Справа № 2а-911/11/0228
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/800/8742/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Рецебуринського Ю.Й.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Чернівецькому області
Вінницької області про зобов'язання
вчинити певні дії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькому області Вінницької
області на постанову Чернівецького
районного суду Вінницької області від
08 червня 2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькому області Вінницької
області про визнання дій відповідача
протиправними та зобов'язання
відповідача зобов'язання призначити
позивачу пенсію на пільгових умовах за
вислугою років з 17 лютого 2011 року.

Постановою Чернівецького районного
суду Вінницької області від 08 червня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року, позов задоволено. Визнано
відмову Управління Пенсійного фонду
України в Чернівецькому області
Вінницької області від 21 лютого 2011 року
в призначенні позивачу пенсії за
вислугу років протиправною та
зобов'язано відповідача призначити
позивачу пенсію за вислугу років з 17
лютого 2011 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного
фонду України в Чернівецькому області
Вінницької області звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та залишити позов
без розгляду, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач згідно запису в
трудовій книжці серії НОМЕР_1 та на
підставі наказу №22 від 22 січня 1981 року
була призначена на посаду методиста
Чернівецького Будинку піонерів.

Відповідно до запису в трудовій книжці
від 01 вересня 1992 року на підставі
наказу №95 Будинок піонерів та школярів
перейменовано на Будинок дитяча
творчості.

З 04 травня 1993 року по 05 листопада 2009
року ОСОБА_3 займала посаду директора
Чернівецького Будинку дитячої
творчості, про що свідчать відповідні
накази №31-К від 04 травня 1993 року та
№136-К від 05 листопада 2009 року.

ОСОБА_3 звернулась до відповідача про
призначення її пенсії за вислугу років,
однак відповідач відмовив у
призначенні пенсії. Відмова мотивована
відсутністю у неї спеціального стажу
роботи 25 років. Зарахувавши їй період
роботи на посаді директора Будинку
дитячої творчості з 04 травня 1993 року по
05 листопада 2009 року до
спеціального стажу працівника освіти,
який дає право на призначенню пенсії за
вислугу років (далі - спеціальний стаж) -
16 років 6 місяців 1 день. Період
роботи в Чернівецькому будинку дитячої
та юнацької творчості з 01 лютого 1981
року до 03 травня 1993 року не було
зараховано до спеціального стажу, з тих
підстав, що посада методиста не
передбачена в Переліку закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що відмова відповідача у
призначенні позивачу пенсії на
пільгових умовах за вислугою років є
протиправною.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що основним документом,
який підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній від 12 серпня 1993 року, №637
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Також, пунктом 3 Порядку встановлено, що
за відсутності трудової книжки, а також
у тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, доказ стажу своєї роботи на
посаді керівника гуртка, позивач серед
інших документів, надала довідки, а
саме: довідку, видану начальником
відділу освіти Могилів - Подільської
РДА Козак І.М. від 23 березня 2011 року №312,
про те, що позивач з 1982 року по 1992 рік
працювала керівником гуртка в
Чернівецькому будинку піонерів і
школярів; довідку, видану заступником
начальника відділу освіти
Чернівецької РДА від 28 березня 2011 року
№133, яка підтверджує, що позивач
працювала керівником гуртка в
Чернівецькому будинку піонерів і
школярів з січня 1991 року по травень 1993
року. Також, зазначене підтверджується
і витягами із тарифікаційних списків
за 1982-1986 роки, за 1988 рік та за 1990 рік, за
1991 - 1993 роки, що містяться в матеріалах
справи, згідно яких позивач вела гуртки
«Художнє читання», «Крою та шиття
м'яких іграшок», «В'язання», за що
отримувала заробітну плату.

Згідно витягів із наказів №12 від 06
вересня 1983 року «Про тижневе
навантаження керівників гуртків», №8
від 05 вересня 1986 року «Про затвердження
мережі гуртків», №5 від 20 квітня 1991 року
«Про переатестацію педагогічних
працівників Будинку піонерів», №60 від
28 червня 1993 року по відділу освіти
Чернівецької РДА «Про надання
відпустки» позивач виконувала
обов'язки керівника гуртків.

Відповідно до пункту «е» статті 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» право на пенсію за
вислугу років мають працівники освіти,
охорони здоров'я та соціального
забезпечення при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів України
№909 від 04 листопада 1993 року «Про
перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років»
встановлено, що в позашкільних
навчальних закладах право на пенсію за
вислугу років мають право громадяни,
які працювали на таких посадах:
директори, їх заступники з
навчально-виховної, навчальної,
виховної роботи, завідувачі відділами
(лабораторіями, кабінетами), художні
керівники гуртків, секцій, студій та
інших форм гурткової роботи.

Відповідно до статті 39 Закону України
«Про освіту» Будинок дитячої та
юнацької творчості є позашкільним
навчальним закладом.

Таким чином, повно та всебічно
дослідивши всі обставини справи та
давши належну правову оцінку доказам,
суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано задовольнили позовні
вимоги, оскільки дії суб'єкта
оскарження не відповідають чинному
законодавству та порушили права,
свободи і законні інтереси заявника.

Відповідно до частини третьою
статті 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Чернівецькому області Вінницької
області відхилити, а постанову
Чернівецького районного суду
Вінницької області від 08 червня 2011 року
та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: