Справа № 806/41/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
Житомир справа № 806/41/14

час прийняття: 10 год. 30 хв.
категорія 9.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі представників позивача
Шатила Л.К., Трунової О.М.,

за участі представника відповідача
Невмержицької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Радомишльське лісомисливське
господарство" до Овруцької міжрайонної
державної фінансової інспекції в
Житомирській області про визнання
протиправним та скасування п.3 вимог,
викладених у листі 65-17/1891 від 18.12.2013 р. у
частині,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, в якому просив визнати
протиправним та скасувати п. 3 вимоги по
усуненню виявлених порушень,
викладених у листі № 65-17/1891 від 18.12.2013
року в частині вжиття заходів щодо
стягнення коштів:

- з 5-и суб'єктів господарювання на
загальну суму 104091,82 грн., з якої ДП
"Олевське лісове господарство" - на суму
23699,81 грн., ПП "ОСОБА_9" - на суму 29878,93 грн.,
ТОВ "ДП Україна" - на суму 26529,78 грн., ФОП
ОСОБА_4 - на суму 19783,23 грн., Корпорація
"Макарівська міжгосподарська
будівельна організація" - на суму 4200,07
грн. В іншому випадку стягнути з винних
осіб шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
Законів про працю України;

- з 5-и суб'єктів господарювання на
загальну суму 131253,35 грн., з якої ПП
"Аронія" - на суму 5000,00 грн., ПП
"Лісо-транс-постач" - на суму 113936,19 грн.,
ТОВ "Кроно Україна" - на суму 3222,76 грн.,
ТОВ "ФБ" - на суму 3538,09 грн., ТОВ Торговий
дім "Росичі" - на суму 657,66 грн., ПП ОСОБА_5
на суму 4898,65 грн. В іншому випадку
стягнути з винних осіб шкоду у порядку
та розмірі встановленому ст.ст. 130-136
Кодексу Законів про працю України;

- з ДП "Новоград - Волинське
лісомисливське господарство" або
виконання відповідного обсягу робіт чи
надання послуг на суму 8973,56 грн. В
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у проведенні зайвих виплат, шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130 -136 Кодексу законів про працю України;

- з осіб, винних у понесених понад
граничні обсяги витрат (перерахуванні
коштів) на суму 3465,60 грн., шкоду у
порядку та розмірі встановленому
ст.ст.130-136 Кодексу Законів про працю
України;

- з ПАТ "Аверс" на суму 113685,60 грн. В іншому
випадку стягнути з винних осіб шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130-136 Кодексу Законів про працю України;

а також перерахування в дохід
державного бюджету кошти одержані в
результаті реалізації вилученої
лісопродукції в загальній сумі 18141,00
грн. В іншому випадку стягнути з винних
осіб шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України. В
обґрунтування своїх позовних вимог ДП
"Радомишльське лісомисливське
господарство" зазначало, що вимога від
18.12.2013 року у спірній частині є
незаконною. Так, на думку позивача,
відповідач, встановивши за наслідками
проведеної ревізії, що державному
підприємству завдано шкоду повинен по
ставити перед керівником об'єкта
контролю та органом його управління
щодо пред'явлення цивільних позовів до
винних осіб, відтак пункті 3 вимоги в
частині стягнення з винних осіб шкоди у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130-136 Кодексу Законів про працю України
є неправомірним. Також позивач не
погоджується з висновком перевіряючих
про невжиття керівником лісгоспу
протягом 2007 - 2011 років заходів щодо
стягнення дебіторської
заборгованості, термін позовної
давності якої минув та по якій не
вживалися заходи щодо її стягнення в
судовому порядку за відвантажену
лісопродукцію, оскільки заходи щодо
повернення сум заборгованості з ДП
"Олевське лісове господарство", ПП
"ОСОБА_9", ТОВ "ДП Україна", ФОП ОСОБА_4,
вживалися та вживаються ДП
"Радомишльське лісомисливське
господарство". При цьому вказує, що ПП
"Лісо-транс-постач" ніколи не мало
заборгованості на суму 113936,19 грн.

Окрім цього, позивач вважає
безпідставним п. 3 вимоги щодо
стягнення коштів з ДП "Новоград -
Волинське державне лісомисливське
господарство", оскільки послуги
останнім надані ДП "Радомишльське
лісомисливське господарство" в повному
обсязі на виконання договору від 10.05.2013
року № 8 та з дотриманням наказу № 364
від 23.12.2009 року, а саме одним із способів
очищення місць рубок, який
передбачений цим наказом. Разом з цим
позивачем зазначено, що основною
причиною неспалювання порубочних
решток був пожежонебезпечний період
під час якого забороняється проведення
робіт по спалюванню решток.

Щодо стягнення граничних обсягів
витрат на суму 3465,60 грн., то позивач не
погоджується із пунктом 3 вимоги в цій
частині, так як ст. 225 Господарського
кодексу України не відносить до складу
матеріальної шкоди (збитків) суми
коштів, що витрачаються підприємством
понад розміри, що визначені у його
фінансових планах в зв'язку з
господарською необхідністю та з метою
забезпечення нормального виробничого
процесу. Отже, висновок працівників
інспекції є безпідставним.

Доводи Овруцької міжрайонної
державної фінансової інспекції в
Житомирській області щодо стягнення
коштів з ПАТ "Аверс" на суму 113685,60 грн. є
помилковими, оскільки ПАТ "Аверс" є
постійним лісокористувачем. На
підставі аукціонних свідоцтв між ДП
"Радомишльське лісомисливське
господарство" та ПАТ "Аверс" було
укладено договір купівлі - продажу
необробленої деревини, а саме
техсировина вільхова, осикова, соснова.
ПАТ "Аверс" поставлялася продукція
низької якості в порівнянні з
продукцією, яка поставляється ТОВ "ЛК
Інтерплит Надвірна", ПАТ "Коростенський
завод МДФ", та по ціні яка узгоджувалася
із аукціонним свідоцтвом № 65 від 06.03.2012
року, відповідно до якого вартість
техсировини (діаметром 3-40 см., довжина
2-4 м) складала 130,00 грн. за 1 куб. м. За
таких обставин, пункт 3 вимоги № 65-17/1891
від 18.12.2013 року у цій частині слід
скасувати.

ДП "Радомишльське лісомисливське
господарство" також просить скасувати
пункт 3 зазначеної вимоги про
перерахування в дохід державного
бюджету коштів одержаних в результаті
реалізації вилученої лісопродукції в
загальній сумі 18141,00 грн., мотивуючи тим,
що лісопродукція отримана
підприємством на відповідальне
зберігання від правоохоронних органів.
На даний час жодного рішення, зокрема,
про конфіскацію лісопродукції, до
Підприємства не надійшло, тому
продукція знаходиться на
відповідальному зберіганні.

Враховуючи наведене, позивач просив
визнати протиправним та скасувати п. 3
вимоги № 65-17/1891 від 18.12.22013 року в
спірній частині.

Представники позивача позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та просили
їх задовольнити, на підставі доводів
викладених у позовній заяві і
письмових поясненнях по справі.

Представник відповідача позов не
визнала, просила відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на доводи викладені у
письмових запереченнях проти позову та
поясненнях по справі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступне.

У період з 12.08.2013 року по 01.11.2013 року (з
призупиненням з 19.08.2013 року по 30.08.2013
року, з 09.09.2013 року по 13.09.2013 року та з
11.10.2013 по 31.10.2013 року), відповідно до п.2.13
плану контрольно - ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції на ІІІ
квартал 2013 року та на підставі
направлень від 23.09.2013 року № 903, від
30.09.2013 року № 937, № 938, № 939, від 09.08.2013
року № 778, посадовими особами Овруцької
міжрайонної державної фінансової
інспекції в Житомирській області
проведено ревізію фінансово -
господарської діяльності Державного
підприємства "Радомишльське
лісомисливське господарство" за період
з 01.01.2011 по 01.08.2013 року.

За результатами ревізії складено акт №
65-09/32 від 01 листопада 2013 року (далі - акт
ревізії).

Позивачем на акт ревізії були подані до
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області заперечення,
однак вони не були взяті до уваги
контролюючим органом, про що свідчать
висновки на заперечення до акту
ревізії фінансово-господарської
діяльності ДП "Радомишльське
лісомисливське господарство" за період
з 01 січня 2011 року по 01 серпня 2013 року,
від 01 листопада 2013 року № 65-09/32,
затверджені заступником начальника
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області 16.12.2013 року.

18 грудня 2013 року Овруцькою міжрайонною
державною фінансовою інспекцією
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області направлено
директору Державного підприємства
"Радомишльське лісомисливське
господарство" Гладишу О.М. лист № 65-17/1891
про усунення виявлених у ДП
"Радомишльське лісомисливське
господарство" порушень законодавства з
фінансових питань.

У вказаному листі відповідач, з метою
повного усунення виявлених порушень та
попередження їх виникнення в
подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" вимагав у пункті 3 у позивача,
зокрема:

- вжити заходів щодо стягнення з 5-и
суб'єктів господарювання на загальну
суму 104091,82 грн., з якої ДП "Олевське
лісове господарство" - на суму 23699,81 грн.,
ПП "ОСОБА_9" - на суму 29878,93 грн., ТОВ "ДП
Україна" - на суму 26529,78 грн., ФОП ОСОБА_4 -
на суму 19783,23 грн., Корпорація
"Макарівська міжгосподарська
будівельна організація" - на суму 4200,07
грн. В іншому випадку стягнути з винних
осіб шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
Законів про працю України;

- вжити заходів щодо стягнення коштів з
5-и суб'єктів господарювання на
загальну суму 131253,35 грн., з якої ПП
"Аронія" - на суму 5000,00 грн., ПП
"Лісо-транс-постач" - на суму 113936,19 грн.,
ТОВ "Кроно Україна" - на суму 3222,76 грн.,
ТОВ "ФБ" - на суму 3538,09 грн., ТОВ Торговий
дім "Росичі" - на суму 657,66 грн., ПП ОСОБА_5
на суму 4898,65 грн. В іншому випадку
стягнути з винних осіб шкоду у порядку
та розмірі встановленому ст.ст. 130-136
Кодексу Законів про працю України;

- вжити заходів щодо стягнення з ДП
"Новоград - Волинське лісомисливське
господарство" або виконання
відповідного обсягу робіт чи надання
послуг на суму 8973,56 грн. В іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
проведенні зайвих виплат, шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130 -136 Кодексу законів про працю України;

- стягнути з осіб, винних у понесених
понад граничні обсяги витрат
(перерахуванні коштів) на суму 3465,60 грн.,
шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст.130-136 Кодексу
Законів про працю України;

- вжити заходів щодо стягнення коштів з
ПАТ "Аверс" на суму 113685,60 грн. В іншому
випадку стягнути з винних осіб шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130-136 Кодексу Законів про працю України;

- перерахувати в дохід державного
бюджету кошти одержані в результаті
реалізації вилученої лісопродукції в
загальній сумі 18141,00 грн. В іншому
випадку стягнути з винних осіб шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130-136 Кодексу законів про працю України.

Визначаюсь щодо позовних вимог судом
враховано таке.

Підставою для винесення Овруцькою
міжрайонною державною фінансовою
інспекцією пункт 3 вимоги від 18.12.2013
року № 65-17/1891 у спірній частині стали
висновки викладені в акті ревізії №
65-09/32 від 01 листопада 2013 року.

Так, пункт 3 цієї вимоги у частині
вжиття заходів щодо стягнення коштів з
5-и суб'єктів господарювання на
загальну суму 104091,82 грн., з якої ДП
"Олевське лісове господарство" - на суму
23699,81 грн., ПП "ОСОБА_9" - на суму 29878,93 грн.,
ТОВ "ДП Україна" - на суму 26529,78 грн., ФОП
ОСОБА_4 - на суму 19783,23 грн., Корпорація
"Макарівська міжгосподарська
будівельна організація" - на суму 4200,07
грн.; в іншому випадку стягнути з винних
осіб шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
Законів про працю України,
обґрунтовано слідуючим.

Ревізією дебіторської та
кредиторської заборгованості, за якими
минув термін позовної давності та
причин її виникнення, встановлено, що
станом на 01.08.2013 року по
бухгалтерському обліку лісгоспу
рахується дебіторська заборгованість
на суму 107442,37 грн. за 7-ма суб'єктами
господарювання, що виникла ще в 2007-2010
роках, з якої ДП "Олевське лісове
господарство" - на суму 23699,81 грн.,
Державний агроекологічний університет
- на суму 4200,07 грн.; ПП "ОСОБА_9" - на суму
29878,93 грн., ПП ОСОБА_7 - на суму 1950,00 грн.,
СТОВ "Нива" - на суму 1400,02 грн., ТОВ "ДП
Україна" - на суму 26529,78 грн., ФОП ОСОБА_4 -
на суму 19783,23 грн.. ДП "Радомишльське
лісомисливське господарство" не вжито
в повній мірі відповідних дій, а саме не
в повній мірі забезпечено проведення
претензійно - позовної роботи на суму
107442,37 грн.. Внаслідок допущеного
порушення, на думку відповідача,
лісгоспу завдано матеріальної шкоди
(збитків) у зв'язку з недоотриманням
(втрати) доходів на загальну суму 107442,37
гривень.

Суд не погоджується із такими
висновками відповідача, враховуючи
наведене нижче.

ДП "Радомишльське лісомисливське
господарство" надано до суду рішення
господарського суду Житомирської
області від 20 липня 2011 року в справі №
2/5007/63/11, яким, зокрема, стягнуто з
Державного підприємства "Олевське
лісове господарство" на користь
Державного підприємства
"Радомишльське лісомисливське
господарство" 23699,81 грн. боргу, 237, 00 грн.
витрат на оплату державного мита, 195,65
грн. витрат на інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу.

Відповідно до рішення Господарського
суду Житомирської області від 08
листопада 2007 року з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 стягнуто на користь
Державного підприємства
"Радомишльське лісомисливське
господарство" 19892,77 грн. боргу, 957,05 грн. 3
% річних, 209,00 грн. державного мита та 118,00
грн. витрат за інформаційно - технічне
забезпечення судового процесу. Рішення
суду вступило в законну силу 27.11.2007
року, на його виконання позивачу видано
наказ № 9/2184 від 27.11.07 року.

Вказаний наказ неодноразово
пред'являвся позивачем до відділу
державної виконавчої служби
Радомишльського районного управління
юстиції для примусового виконання,
однак був повернутий стягувачу без
виконання.

Заборгованість по оплаті поставленого
товару за період 11-14.09.2009 року згідно
договору № 96 від 10.09.2009 року в сумі 29878,93
грн. була стягнута з приватного
підприємства "ОСОБА_9" на користь
Державного підприємства
"Радомишльське лісомисливське
господарство" рішенням Господарського
суду Житомирської області від 10 грудня
2013 року в справі № 906/1635/13.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.11.2013 року підтверджено, що в
справі № 910/22733/13 порушено провадження
за позовною заявою державного
підприємства "Радомишльське
лісомисливське господарство" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДП Україна" про
стягнення 26797,42 грн.

