Справа № 809/1807/14
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р.
Справа № 809/1807/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Матуляка Я.П.,

при секретарі Бойко Л.М.,

за участю:

представника позивача - Сурмачевського
Ю.Ю.,

представника відповідача - Лизака Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Відділу державної виконавчої служби
Богородчанського районного управління
юстиції до Прокурора Богородчанського
району про зупинення дії постанови №59
від 30.05.2014 р., та її скасування,-

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2014 року відділ державної
виконавчої служби Богородчанського
районного управління юстиції
звернувся до адміністративного суду з
позовом до прокурора Богородчанського
району про скасування постанови про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
за №59 від 30.05.2014 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
вказана постанова прийнята
протиправно, оскільки у відповідача
відсутні повноваження для здійснення
перевірок з цього питання.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав наведених у
позовній заяві. Просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав, свої заперечення обґрунтував
тим, що відповідно до ст.1 Закону
України "Про прокуратуру" предметом
прокурорського нагляду є
відповідність актів, які видаються
всіма органами, підприємствами та
установами. Крім того, перевірка
проводилась за документами, наданими
стягувачем, а виконавчі провадження
відкриті за заявами прокуратури на
підставі виконавчих листів виданих у
справах в яких прокурор здійснював
представництво органів держави. Просив
суд в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, судом
встановлено наступне.

30.05.2014 року прокурором
Богородчанського району винесено
постанову про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів у відділі ДВС
Богородчанського районного управління
юстиції з питань додержання вимог
законодавства при виконанні судових
рішень, постановлених за позовами
прокуратури Богородчанського району
та інших прокуратур Івано-Франківської
області.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі рішення).

При цьому слід зазначити, що Закон
України «Про прокуратуру», як і інші
джерела національного законодавства
України, не наділяє прокуратуру
повноваженнями щодо нагляду за
додержанням і застосуванням законів у
ході судового провадження.

Відповідно умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню, у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначає саме
Закон України «Про виконавче
провадження» як спеціальна
нормативно-правовий акт.

У відповідності до ст.6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник. Згідно ст.12 Закону
України «Про виконавче провадження»
знайомитися із матеріалами мають право
тільки сторони, а також інші учасники,
що залучаються державним виконавцем до
проведення виконавчих дій.

Функції прокурора як суб'єкта цієї
процесуальної діяльності у
виконавчому провадженні відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження" відповідають функціям
сторони або представника сторони, у
випадку здійснення представництва
інтересів громадянина або держави в
суді та відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
документа за його заявою. Ніяких
особливих процесуальних повноважень у
виконавчому провадженні, відмінних від
повноважень сторони або представника
Закон України "Про виконавче
провадження" прокурору не надає.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
виконавче провадження» прокурор бере
участь у виконавчому провадженні у
випадку здійснення представництва
інтересів громадянина або держави в
суді та відкриття виконавчого
провадження на підставі виконавчого
документа за його заявою.

Інших можливостей для участі прокурора
Законом України «Про виконавче
провадження», який є спеціальним
нормативним актом, не передбачено.
Вказані висновки відображено у п.1
постанови Пленуму Верховного Суду
України №14 від 26.12.2003 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» прокурор
набуває статусу учасника виконавчого
провадження за умови, що в передбачених
ст.36 Закону України від 5 листопада 1991
року «Про прокуратуру» випадках він
здійснював представництво інтересів
громадянина або держави в суді і
зазначене виконавче провадження було
відкрито на підставі виконавчого
документа за його заявою.

Слід зазначити, що порядок здійснення
контролю за законністю виконавчого
провадження та виключний перелік
посадових осіб, які мають право
проводити перевірку законності
виконавчого провадження та
витребовувати їх з відповідного органу
державної виконавчої служби,
встановлено ст.ст. 83, 84, 85, 86 Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 10 Закону України «Про
державну виконавчу службу» контроль за
діяльністю працівників органів
державної виконавчої служби та за
законністю виконавчого провадження
здійснюють Міністерство юстиції
України через Департамент державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України, а Головне управління
юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, Головні
управління юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі - через відповідні
управління державної виконавчої
служби.

Відповідно до ч.6 ст.83 Закону контроль
за законністю виконавчого провадження
здійснюють Міністерство юстиції
України через Департамент державної
виконавчої служби, а Головне
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головні управління
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі - через відповідні
управління державної виконавчої
служби.

Прокурор у зазначеному переліку осіб,
які відповідають за законність
виконавчого провадження, відсутній.

