюються
норми спеціального закону (яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням»), відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Таким чином, висновок суду апеляційної
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 за
період 22 травня 2008 року не ґрунтується
на правильному застосуванні норм
матеріального права.

Суд першої інстанції вирішуючи спір
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 за
періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року, однак
помилково виходив з того, що в ці
періоди позивач має право на отримання
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, оскільки ОСОБА_4 є
застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування і відповідно в
періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року мала право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Також встановивши, що відповідач
порушив норми права, які регулюють
спірні правовідносини, суд першої
інстанції не визнав рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень протиправними.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що висновком суду першої інстанції про
поновлення ОСОБА_4 строку звернення до
адміністративного суду з даним позовом
є обґрунтованим, оскільки як
вбачається з матеріалів справи
позивачем пропущено встановлений
законом строк для звернення до
адміністративного суду з поважних
причин.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
223 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції за наслідками розгляду
касаційної скарги має право змінити
судове рішення суду першої інстанції,
скасувавши судове рішення суду
апеляційної інстанції.

Згідно статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11 січня 2010 року - скасувати.

Постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 13 квітня
2009 року - змінити, абзац третій
резолютивної частини постанови
викласти в наступній редакції:
«Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області щодо
недоплати ОСОБА_4 в періоди з 9 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008
року допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку і
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Бердянської
міської ради Запорізької області
нарахувати і виплатити ОСОБА_4 за
періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у відповідності до
статті 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, з урахуванням
проведених виплат». В іншій частині
постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 13 квітня
2009 року - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Бутенко В.І.

Заїка М.М.