08 червня 2012 року директором ДП
"Радомишльське лісомисливське
господарство" спрямовано до корпорації
"Макарівська міжгосподарсьва
будівельна організація" претензію № 2 з
вимогою перерахувати претензійну суму
4200,07 грн.

Дані обставини підтверджені
відповідними доказами, які містяться у
матеріалах справи.

Ураховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що позивачем вживалися
заходи щодо стягнення з ДП "Олевське
лісове господарство", ПП "ОСОБА_9", ТОВ
"ДП Україна", ФОП ОСОБА_4 та Корпорація
"Макарівська міжгосподарська
будівельна організація" коштів у
загальній сумі 104091,82 грн..

Разом з цим, суд зазначає, що під час
розгляду даної справи з'ясовано, що в
акті ревізії помилково вказано про
наявність дебіторської
заборгованості, за якою минув термін
позовної давності, по Державному
агроекологічному університетом у
розмірі 4200,60 грн.

Отже, висновок відповідача про
невжиття керівництвом лісгоспу
заходів щодо стягнення коштів з
суб'єктів господарювання на загальну
суму 104091,82 грн. є безпідставним.

Суд критично оцінює посилання
відповідача в обґрунтування
правомірності п. 3 вимоги від 18.12.2013 року
в цій частині на те, що позивачем
позовні заяви про стягнення
заборгованості з ДП "Олевське лісове
господарство", ПП "ОСОБА_9", ТОВ "ДП
Україна" подано до суду лише у 2011 і 2013
роках, хоча заборгованість виникла ще у
2009 році, так як ДП "Радомишльське
лісомисливське господарство" вправі
самостійно вирішувати питання
необхідності та доцільності звернення
з позовами до суду в межах строку
позовної давності.

У свою чергу, підставою для прийняття
пункт 3 вимоги № 65-17/1891 від 18.12.2013 року в
частині вжиття заходів щодо стягнення
коштів з 5-и суб'єктів господарювання на
загальну суму 131253,35 грн., з якої ПП
"Аронія" - на суму 5000,00 грн., ПП
"Лісо-транс-постач" - на суму 113936,19 грн.,
ТОВ "Кроно Україна" - на суму 3222,76 грн.,
ТОВ "ФБ" - на суму 3538,09 грн., ТОВ Торговий
дім "Росичі" - на суму 657,66 грн., ПП ОСОБА_5
на суму 4898,65 грн., в іншому випадку
стягнути з винних осіб шкоду у порядку
та розмірі встановленому ст.ст. 130-136
Кодексу Законів про працю України,
слугував висновок контролюючого
органу, зафіксований у акті ревізії від
01.11.2013 року, про те, що в порушення ст. 193
Господарського кодексу України та умов
договорів купівлі - продажу
необробленої деревини, укладених
лісгоспом з цими суб'єктами
господарювання, лісгоспом в період з
01.06.2011 року по 01.08.2013 року безоплатно
відпущено лісопродукцію. Внаслідок
чого утворилась прострочена
дебіторська заборгованість (в межах
терміну позовної давності) та по якій
не вжито відповідних дій, а саме
директором лісгоспу не забезпечено
вжиття усіх залежних від нього заходів
для недопущення господарського
правопорушення, що призвело до
реалізації лісопродкції на користь
суб'єктів державної та недержавної
форми власності всупереч
законодавству на загальну суму 3 518 569, 53
грн.. У зв'язку з чим лісгоспу завдано
матеріальної шкоди (збитків) на
відповідну суму, з якої відшкодовано на
суму 3 387 316,18 грн., залишок
невідшкодованих коштів складає 131 253, 35
грн..

При цьому акт ревізії не містить жодних
посилань на те, що лісопродукція була
відпущена саме ПП "Аронія" на суму 5000,00
грн., ПП "Лісо-транс-постач" на суму 113936,19
грн., ТОВ "Кроно Україна" на суму 3222,76
грн., ТОВ "ФБ" на суму 3538,09 грн., ТОВ
Торговий дім "Росичі" на суму 657,66 грн.,
ПП ОСОБА_5 на суму 4898,65 грн..

Також ні акт ревізії, ні матеріли
справи не містять жодних доказів на
підтвердження факту безоплатного
відпущення позивачем цим юридичним
особам і фізичній особі - підприємцю
лісопродукції, у тому числі на суму
131253,35 грн.

Представником відповідача доказів, які
б документально підтверджували факти
викладені в акті ревізії щодо
незаконного відпущення лісопродукції
на суму 131253,35 грн. суду надано не було.

Натомість, позивачем на підтвердження
безпідставності висновків інспекції
були надані до суду такі документи:

- копію договору поставки № 73 від 24.04.2012
року, укладеного між ДП "Радомишльське
ЛМГ" (Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ФБ"
(Замовник), предметом якого є
постачання Постачальником
пиломатеріалів листяних порід
замовнику в порядку та на умовах,
визначених цим Договором. У п. 2.4 цього
договору зазначено, що сума договору
визначається як добуток сум,
зазначених в рахунках - фактурах
(накладних) та складає 200000 грн.
Постачальник зобов'язується поставити
Замовнику товар, на умовах, зазначених
в Договорі. Якість продукції повинна
відповідати вимогам ГОСТів, ТУ та іншій
нормативно - технічній документації, що
діє на території країни - виробника
товару. Замовник зобов'язується
прийняти товар у відповідності до умов
даного договору, оплативши у терміни та
порядку, передбаченому п. 4.1 Договору (р.
3 Договору поставки № 73 від 24.04.2012 року).

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору,
Замовник здійснює оплату кожної
окремої партії товару на умовах
відстрочення платежу в термін до 5-ти
банківських днів.

- копію договору купівлі - продажу
необробленої деревини № 55/11 від 02.06.2011
року, який був укладений державним
підприємством "Радомишльське
лісомисливське господарство"
(Продавець) та приватним підприємцем
ОСОБА_5 (Покупець) про передачу у
власність на умовах франко - склад
Продавця (франко-нижній, франко -
верхній) пиловник вільховий, а Покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього ціну відповідно до
умов цього договору.

Загальна сума договору складала 22250,00
грн. без ПДВ (п. 4.2 вказаного договору).

Умови поставки були визначені розділом
5 цього договору, зокрема, було
передбачено, що поставка товару по
даному договору здійснюється згідно
щомісячного графіку поставок, який є
невід'ємною частиною даного договору,
на умовах франко - склад продавця.
Місячна партія становить пропорційну
частину загальної кількості товару, що
забезпечує рівномірну поставку та
погоджується сторонами графіком
поставки.

- копію договору № 14 від 04.01.2012 року
укладеного між ДП "Радомишльське
лісомисливське господарство"
(Продавець) та Приватним підприємством
"Лісо-Транс-Постач" (Покупець),
відповідно до якого Продавець
зобов'язується продати на умовах
франко - склад продукцію: пиломатеріали
хвойних та листяних порід, ціна на
продукцію згідно прейскуранту цін на
дату відвантаження автомобіля.

Розділом 2 цього договору визначено, що
поставка товару проводиться за
узгодженими між сторонами цінами
згідно прейскуранту цін на умовах
франко - склад Продавця. Вартість
товару може бути змінена. Загальна
вартість договору становила 500000 грн.

