Справа № 804/14157/13-а
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 р. справа № 804/14157/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Прудника С.В.

при секретарі судового засідання
Трайдук С.В.

за участю:

представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представник відповідача
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Криворізької південної об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 18.10.2013 р., -

ВСТАНОВИВ :

28 жовтня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП
ОСОБА_3, позивач) звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
Криворізька південна ОДПІ, відповідач),
в якому просить, з урахуванням його
уточнень визнати недійсним та
скасувати податкові
повідомлення-рішення № , №
та № від 18.10.2013 р. (том 2, а.с. 217-222).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що висновки документальної
планової виїзної перевірки дотримання
вимог податкового законодавства ФОП
ОСОБА_3 за період з 01.10.2010 р. по 31.12.2012 р.,
які відображені в акті Криворізької
південної ОДПІ № 219/173/НОМЕР_3 від 04.10.2013
року, є хибними, не ґрунтуються на
дійсних фактичних обставинах та
зроблені у зв'язку з невірним
застосуванням норм податкового
законодавства, а податкові
повідомлення-рішення № , №
та № від 18.10.2013 р. - є незаконними
та підлягають скасуванню.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 31.10.2013 р.
відкрито провадження у
адміністративній справі, та призначено
справу до розгляду у відкритому
судовому засіданні (том 1, а.с. 1).

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 28.01.2014 р.
було задоволено клопотання
представників позивача про залишення
позовної заяви в частині без розгляду
(том 4, а.с. 189) та залишено без розгляду
позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 18.10.2013 р (том 6, а.с. 42).

У судове засідання 28.01.2014 р. з'явились
представники позивача,
адміністративний позов підтримали, та
просили суд його задовольнити з
підстав, викладених у позовній заяві,
скасувавши податкове
повідомлення-рішення № від 18.10.2013
р.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином (том 4, а.с. 185), про
причини неявки суд не повідомив, з
клопотанням про відкладення розгляду
справи до суду не звернувся.

Дослідивши всі документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами
справи підтверджено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_3
зареєстрована виконавчим комітетом
Криворізької міської ради народних
депутатів 29.04.2003 року, та перебуває на
обліку в Криворізькій південній
об'єднаній Державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

У період з 09.09.2013 р. по 27.09.2013 р.
Криворізькою південною ОДПІ була
проведена документальна планова
виїзна перевірка дотримання вимог
податкового законодавства ФОП ОСОБА_3
за період з 01.10.2010 р. по 31.12.2012 р., в
результаті чого складено акт
№219/173/НОМЕР_3 від 04.10.2013 року, яким
встановлені наступні порушення:

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.1993 р. № 13-92 «Про
прибутковий податок з громадян», пп.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 177.2, 177.4 ст. 177
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено податок на доходи
фізичних осіб в сумі 30 404, 34 грн., в т.ч.:

- 4 кв. 2010 р. - 7617, 73 грн.;

- 2011 р. - 11617, 50 грн.;

- 2012 р. - 11169, 11 грн.

- п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу
України встановлено не ведення книги
обліку доходів та витрат для яких
Законами України встановлено
обов'язкову форму;

- п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України в частині не збереження
первинних документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством;

- п. 19.2 «б» ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», п. 51.1
ст. 51, п. 176.2 ст. 176 Податкового
кодексу України в частині
неповідомлення за встановленою формою
відомостей про доходи громадян, а саме:
відомості про виплачені доходи
фізичним особам-підприємцям не
включені до податкового рахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку за період з 01.10.2010 р. по 30.09.2012 р.

Судом встановлено, що за результатами
виявлених в акті перевірки порушень,
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 18.10.2013
р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за основним
платежем на 30404,34 грн., за штрафними
санкціями на 5696,66 грн., всього на суму
36101,00 грн. (том 1, а.с. 31).