Крім того, відповідно ч.7 ст. 83 Закону
України «Про виконавче провадження»
забороняється втручання інших
державних або недержавних органів та
їх посадових осіб у виконавче
провадження, крім випадків,
передбачених цим Законом. Виїмка
документа виконавчого провадження
здійснюється виключно за рішенням
суду. При проведенні виїмки оригіналу
виконавчого документа чи виконавчого
провадження виконавець в своєму
рішенні зазначає про зупинення
виконавчого провадження.

До того ж, повноваження прокурора з
нагляду за виконавчим провадженням
також відсутні у Законі України "Про
прокуратуру".

Відповідно до змісту оскаржуваної
постанови про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержання і
застосуванням законів від 30.05.2014 року,
підставою її проведення було зазначено
наявність значної суми нестягнутих в
примусовому порядку коштів, що
свідчило про можливості порушення
вимог законодавства «Про виконавче
провадження» з боку органу державної
виконавчої служби.

За наявності таких підстав, не
вбачається можливим проведення
перевірки діяльності органу державної
виконавчої служи по примусовому
стягненню коштів у відокремленості від
відповідних матеріалів виконавчого
провадження.

Суд зазначає, що Закони України "Про
виконавче провадження" та "Про
прокуратуру" не надають прокурору
повноважень щодо скасування постанов
державного виконавця, зупиненню їх дії,
визнання дій державного виконавця
протиправними, надання йому
обов'язкових до виконання вказівок.

Натомість, Законом передбачена
можливість оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця до
вищестоящих керівників органів
державної виконавчої служби або до
суду, які наділені реальними
повноваженнями щодо впливу на
державного виконавця по дотриманню ним
законності під час виконавчого
провадження, скасування його
незаконних постанов, зупинення дій,
заборони вчиняти певні дій, визнавати
його дії протиправними.

На думку суду, прокурор, будучи
представником сторони у справі та за
заявами якого відкривались вказані
виконавчі провадження, може
з'ясовувати усі обставини та дії, які
вчинялись під час виконавчого
провадження, використовуючи права
сторони виконавчого провадження,
шляхом подання письмової заяви, а не
винесенням постанови про призначення
перевірки.

Враховуючи все вищевикладене, суд
зазначає, що існування встановленої
спеціальним нормативним актом
заборони втручання у виконавче
провадження, спростовує посилання
відповідача на положення ст. 1 Закону
України «Про прокуратуру», в частині
повноважень, щодо здійснення
прокурорського нагляду за додержанням
та застосуванням законів, в тому числі
і органах державної виконавчої служби,
в рамках здійснення виконавчих
проваджень.

Вищенаведене узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України з
даних правовідносин, яка викладена в
постанові Верховного Суду України від
21.02.2011 року за №21-10а11, та неодноразово
висловлювалась Вищим адміністративним
судом України (ухвали ВАС України від
18.09.2013 року по справі №К/9991/85370/11, від
20.03.2014 по справі №А800/60544/13, від 15.09.2011 по
справі №К-32287/09).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 244-2 КАС
України, рішення Верховного Суду
України за результатами розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України.

Таким чином, враховуючи ту обставину,
що існує рішення Верховного Суду
України щодо застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, то при вирішенні
даної справи в силу вимог ст. 244-2 КАС
України, суд першої інстанції при
розгляді даної справи, зобов'язаний
враховувати такі висновки суду.

Заперечуючи проти позову, представник
відповідача вказує на ту обставину, що
зазначена постанова Верховного Суду
України не може стосуватись
правовідносин, які склались у даній
справі, так як висновки у ній
стосуються постанови прокурора
винесеної в порядку здійснення нагляду
за законністю виконавчого провадження
у кримінальних справах, відкритого за
виконавчим листами про стягнення
штрафів, конфіскацією майна як видів
кримінального покарання та судових
витрат на користь держави, а
оскаржувана у даній справі постанова
винесена з метою перевірки повноти
вжитих заходів відділом ДВС
Богородчанського РУЮ при виконанні
судових рішень, постановлених за
позовами прокуратури Богородчанського
району та інших прокуратур області.

Однак, суд зазначає, що висновки
Верховного Суду України, стосуються не
характеру та виду стягнень, які
перебувають на виконанні в ДВС, а саме
питання відсутності повноважень на
проведення такої перевірки прокурором
в межах виконавчих проваджень, шляхом
винесення відповідних постанов, а не
шляхом звернення із відповідними
заявами як сторони виконавчого
провадження.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд
приходить до висновку, що заявлений
адміністративний позов є підставним та
таким, що підлягає до задоволення, а
оскаржувану постанову слід скасувати.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та
скасувати постанову прокурора
Богородчанського району про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
за №59 від 30.05.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
/підпис/ Матуляк
Я.П.

Постанова складена в повному
обсязі 01.07.2014 року.