- копію договору купівлі - продажу
необробленої деревини № 56 від 28
березня 2012 року, який укладено
позивачем (Продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Кроно-Україна" (Покупець) про передачу
у власність на умовах франко - склад
Продавця техсировини сосонова, а
Покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього ціну відповідно до
умов, що визначені в цьому Договорі.
Загальна сума договору складала 252000,00
грн. (п. 4.2 договору від 28.03.2012 року).

- копію договору поставки № 36 від 04.04.2013
року між Державним підприємством
"Радомишльське лісомисливське
господарство" (Постачальник) та
Приватним підприємством "Аронія", за
умовами якого Постачальник
зобов'язується поставити
лісопродукції загальною вартістю 231424,00
грн., а покупець оплатити за товар на
умовах даного договору.

Також позивачем надано до суду акти
звірки взаємних розрахунків за період
з 01.06.2011 року по 01.08.2013 року між ДП
"Радомишльське ЛМГ" та ПП
"Лісо-транс-постач", у якому визначено
сальдо на користь ПП "Лісо-транс-постач"
у розмірі 7736,66 грн., за 2014 рік із цим же
контрагентом, яким підтверджено, що ПП
"Лісо-транс-постач" має заборгованість
перед позивачем у сумі 378,14 грн.; за 2013
рік по ПП "Аронія", відповідно до якого
заборгованість останнього складає 5000
грн., за 2014 рік між ДП "Радомишльське
ЛМГ" і ТОВ "ФБ", у якому зазначено, що
переплата Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФБ" становить 6726,43
грн.

Огляд цих документів свідчить на
користь висновку, що постачання
продукції позивачем здійснювалось на
виконання відплатних договорів.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що твердження відповідача щодо
необхідності стягнення позивачем
коштів з суб'єктів господарювання у
загальній сумі 131253,35 грн., в іншому
випадку стягнути з винних осіб шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130-136 Кодексу Законів про працю України,
є необґрунтованим.

Щодо пункту 3 вимоги від 18.12.2013 року в
частині вжиття заходів щодо стягнення
з ДП "Новоград - Волинське
лісомисливське господарство" або
виконання відповідного обсягу робіт чи
надання послуг на суму 8973,56 грн., а в
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у проведенні зайвих виплат, шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130 -136 Кодексу законів про працю України,
суд зазначає наступне.

У акті ревізії зафіксовано, що
внаслідок невиконання підрядником
робіт (ДП "Новоград - Волинське
лісомисливське господарство") частини
робіт, що входять до комплексу
визначеному договором, а саме
неочищення місць рубок по лісосічних
ділянках в кварталі № 114, виділи № 15-1,
15-2 Білківського лісництва, у зв'язку з
чим в приймально - здавальних актах
заготовленої деревини за липень,
серпень 2013 року ДП "Новоград - Волинське
лісомисливське господарство" включено
види робіт, які фактично не виконані, а
саме очищення місць рубок, призвело до
завищення вартості наданих послуг
лісгоспу на суму 8973,56 грн., чим порушено
ст. 611 Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, п. 1.2,
2.1, 7.1 договору укладеного лісгоспом та
ДП "Новоград - Волинське лісомисливське
господарство" від 10.05.2013 року № 8 та
завдано позивачу матеріальної шкоди
(збитків) на суму 8973,56 грн.

Судом встановлено, що 10 травня 2013 року
між ДП "Радомишльське лісомисливське
господарство" (Замовник) та Державним
підприємством "Новоград - Волинське
ДЛМГ" (Виконавець) було укладено
договір про надання послуг в лісовому
господарстві № 8.

Згідно із розділом 1 цього договору,
Виконавець зобов'язується надати
Замовникові послуги зазначені у цьому
договорі, а Замовник зобов'язується на
умовах та в порядку, визначених цим
договором, прийняти і оплатити такі
послуги. Найменування послуг: послуги в
лісовому господарстві із заготівлі
деревини пошкоджених внаслідок
великих опадів снігів в Білківському
лісництві. Комплекс робіт по надання
послуг (заготівлі деревини) включав:
підготовку лісосіки до рубки;
звалювання дерев з обрубуванням гілок
та сучків; розкряжування хлистів на
сортименти (за умови вивезення
сортиментами); сортування -
штабелювання деревини; очищення місць
рубок; трелювання лісопродукції.

Цей договір набрав чинності з моменту
підписання обома сторонами і діяв до 31
грудня 2013 року (п. 10.1 договору).

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного
кодексу України, зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Норми і вимоги до заготівлі деревини
під час спеціального використання
лісових ресурсів у порядку рубок
головного користування (далі - рубки)
встановлюють Правила рубок головного
користування, затверджені наказом
Державного комітету лісового
господарства України від 23 грудня 2009 р.
N 364, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 26 січня 2010 р. за N 85/17380, в
основу яких покладено дотримання
принципів безперервного,
невиснажливого і раціонального
використання лісових ресурсів,
збереження умов відтворення
високопродуктивних стійких
деревостанів, їх екологічних та інших
корисних властивостей.

Згідно із пунктом 6.1 Правил рубок
головного користування, затверджених
наказом Державного комітету лісового
господарства України від 23 грудня 2009 р.
N 364 та зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 26 січня 2010 р. за N 85/17380
(далі - Правила), метою очищення місць
рубок є створення сприятливих умов для
відновлення лісу, запобігання ерозії
ґрунту, зниження рівня пожежної
небезпеки та забезпечення належного
санітарного стану.

Очищення лісосік проводиться
одночасно з лісосічними роботами, але
не пізніше ніж через 30 днів після
звалювання дерев або строку,
встановленого для огляду місць
заготівлі деревини, а у хвойних
деревостанах у період з 1 квітня по 31
жовтня - не пізніше ніж через 15 днів. У
разі несприятливих умов (затоплення
лісосіки, глибокий сніговий покрив
тощо), неможливості проведення робіт з
не залежних від лісокористувача причин
строк очищення лісосік може бути
продовжений за рішенням органу
виконавчої влади з питань лісового
господарства Автономної Республіки
Крим, територіальних органів
Держкомлісгоспу, а на території і
об'єктах природно-заповідного фонду -
за погодженням з органами Мінприроди
(п. 6.2 Правил).

У пункті 6.4 Правил визначено, що залежно
від лісорослинних умов і вимог
лісовідновлення застосовуються такі
способи очищення лісосік:

1) збирання порубкових решток у купи та
вали для перегнивання.

На лісосіках, що призначені для
штучного лісовідновлення, порубкові
рештки для перегнивання складаються в
паралельні вали завширшки до 2 метрів і
з відстанню між ними не менш як 25
метрів, а на лісосіках, призначених для
природного лісовідновлення, - в купи у
вільних від підросту місцях;

2) рівномірне розкидання подрібнених на
відрізки до 1 метра порубкових решток
по лісосіці. На ерозійно небезпечних
ділянках очищення проводиться тільки
таким способом;

3) укладання порубкових решток на
трелювальні волоки в улоговинах і
ущільнення їх під час трелювання
деревини;

4) укладання порубкових решток у місцях
проїзду агрегатних лісових машин;

5) збирання порубкових решток у купи з
подальшим їх спалюванням.

На лісосіці чи її окремій частині
залежно від конкретних умов може
застосовуватися один з наведених
способів очищення або комбінований
спосіб.

Під час спалювання порубкових решток
необхідно зберегти від пошкодження
підріст і дерева, які не підлягають
вирубуванню. Спалювання куп
починається від межі лісосік і навколо
насіннєвих куртин підросту. Суцільне
спалювання порубкових решток
забороняється (п. 6.8 Правил).

