Справа № 2а-7872/10/1270
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/15378/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Лосєва А.М.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23.02.2011

у справі № 2а-7872/10/1270

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Стаханівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області

про визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 02.12.2010 позов
задоволено повністю. Визнано недійсним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення Стаханівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Луганської області про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення від 30.06.2009 №
/0.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23.02.2011
скасовано судове рішення суду першої
інстанції, у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

Посилається на порушення судами норм
матеріального права: п.п. 7.2.4, п.п. 7.2.6,
п.п. 7.2.7 п. 7.2, п.п. 7.4.7 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, п. 2.5
наказу ДПА України від 30.05.1997 № 165 «Про
затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення».

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом касаційної інстанції здійснено
заміну відповідача у справі -
Стаханівської об'єднаної державної
податкової інспекції Луганської
області її правонаступником -
Стаханівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Луганській
області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що підставою для
визначення позивачу за податковим
повідомленням-рішенням від 30.062009 №
/0 податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у загальній
сумі 131610 грн., в тому числі: 87740 грн.
основного платежу та 43870 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, слугували
висновки планової виїзної перевірки за
період: з 01.04.2008 по 31.03.2009, викладені в
акті від 26.06.2009 № 27/17-0113/НОМЕР_1, про
порушення вимог п.п. 7.2.3, п.п. 7.2.4 п. 7.2, п.п.
7.4.5, п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 № 168/97-ВР, що полягали у
неправомірному віднесенні до складу
податкового кредиту податку на додану
вартість на підставі податкових
накладних, виписаних контрагентом,
який не є платником податку на додану
вартість.

Позивачем сформовано податковий
кредит у період: з квітня по липень 2008
року за господарськими операціями щодо
придбання у ПП «Украгроконтракт»
вугілля на підставі податкових
накладних від 11.06.2008 № 13, від 02.05.2008 № 14,
від 06.07.2008 № 18, від 14.05.2008 № 15, від 18.05.2008
№ 16, від 20.04.2008 № 12, від 16.04.2008 № 10.

Згідно з актом від 31.01.2008 № 27 свідоцтво
платника податку на додану вартість -
ПП «Украгроконтракт» від 24.02.2009 № 17242895
анульоване, що згідно з п. 9.8 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, п. 25
Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
01.03.2000 № 79, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 03.04.2000
за № 208/442, є підтвердженням анулювання
реєстрації контрагента платником
податку на додану вартість.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що здійснення
позивачем господарських операцій з ТОВ
«Украгроконтракт» підтверджено
належними первинними документами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що господарські операції здійснені
після анулювання свідоцтва платника
податку на додану вартість контрагента
позивача - ПП «Украгроконтракт».

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами попередніх інстанцій
норм матеріального права, на які
посилається позивач у касаційній
скарзі.

Відповідно до п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (чинного
на час виникнення спірних відносин)
(далі Закону) податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках.

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Згідно із п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до вимог п.п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7
Закону право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку у
порядку, передбаченому статтею 9 цього
Закону.

Відповідно до п. 9.6. ст. 9 цього ж Закону
свідоцтво про реєстрацію діє до дати
його анулювання.

Зі змісту наведених положень Закону
випливає, що у податковому обліку
податкова накладна є тим документом, що
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця і
визначається як розрахунковий
документ, що підтверджує вчинення
певної господарської операції, за якою
виникають податкові зобов'язання,
породжує у платника податку обов'язки
та права щодо нарахування та сплати
податку на додану вартість, в тому
числі підтверджує право покупця на
нарахування податкового кредиту.
Податкова накладна має силу
податкового і одночасно
розрахункового документу за умови її
складання особою, зареєстрованою як
платник податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Враховуючи наведене, у податковому
обліку не може вважатися податковим і
розрахунковим документом податкова
накладна, складена особою, свідоцтво
платника податку на додану вартість
якої було анульовано, тобто яка на час
складання та надання покупцеві
податкової накладної не була
зареєстрована як платник податку на
додану вартість у встановленому
законом порядку. Тому, така податкова
накладна не може бути підставою для
нарахування податкового кредиту
покупцем.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23.02.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
А.М. Лосєв

Ю.І. Цвіркун