Справа № 826/18132/13-а
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Смолій І. В.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2014 року
м.
Київ

Київського апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Старової Н. Е.

суддів:
Літвіної Н. М., Мєзєнцева Є. І.

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва по
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРО-К» (далі позивач,
Товариство) до Державної податкової
інспекції у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві (далі відповідач)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРО-К» звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
2 від 06.11.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.02.2014 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати, та
ухвалити нове судове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої
інстанції, працівниками Державної
податкової інспекції у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
проведено зустрічну звірку Товариства
з обмеженою відповідальністю «ПРО-К» з
питань ввезення та відображення в
податковому обліку імпортного товару
за період з 01.08.13 року по 31.08.13 року та з
питань документального підтвердження
господарських відносин, їх реальності
та повноти відображення в обліку із ТОВ
«Трансімпекс-Захід» за період з 01.02.12
року по 29.02.12 року, з ТОВ «Текапро» за
період з 01.08.12 року по 31.08.12 року та з ТОВ
«Вотекс Україна» за період з 01.07.13 року
по 31.07.13 року, за результатами якої
складено акт № 555/26-55-22-02/37102733 від 24.10.2013
року (далі - акт звірки).

Проведеною звіркою встановлено
допущення позивачем порушень ст. 185, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження зобов'язання з
податку на додану вартість на суму 376
596,00 грн. у лютому 2012 року.

У зв'язку із встановленними
порушеннями, відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
2 від 06.11.13 року, яким позивачу
збільшено розмір зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 470
745,00 грн. в тому числі, за основним
платежем в розмірі 376 596,00 грн. та
штрафні санкції у розмірі 94 149,00 грн.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Відповідно до висновків податкового
органу, викладених в акті перевірки,
підставою для зменшення позивачу
розміру від'ємного значення з податку
на додану вартість, слугували висновки
щодо безпідставного віднесення
позивачем до складу податкового
кредиту коштів, сплачених при
взаємовідносинах з ТОВ
«Трансімпекс-Захід», оскільки
правочини, укладені позивачем з даним
контрагентом, укладено без мети
настання реальних наслідків та, на
переконання податкового органу, є
нікчемними.

Як свідчать матеріали справи, між
позивачем та ТОВ «Трансімпекс-Захід»
було укладено договори поставки № 25/01-12
від 25.01.12 року, № 21/02-12 від 21.02.12 року (том
1, а. с. 30-31, 36-37).

Суди обох інстанцій ретельно
дослідили докази, надані позивачем, на
підтвердження товарності укладених
правочинів, зокрема, копії належним
чином оформлених податкових та
видаткових накладних, рахунок-фактуру,
довіреність на отримання матеріальних
цінностей, виписки по особовому
рахунку, копію договору здачі в
операційну суборенду основних засобів
№ 19А від 01.12.11 року, укладеного
позивачем з ПСК «Харківський завод
металевих конструкцій Гефест» та
договору оренди нежилих приміщень № 7/96
від 03.10.11 року, укладеного позивачем з
ПрАТ «Український інститут меблів»
тощо, що фактично підтверджує
реальність здійснення правочинів та
правомірність формування позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість (том 1, а. с. 32-35, 38-60, 100-122).

В подальшому частина придбаних
товарів реалізована ТОВ «Новус
Україна» на підставі договору
поставки, наявного в матеріалах справи
(додаток № 1, а. с. 46-138).

На момент здійснення господарських
операцій, позивач та його контрагенти
були належним чином зареєстровані як
юридичні особи та платники податків,
установчі документи яких не визнані в
судовому порядку недійсними та
відсутній вирок суду щодо можливих
зловживань з боку їх посадових осіб.

Колегія суддів критично оцінює
висновки податкового органу про
безтоварність господарських операцій
між позивачем та його контрагентом, які
базуються на даних інформаційної бази
даних та актів податкових перевірок
контрагента позивача, оскільки чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника ПДВ
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншим суб'єктом
господарювання, а відповідач, взагалі,
не наділений повноваженнями щодо
визнання правочинів нікчемними
(недійсними) в акті перевірки із
застосуванням відповідних наслідків
їх нікчемності (недійсності), без
відповідного рішення суду про визнання
таких правочинів недійсними.

Оскільки нікчемність правочинів між
позивачем та його контрагентами, у
відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України,
відповідачем не доведена, зокрема,
вироком суду, який би підтверджував
нікчемність укладених між ними
правочинів, та спростовується копіями
первинних документів, наявних в
матеріалах справи, що підтверджує
правомірність формування податкового
кредиту позивачем, колегія суддів
погоджує висновок суду першої
інстанції, що відповідачем всупереч
норм чинного законодавства прийнято
податкове повідомлення-рішення №
2 від 06.11.2013 року, яке є
протиправним та підлягає скасуванню.

Судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає порушень судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справі, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
06.02.2014 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06.02.2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Літвіна Н. М.

Мєзєнцев Є.І.