Фактичне виконання підрядником ДП
"Новоград - Волинське ДЛМГ" послуг,
визначених договором № 8 від 10.05.2013
року, підтверджено приймально -
здавальним актами заготовленої
деревини від 31 липня 2013 року, 07 та 17
серпня 2013 року, актами огляду місць
заготівлі деревини від 30 листопада 2013
року, які складені лісничим
Білківського лісництва при проведенні
огляду місць заготівлі деревини в
кварталі 114 виділ 151 і 15-2 за лісорубними
квитками № 86 від 22.05.2013 року та № 110 від
04.07.2013 року, в яких підтверджено, що
якість проведеної рубки є задовільною.

Разом з цим, у засіданні суду
представник позивача пояснив, що у
зв'язку з початком пожежонебезпечного
періоду очищення місць рубок було
здійснено за допомогою збирання
порубкових решток у купи та вали для
перегнивання. На підтвердження факту
початку пожежонебезпечного періоду
суду надано наказ Житомирського
обласного управління лісового та
мисливського господарства від 18.04.2013
року № 01-01/41.

Із наказу Житомирського обласного
управління лісового та мисливського
господарства від 18.04.2013 року № 01-01/41
видно, що з метою посилення охорони
лісів від пожеж з настанням
пожежонебезпечного періоду,
запобігання пожежам у лісових масивах
області, наказано керівникам
підвідомчих підприємств та Поліського
природного заповідника, зокрема, у
період високої пожежної безпеки
обмежити відвідування лісів
населенням та в'їзд до них транспортних
засобів шляхом перекриття в'їздних
доріг у лісові масиви шлагбаумами.

Телефонограмою № 02-02-07/1119 від 19.08.2013
року директора ДП "Радомишльське
лісомисливське господарство"
Житомирське обласне управління
лісового та мисливського господарства
повідомило, що за повідомленням
Житомирського обласного центру з
гідрометеорології в північній частині
області 19-22 серпня 2013 року очікується
надзвичайна 5 класу, а на решті
території області з 22 серпня висока 4
класу пожежна небезпека.

Зважаючи на наведене необхідно
зазначити, що пожежонебезпечний
період, згідно із п. 1.13 Правил пожежної
безпеки в лісах України, затверджених
наказом Державного комітету лісового
господарства України від 27 грудня 2004 р.
N 278, який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 24 березня 2005 р. за N
328/10608, - це частина року, у межах якої
виникають лісові пожежі (з моменту
сходження снігового покриву до
настання стійкої вологої осінньої
погоди або утворення снігового
покриву).

Підпунктом 3.2.5 пункту 3.2 Правил
пожежної безпеки в лісах України,
затверджених наказом Державного
комітету лісового господарства
України від 27 грудня 2004 р. N 278, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 24 березня 2005 р. за N 328/10608,
передбачено, що протягом
пожежонебезпечного періоду спалювання
порубкових решток виконується тільки у
безвітряну або дощову погоду під
наглядом спеціально призначених осіб.
У посушливий період (10 і більше днів без
дощу) спалювання порубкових решток не
дозволяється.

Разом з цим, підпунктом 3.3.5 пункту 3.3
наведених Правил визначено, що з метою
зменшення кількості і площі лісових
пожеж, їх оперативного виявлення і
ліквідації постійні лісокористувачі
зобов'язані очищати місця рубок від
порубкових решток шляхом складання їх
у купи або вали для перегнивання чи
спалювання після закінчення
пожежонебезпечного періоду.

За таких обставин, висновок
контролюючого органу про фактичне
невиконання Державним підприємством
"Новоград - Волинське ДЛМГ" очищення
місць рубок є хибним, оскільки збирання
порубкових решток у купи та вали для
перегнивання, які були виконані,
узгоджується як із вимогами договору
від 10.05.2013 року № 8, так і нормами
чинного законодавства. Отже,
перерахування коштів у розмірі 8973,56
грн. підряднику здійснено на виконання
умов договору.

Стосовно пункту 3 вимоги відповідача в
частині стягнення з осіб, винних у
понесених понад граничні обсяги витрат
(перерахуванні коштів) на суму 3465,60 грн.,
шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст.130-136 Кодексу
Законів про працю України, який
обґрунтовано відповідачем тим, що в
порушення п. 13 постанови Кабінету
Міністрів України від 29.11.2006 року № 1673
"Про стан фінансово - бюджетної
дисципліни заходи щодо посилення
боротьби з корупцією та контролю за
використанням державного майна і
фінансових ресурсів", ст. 75
Господарського кодексу України, під
час формування фінансових планів на 2013
рік, які затверджені Держкомлісгоспом
України, лісгоспом внаслідок
недотримання граничного обсягу витрат
на рекламу згідно договору про надання
рекламних послуг від 01.06.2013 року,
укладеного з державним
територіально-галузевим об'єднанням
"Південно - Західна залізниця", за
січень - липень 2013 року зайво понесено
витрат на суму 3465, 60 грн., що призвело до
нанесення лісгоспу матеріальної шкоди
на відповідну суму.

Судом безспірно встановлено, що
Державне підприємство "Радомишльське
лісомисливське господарство"
засноване на державній власності,
створене відповідно до наказу
Державного комітету лісового
господарства України від 01.03.1999 року №
24 "Про удосконалення лісовим і
мисливським господарством у
Житомирській області", належить до
сфери управління Державного комітету
лісового господарства України і
входить до сфери управління
Житомирського обласного управління
лісового та мисливського господарства.

01 червня 2013 року між Державним
підприємством "Радомишльське
лісомисливське підприємство"
(Замовник) та Державним територіально -
галузевим об'єднанням "Південно -
Західна залізниця" (Виконавцем)
укладено договір про надання рекламних
послуг.

Рекламні послуги оплачені позивачем у
розмірі 5465,60 грн., що стверджують
платіжні доручення, копії яких наявні у
матеріалах справи.

Згідно із частиною 1 статті 75
Господарського кодексу України (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - ГК
України), державне комерційне
підприємство зобов'язане приймати та
виконувати доведені до нього в
установленому законодавством порядку
державні замовлення, враховувати їх
при формуванні виробничої програми,
визначенні перспектив свого
економічного і соціального розвитку та
виборі контрагентів, а також складати і
виконувати річний та з поквартальною
розбивкою фінансовий план на кожен
наступний рік.

Відповідно до частини 2 цієї статті ГК
України, основним плановим документом
державного комерційного підприємства
є фінансовий план, відповідно до якого
підприємство отримує доходи і здійснює
видатки, визначає обсяг та спрямування
коштів для виконання своїх функцій
протягом року відповідно до установчих
документів.

Фінансовий план підлягає затвердженню
до 1 вересня року, що передує плановому,
якщо інше не передбачено законом:
підприємств, що є суб'єктами природних
монополій, та підприємств, плановий
розрахунковий обсяг чистого прибутку
яких перевищує 50 мільйонів гривень, -
Кабінетом Міністрів України; інших
підприємств - органами, до сфери
управління яких вони належать.

Як видно із інформації до фінансового
плану Державного підприємства
"Радомишльське лісомисливське
господарство" на 2013 рік позивачу
витрати на рекламу були передбачені у
розмірі 2000 грн. Однак, листом № 06-1-12/1322
від 23.09.2013 року, який був направлений
керівникам підвідомчих підприємств, у
тому числі і ДП "Радомишльське
лісомисливське господарство",
Житомирське обласне управління
лісового та мисливського господарства
на підставі листа Держлісаганства
України від 04.09.2013 року № 05-19/4803-13
вимагало внести зміни до фінансових
планів підприємств на 4 квартал 2013 року
в частині збільшення граничних витрат
на оплату консалтингових послуг та
витрат на рекламні послуги, які подати
в облуправління до 02 жовтня 2013 року.