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до п. 75.1. ст. 75 ПК
України, контролюючі органи мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Так, ст. 77 ПК України визначається
порядок проведення документальних
планових перевірок. Документальна
планова перевірка повинна бути
передбачена у плані-графіку проведення
планових документальних перевірок. До
плану-графіка проведення
документальних планових перевірок
відбираються платники податків, які
мають ризик щодо несплати податків та
зборів, невиконання іншого
законодавства, контроль за яким
покладено на контролюючі органи.
Періодичність проведення
документальних планових перевірок
платників податків визначається
залежно від ступеня ризику в
діяльності таких платників податків,
який поділяється на високий, середній
та незначний. Платники податків з
незначним ступенем ризику включаються
до плану-графіка не частіше, ніж раз на
три календарних роки, середнім - не
частіше ніж раз на два календарних
роки, високим - не частіше одного разу
на календарний рік. Порядок формування
та затвердження плану-графіка, перелік
ризиків та їх поділ за ступенями
встановлюються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Платники
податків - юридичні особи, що
відповідають критеріям, визначеним
пунктом 154.6 статті 154, та у яких сума
сплаченого до бюджету податку на
додану вартість становить не менше
п'яти відсотків від задекларованого
доходу за звітний податковий період, а
також самозайняті особи, сума
сплачених податків яких становить не
менше п'яти відсотків від
задекларованого доходу за звітний
податковий період, включаються до
плану-графіка не частіше, ніж раз на три
календарних роки. Зазначена норма не
поширюється на таких платників
податків у разі порушення ними статей
45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу. Забороняється
проведення документальної планової
перевірки за окремими видами
зобов'язань перед бюджетами, крім
правильності обчислення, повноти і
своєчасності сплати податку з доходів
фізичних осіб та зобов'язань за
бюджетними позиками і кредитами, що
гарантовані бюджетними коштами. Про
проведення документальної планової
перевірки керівником контролюючого
органу приймається рішення, яке
оформлюється наказом. Право на
проведення документальної планової
перевірки платника податків надається
лише у випадку, коли йому не пізніше ніж
за 10 календарних днів до дня проведення
зазначеної перевірки вручено під
розписку або надіслано рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
копію наказу про проведення
документальної планової перевірки та
письмове повідомлення із зазначенням
дати початку проведення такої
перевірки. У разі планування перевірок
одного й того самого платника податків
контролюючими органами та органами
державного фінансового контролю у
звітному періоді такі перевірки
проводяться зазначеними органами
одночасно. Порядок координації
проведення таких перевірок та
залучення до перевірок інших органів,
передбачених законом, визначається
Кабінетом Міністрів України. Допуск
посадових осіб контролюючих органів до
проведення документальної планової
виїзної перевірки здійснюється згідно
із статтею 81 цього Кодексу.
Документальна планова невиїзна
перевірка здійснюється у порядку,
передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Строки проведення документальної
планової перевірки встановлені
статтею 82 цього Кодексу. Перелік
матеріалів, які можуть бути підставою
для висновків під час проведення
документальної планової перевірки, та
порядок надання платниками податків
документів для такої перевірки
встановлено статтями 83, 85 цього
Кодексу. Порядок оформлення
результатів документальної планової
перевірки встановлено статтею 86 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що при
проведенні перевірки Криворізькою
південною ОДПІ було використано
реєстраційні документи, податкова
звітність, книги форми № 10, виписки
банку, податкові накладні, реєстри
виданих та отриманих податкових
накладних, угоди з постачальниками та
покупцями товарів, робіт, послуг,
трудові угоди з найманими особами,
відомості нарахування та виплати
заробітної плати, інші первинні
документи (видаткові накладні, рахунки,
акти виконаних робіт (послуг),
довіреності на отримання матеріальних
цінностей, товаро-транспортні накладні
частково).

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України
визначено, що об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 ПК України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України,
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Так, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податків у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг),
придбаних (виготовлених) таким
платником податків для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
вищевказаного Закону не дозволяється
віднесення до складу валових витрат не
підтверджених відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Для контролю та впорядкування
оброблення даних на підставі первинних
документів можуть складатися зведені
облікові документи. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документу; дату і
місце складання; назву підприємства,
від імені якого складається документ;
зміст та обсяг господарської операції;
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що мають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, документально підтвердженні
витрати позивача ФОП ОСОБА_3 за період з
01.10.2010 року по 31.12.2012 року
підтверджуються наявними в матеріалах
справи первинними документами, а саме
копіями договорів купівлі-продажу та
поставки, актів виконаних робіт,
рахунків, видаткових, прибуткових та
податкових накладних, реєстрів виданих
та отриманих податкових накладних.

З 01.01.2011 року набрав законної сили
Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.6 ст. 138 ПК України, визначено,
що собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що умовою формування
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
валових витрат за період з 01.10.2010 року
по 31.12.2012 року - є сплата коштів за
придбані товари, роботи, послуги.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України, Право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Згідно до п. п. 198.2, 198.3 ст. 198 ПК України,
Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до п. 201.1 ст. 201 ПК
України, платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів:

- у паперовому вигляді;

- в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

Пункт 198.6 ст. 198 ПК України встановлює,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Отже, правомірність формування
платником податку податкового кредиту
визначається фактичним проведенням
операцій платником податку зі своїми
безпосередніми контрагентами, які
оформлені належними документами.

Крім того, суд не приймає до уваги
посилання податкового органу на
відсутність товарно-транспортних
накладних у позивача на підтвердження
перевезення товару від постачальників
ПП «Сало» в грудні 2011 р. на загальну
суму 82140, 00 грн. та ТОВ СУРП «Вектор-М» в
грудні 2012 р. на загальну суму 8952, 89 грн.,
оскільки ним надано у судовому
засіданні копії звірок з покупцями
найменувань придбаних товарів ФОП
ОСОБА_3 у постачальників ПП «Сало» та
ТОВ СУРП «Вектор-М», що підтверджує рух
придбаного товару, а саме його продаж
третім особам.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, податковим
органом в судовому засіданні не було
доведено правоміріність прийнятого
ним оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, отже, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_3
щодо скасування податкового
повідомлення-рішення № від 18.10.2013
р. підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем - ФОП ОСОБА_3 при зверненні до
суду понесені судові витрати, пов'язані
зі сплатою судового збору за подання
адміністративного позову до суду в
розмірі 371,21 грн., що документально
підтверджується платіжним дорученням
№ 471 від 22.10.2013 р. (том 1, а.с. 2).

Отже, сплачений позивачем судовий збір
за подачу адміністративного позову до
суду в сумі 371,21 грн. підлягає
поверненню.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 28 січня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено
на 03 лютого 2014 року, про що повідомлено
після проголошення вступної та
резолютивної частини постанови в
судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 10, 11, 17, 71, 86, 94, 122, 158
- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Криворізької південної об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 18.10.2013 р. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
повністю податкове
повідомлення-рішення Криворізької
південної об'єднаної Державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області державної
податкової служби від 18.10.2013 р. №
про визначення податкового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб в сумі 30404,34 грн. за
основним платежем, та 5 696,66 грн. за
штрафними санкціями.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_3; АДРЕСА_1) судові
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору у розмірі 371,21 грн. (триста
сімдесят одна гривня 21 копійка).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд, в порядку та у
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 03
лютого 2014 року.

Суддя С. В.
Прудник