ДП "Радомишльське лісомисливське
господарство", на виконання вимог
Житомирського обласного управління
лісового та мисливського господарства,
до сфери управління якого воно
належить, 08 жовтня 2013 року направило
змінений фінансовий план для
погодження та затвердження.

Так, до фінансового плану на 2013 рік
позивача було внесено зміни щодо
розміру витрат на збут у частині
збільшення витрат на рекламу на
плановий рік до 15, 4 тис. грн., про що
зазначено у інформації до фінансового
плану на 2013 рік (таблиця 5).

Змінений фінансовий план позивача на
2013 рік погоджено начальником
Житомирського обласного управління
лісового та мисливського господарства,
прийнято і затверджено першим
заступником голови Державного
агентства лісових ресурсів України
05.11.2013 року, тобто останніми визнано
обґрунтованими збільшення видатків
позивача.

Отже, висновок контролюючого органу
про нанесення лісгоспу матеріальної
шкоди на суму 3465,60 грн. є передчасним.

Більш того, відповідач у цій частині
пункту 3 вимоги від 18.12.2013 року не
посилається на норми закону
(підзаконного акту), якими передбачено
саме такий спосіб відновлення
порушених вимог законодавства, відтак
наведена частина пункт 3 підлягає
скасуванню.

Стосовно вимоги Овруцької міжрайонної
державної фінансової інспекції про
вжиття заходів щодо стягнення коштів з
ПАТ "Аверс" на суму 113685,60 грн., в іншому
випадку стягнути з винних осіб шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130-136 Кодексу Законів про працю України.

У ході судового розгляду даної справи
з'ясовано, що пункт 3 вимоги в наведеній
частині ґрунтується на доводах
посадових осіб інспекції про те, що
ревізією реалізації деревини через
аукціони на біржах встановлено
порушення ДП "Радомишльське
лісомисливське господарство" п. 1.2
Положення про організацію та
проведення аукціонів з продажу
необробленої деревини, затвердженого
наказом Державного комітету лісового
господарства України від 19.02.2007 року №
42, ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу
України. Порушення, на думку
відповідача, виразилося в тому, що
лісгоспом відповідно до договору
купівлі - продажу від 28.03.2012 року № 55 (з
доповненнями від 26.06.2012 р. № 1) у жовтні -
грудні 2012 року та січні - червні 2013 року
реалізовано ПАТ "Аверс" техсировини
соснової (довжиною 2 м та діаметром 16-58
см, довжиною 4 м), вільхової (довжиною 2
м), березової (довжиною 2 м), осикової
(довжиною 2 м), дубової (довжиною 2 м) в
загальній кількості 5520,8 м. куб. на
загальну суму 717707,90 грн., яке не є
переможцем аукціонних торгів, за
цінами нижчим від тих, що склалися на
останньому аукціоні, що в свою чергу
призвело до недоотримання лісгоспом
доходів на суму 113685,60 грн.

Наведені висновки відповідача не
знайшли свого підтвердження під час
судового розгляду даної справи,
враховуючи таке.

Порядок реалізації усієї необробленої
деревини, заготовленої підприємствами,
які здійснюють заготівлю деревини як
постійні користувачі лісових ресурсів,
за винятком дров паливних, деревини,
яка використовується для розвитку
матеріально-технічної бази
(будівництво, ремонт тощо) постійних
лісокористувачів відповідно до
затверджених кошторисів, деревини,
використання якої передбачено
колективними договорами, деревини для
індивідуального ремонту та
будівництва згідно з поданими заявами,
деревини для забезпечення потреб
соціальної сфери, а також деревини для
забезпечення потреб виробничих
деревообробних підрозділів постійних
лісокористувачів регулює Положення
про організацію та проведення
аукціонів з продажу необробленої
деревини, затверджене наказом
Державного комітету лісового
господарства України від 19 лютого 2007 р.
N 42, який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 26 лютого 2007 р. за N 164/13431,
надалі - Положення № 42.

Відповідно до пункту 1.2 Положення № 42,
реалізація необробленої деревини
всіма постійними лісокористувачами
здійснюється через аукціони з продажу
необробленої деревини на біржі.

Не реалізована на товарних біржах
необроблена деревина реалізується
підприємствами - постійними
лісокористувачами по прямих договорах
за цінами, не нижчими від тих, що
склались на останньому аукціоні (п. 1.5
Положення № 42).

Пунктом 4 вказаного Положення
передбачено, що усі права та обов'язки
покупця і продавця та порядок
проведення розрахунків за угодою,
укладеною на аукціоні, обумовлюються у
підписаному ними договорі
купівлі-продажу. Усі розрахунки
проводяться безпосередньо між
продавцем та покупцем з урахуванням
гарантійного внеску покупця,
перерахованого ним на поточний рахунок
організатора аукціону для участі в
ньому.

Як видно із аукціонних свідоцтв про
результати аукціону із продажу
ресурсів необробленої деревини,
затверджених Аукціонним комітетом з
організації та проведення аукціонних
торгів з продажу необробленої
деревини, на 1 кв. 2012 року № 90 від 02
грудня 2011 року, на 2 кв. 2012 року № 65 від 06
березня 2012 року, на 1 кв. 2013 року № 1 від 12
лютого 2013 року право укладання
договору купівлі - продажу продукції, а
саме техсировини, отримав учасник -
покупець Публічне акціонерне
товариство "Аверс".

Згідно із цими аукціонними свідоцтвами
між Державним підприємством
"Радомишльське лісомисливське
господарство" (Продавець) та Публічним
акціонерним товариством "Аверс"
(Покупець) укладено ряд договорів
купівлі - продажу необробленої
деревини, а саме: № 160 від 22 грудня 2011
року, № 55 від 28 березня 2012 року та № 34
від 04 березня 2013 року.

Відповідно до п. 1.1 цих договорів, за
результати проведення
спеціалізованого аукціону із продажу
ресурсів необробленої деревини
заготівлі Продавець передає у
власність на умовах франко - склад
Продавця техсировину хвойну (надалі -
товар), а Покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього ціну
відповідно до умов, що визначені в цих
договорах.

По якості деревини техсировина
соснова, вільхова, осикова відповідає
вимогам чинних стандартів, а саме ГОСТ
9462-88. Об'єм товару визначається згідно
ДСТУ 4020-2-2001 "Методи обмірювання та
визначення об'ємів". Обмір верхнього
діаметру. (розділ 2 вказаних договорів).

В силу положень розділу 4 "Ціна та
загальна сума договору" договорів
купівлі - продажу необробленої
деревини, ціна товару за 1 куб. м складає
130 грн.

За умовами договору № 160 від 22.12.2011 року
продажу підлягала техсировина
вільхова, осикова у кількості 150 куб.м,
діаметром 3-7 см, довжиною 204м; договору
№ 55 від 28.03.2012 року - у кількості 300 куб.м,
діаметром 3-40 см, довжиною 2-4 м; договору
№ 34 від 04.03.2013 року - техсировина хвойна
в кількості 100 куб. м, діаметром 4-9 см,
довжиною 2-4 м.

Також до договору № 55 від 28.03.2012 року ДП
"Радомишльське лісомисливське
господарство" та ПАТ "Аверс" були
внесені зміни наступного змісту: "За
домовленістю сторін Продавець
зобов'язується продати, а Покупець
зобов'язується оплатити за техсировину
вільхову, осикову, довжиною 2-4 м,
діаметром 3-7 см по ціні 130,00 грн. за м3 без
ПДВ, загальний об'єм товару становить 600
м3. Техсировину березову довжиною 2-4 м,
діаметром 3-7 см по ціні 130, 00 грн. за м3
без ПДВ, загальний об'єм товару
становить 300 м3. Техсировину соснову
довжиною 2-4 м, діаметром 3-7 см по ціні
130,00 грн. за м3 без ПДВ, загальний об'єм
товару становить 4500м3. Загальна
вартість товару становить 702000,00 грн.".

Зміни викладені у доповненні № 1 від
26.06.2012 року та підписані представниками
сторін. Інші умови договору залишилися
без змін.

На підтвердження взаємовідносин з ПАТ
"Аверс" на умовах, визначених вказаними
договорами, позивачем надано до суду
копії рахунків - фактури, специфікацій,
накладних, на підставі яких було
здійснено відвантаження покупцю
техсировини.

При цьому судом встановлено, що на ПАТ
"Аверс" здійснювалася поставка
техсировини, яка відповідала таким
вимогам: техсировина з ядровою гнилью і
дупло, зовнішньою трухлявою гнилью,
обугленістю, з різними сучками, сучками
табачними, чевоточеносю, кривизною,
тобто відвантажувалася лісопродукція
низької якості.

Якість цієї продукції визначена
відповідно до ГОСТ 9463-88 "Лісоматеріали
круглі хвойних порід", ГОСТ 9462-88
"Лісоматеріали круглі листяних поряд"
та ТУУ 56.196-95 "Деревина дров'яна для
технологічних потреб", про що вказано у
аукціонних свідоцтвах.

Доказів на спростування цих обставин
відповідачем суду надано не було.

Суд не приймає до уваги твердження
відповідача, що ціна продукції, яка
реалізована ПАТ "Аверс" повинна була
відповідати ціні товару проданого ТОВ
"ЛК Інреплит Надвірна" та ПАТ
"Коростенський завод МДФ", оскільки
якісні показники поставленого
позивачем цим юридичним особам товару
є відмінними від продукції придбаної
ПАТ "Аверс".

Також суд критично оцінює висновок
контролюючого органу про те, що
діаметри поставленої продукції ПАТ
"Аверс" були завищені, так як відповідно
до ТУ 13-0273685-404-89, дров'яна деревина
повинна відповідати розмірам для
гідролізного виробництва і
виробництва дровяноволокнистих плит -
товщина не менше 4 см, довжина 0,5-6,5 м, для
виготовлення дровяно-стружачних і
цементно-стружачних плит, фібролітових
плит на портландцементі - товщина не
менше 4 см, довжина 1-6 м, для
виготовлення стружки, фібрітних
(арболітових) плит, вироби культурно -
побутового призначення - товщина не
менше 6 см, довжина 0,5-6,5 м; дрова
технологічні повинні відповідати
таким розмірам: від 1до 2 м (діаметр від 4
до 40 см в старшому кінці), від 3до 6 м
(діаметр від 4 до 70 см в старшому кінці).
Зазначені розміри узгоджуються із
розмірами продукції, яка була
поставлена ПАТ "Аверс" на виконання
аукціонних свідоцтв № 90 від 02 грудня 2011
року, № 65 від 06 березня 2012 року, № 1 від 12
лютого 2013 .

За таких обставин, коли продукція
поставлена ПАТ "Аверс" і ТОВ "ЛК
Інреплит Надвірна", ПАТ "Коростенський
завод МДФ" є відмінною, то висновки
відповідача про здійснення позивачем
продажу продукції ПАТ "Аверс" без
проведення аукціону та, відповідно,
висновок про завдання позивачу
матеріальної шкоди (збитків) на суму
113685,60 грн. є безпідставними.

Щодо вимоги про перерахування в дохід
державного бюджету кошти одержаних в
результаті реалізації вилученої
лісопродукції в загальній сумі 18141,00
грн., або в іншому випадку стягнути з
винних осіб шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Пункт 3 вимоги від 18.12.2013 року в цій
частині мотивовано тим, що в порушення
п. 2 Порядку обліку, зберігання, оцінки,
конфіскованого та іншого майна, що
переходить у власність держави і
розпорядження ним, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.08.1998 року № 1340, п. 4.4 Інструкції від
19.12.2003 року № 205 не перераховано до
державного бюджету кошти, отримані від
реалізації майна, вилученого у
лісопорушників лісопродукції в
результаті її незаконної заготівлі та
лісопродукції, виявлених в результаті
самовільних рубок в загальній сумі
18141,00 грн., чим завдано державному
бюджету матеріальної шкоди (збитків) на
відповідну суму.

Згідно із пунктом 1 Порядку обліку,
зберігання, оцінки конфіскованого та
іншого майна, що переходить у власність
держави, і розпорядження ним,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.1998 року № 1340,
його дія поширюється на, зокрема: майно,
конфісковане на підставі рішення суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом, крім вилученого
митними органами майна, щодо якого
винесено рішення суду про конфіскацію;
знаряддя незаконного добування
природних ресурсів та незаконно добуті
природні ресурси або продукти,
вироблені з них, чи їх вартість.

Пунктом 2 наведеного Порядку визначено,
що облік, попередня оцінка, а також
відповідальність за зберігання майна,
зазначеного у пункті 1 цього Порядку, до
передачі його для подальшого
розпорядження відповідно до пункту 9
цього Порядку покладаються на органи
(організації), що здійснили вилучення
або зберігають його, з дотриманням
таких вимог: попередня оцінка
проводиться відповідно до пункту 8
цього Порядку на момент взяття на облік
цього майна; аналітичний облік
ведеться у спеціальних книгах за
видами майна із зазначенням відмінних
ознак, попередньої вартості, місця його
знаходження; взяте на облік майно
відображається на забалансових
рахунках "Товарно-матеріальні
цінності, прийняті на відповідальне
зберігання" в органах (організаціях), що
здійснили вилучення або зберігають
його. Порядок зберігання майна, на яке
накладено арешт під час кримінального
провадження, регулюється кримінальним
процесуальним законодавством.

Відповідно до п. 9 Порядку обліку,
зберігання, оцінки конфіскованого та
іншого майна, що переходить у власність
держави, і розпорядження ним,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.08.1998 року № 1340,
майно, зазначене у пункті 1 цього
Порядку, передається для подальшого
розпорядження ним на підставі акта
опису, оцінки та передачі майна, в тому
числі реалізується через торгівельні
підприємства, аукціони, біржі, з якими
укладені угоди на його реалізацію
відповідно до пунктів 12 і 13 цього
Порядку, з дотриманням вимог,
визначених у цьому Порядку.

Як видно із актів секвестра ДП
"Радомишльське лісомисливське
господарство" отримано на зберігання
лісопродукцію до винесення рішення
судовими органами. Інформація про вид і
кількість лісопродукції наведена у
накладних до цих актів, копії яких
наявні у матеріалах справи.

Звіт про рух лісопродукції за листопад
2013 року (інвентаризація) ДП
"Радомишльське лісомисливське
господарство" свідчить про те, що
лісопродукція у переданій на
зберігання кількості знаходиться на
Підприємстві. Жодної інформації про
продаж чи переміщення цієї
ліспородукції звіт не містить.

З наведеного випливає висновок, що
лісопродукція перебуває на збереженні
у ДП "Радомишльське лісомисливське
господарство".

Представником відповідача доказів на
підтвердження факту реалізації цієї
продукції із зазначенням найменувань
покупців, обсягів та ціни
реалізованого товару суду надано не
було.

Крім того, не містять матеріалами
справи і інформації про прийняті
уповноваженими органами влади рішення
щодо реалізації чи передання
продукції, яка знаходиться на
зберіганні позивача, іншим особам.

Таким чином, твердження про
неперерахування Підприємством до
держаного бюджету коштів отриманих від
реалізації такого майна в загальній
сумі 18141,00 грн. є помилковими.

З огляду на вищевикладене також варто
зазначити, що в силу приписів частини 1
статті 2 Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" від
26.01.1993 року № 2939-XIІ (у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 2939-XIІ),
головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Пунктом 7 статті 10 Закону визначено, що
органу державного фінансового
контролю надається право: пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Згідно із пунктом 46 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 550 від
20.04.2006 року (далі - Порядок № 550), якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

У разі коли діями чи бездіяльністю
працівників об'єкта контролю державі
або підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, контролюючий орган
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб (п. 49 Порядку №
550).

Пунктом 50 Порядку № 550 встановлено, що
за результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; порушення перед відповідними
державними органами питання про
визнання недійсними договорів,
укладених із порушенням законодавства;
звернення до суду в інтересах держави
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів, а
також стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

При цьому нормами Закону та Порядку №
550 на посадових осіб фінансової
інспекції, що проводять інспектування,
не покладено обов'язку самостійного
визначення та поіменного зазначення в
акті ревізії кожної з осіб, винних у
допущених порушеннях.

Так, загальні підстави і умови
матеріальної відповідальності
працівників визначені статтею 130
Кодексу законів про працю України
(надалі - КЗпП України). Зокрема, в
частині 1 цієї статті закріплено, що
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної
відповідальності права і законні
інтереси працівників гарантуються
шляхом встановлення відповідальності
тільки за пряму дійсну шкоду, лише в
межах і порядку, передбачених
законодавством, і за умови, коли така
шкода заподіяна підприємству,
установі, організації винними
протиправними діями (бездіяльністю)
працівника. Ця відповідальність, як
правило, обмежується певною частиною
заробітку працівника і не повинна
перевищувати повного розміру
заподіяної шкоди, за винятком випадків,
передбачених законодавством (ч. 2 ст. 130
КЗпП України).

У відповідності до ч. 1, 2, 3 ст. 136 КЗпП
України, покриття шкоди працівниками в
розмірі, що не перевищує середнього
місячного заробітку, провадиться за
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу, а
керівниками підприємств, установ,
організацій та їх заступниками - за
розпорядженням вищестоящого в порядку
підлеглості органу шляхом
відрахування із заробітної плати
працівника. Розпорядження власника або
уповноваженого ним органу або
вищестоящого в порядку підлеглості
органу має бути зроблено не пізніше
двох тижнів з дня виявлення заподіяної
працівником шкоди і звернено до
виконання не раніше семи днів з дня
повідомлення про це працівникові. Якщо
працівник не згоден з відрахуванням
або його розміром, трудовий спір за
його заявою розглядається в порядку,
передбаченому законодавством. У решті
випадків покриття шкоди провадиться
шляхом подання власником або
уповноваженим ним органом позову до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду.

Згідно із статтею 138 КЗпП України, для
покладення на працівника матеріальної
відповідальності за шкоду власник або
уповноважений ним орган повинен
довести наявність умов, передбачених
статтею 130 цього Кодексу.

Із аналізу змісту наведених норм
випливає, що обов'язок по визначенню
осіб, винних у вчиненні порушень
фінансової дисципліни, обсягу завданої
кожної з них шкоди та наявності у їх
діях вини, пов'язаної із заподіяною
шкодою, законодавством покладено саме
на роботодавця, тобто, в даному випадку,
ДП "Радомишльське лісомисливське
господарство".

Між тим, Овруцька міжрайонна державна
фінансова інспекція в акті ревізії
особами, які винні в порушені позивачем
законодавства у спірній частині
визначено директора лісгоспу Гладиша
О.М., юриста Шатила Л.К., головного
бухгалтера Трунову О.М. та в.о.
лісничого Білківського лісництва
ОСОБА_8, тобто всупереч вищевказаним
нормам законодавства, відповідач у
пункті 3 своєї вимоги сам визначив осіб,
яких вимагає притягнути до
відповідальності в порядку,
встановленому ст. ст. 130 - 136 КЗпПУ та
обсяг завданої ними шкоди.

За таких обставин, пункт 3 вимоги
відповідача від 18.12.2013 року № 65-17/1891 в
спірній частині є таким, що прийнятий
поза межами компетенції фінансової
інспекції, тому підлягає скасуванню.

Аналогічної думки дійшов Вищий
адміністративний суд України в
постанові від 02 квітня 2014 року по
справі № К/800/38285/13.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Овруцькою міжрайонною державною
фінансовою інспекцією в Житомирській
області, як суб'єктом владних
повноважень, правомірність винесення
вимоги № 65-17/1891 від 18 грудня 2013 року в
оспорюваній частині пункту 3 доведено
не було.

Зважаючи на все вищевикладене, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Державного підприємства
"Радомишльське лісомисливське
господарство", відтак позов слід
задовольнити.

Керуючись статтями 86, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.3
вимоги Овруцької міжрайонної
державної фінансової інспекції в
Житомирській області № 65-17/1891 від 18.12.2013
року в частині вжиття заходів щодо
стягнення коштів:

- з 5-и суб'єктів господарювання на
загальну суму 104091,82 грн., з якої ДП
"Олевське лісове господарство" - на суму
23699,81 грн., ПП "ОСОБА_9" - на суму 29878,93 грн.,
ТОВ "ДП Україна" - на суму 26529,78 грн., ФОП
ОСОБА_4 - на суму 19783,23 грн., Корпорація
"Макарівська міжгосподарська
будівельна організація" - на суму 4200,07
грн. В іншому випадку стягнути з винних
осіб шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
Законів про працю України;

- з 5-и суб'єктів господарювання на
загальну суму 131253,35 грн., з якої ПП
"Аронія" - на суму 5000,00 грн., ПП
"Лісо-транс-постач" - на суму 113936,19 грн.,
ТОВ "Кроно Україна" - на суму 3222,76 грн.,
ТОВ "ФБ" - на суму 3538,09 грн., ТОВ Торговий
дім "Росичі" - на суму 657,66 грн., ПП ОСОБА_5
на суму 4898,65 грн. В іншому випадку
стягнути з винних осіб шкоду у порядку
та розмірі встановленому ст.ст. 130-136
Кодексу Законів про працю України;

- з ДП "Новоград - Волинське
лісомисливське господарство" або
виконання відповідного обсягу робіт чи
надання послуг на суму 8973,56 грн. В
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у проведенні зайвих виплат, шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130 -136 Кодексу законів про працю України;

- з осіб, винних у понесених понад
граничні обсяги витрат (перерахуванні
коштів) на суму 3465,60 грн., шкоду у
порядку та розмірі встановленому
ст.ст.130-136 Кодексу Законів про працю
України;

- з ПАТ "Аверс" на суму 113685,60 грн. В іншому
випадку стягнути з винних осіб шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.ст.
130-136 Кодексу Законів про працю України;

а також перерахування в дохід
державного бюджету кошти одержані в
результаті реалізації вилученої
лісопродукції в загальній сумі 18141,00
грн. В іншому випадку стягнути з винних
осіб шкоду у порядку та розмірі
встановленому ст.ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю. Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 10
червня 2014 р.