Справа № 872/13210/13
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2014 рокусправа № 804/9908/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рекламна
агенція "Кентаур" до Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
серпня 2013 року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекламна агенція
"Кентаур" до Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - задоволено
повністю: скасовано податкове
повідомлення-рішення форми "Р",
винесене Лівобережною об'єднаною
державною податковою інспекцією м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області за № від 09 липня 2013 року,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Рекламна агенція
"Кентаур" збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств за основним платежем на
суму 78802,00 грн. та за штрафними
санкціями на суму 19700,50 грн., всього на
суму 98502,50 грн.

Не погодившись з постановою суду,
Лівобережна об'єднана державна
податкова інспекція м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області подала апеляційну скаргу, в
якій просила скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог позивача у повному
обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.1 п.75.1
ст.75 Податкового кодексу України
заступником начальника відділу
адміністрування податку на прибуток
управління оподаткування юридичних
осіб Лівобережної МДПІ м.
Дніпропетровська Удовіною Л.О.
проведено камеральну перевірку
податкової звітності з податку на
прибуток за 1 квартал 2013 року ТОВ «РА
«Кентаур», за результатами якої
складено Акт перевірки №2372/15-1/37007408 від
19 червня 2013 року.

Перевіркою податкової звітності з
податку на прибуток за 1 квартал 2013 року
встановлено, що ТОВ «РА «Кентаур» через
невірне заповнення рядка 13 Податкової
декларації з податку на прибуток за 1
квартал 2013 року № від 03 квітня 2013
року зменшено податкове зобов'язання,
яке підлягає донарахуванню в сумі 78 802
грн..

На підставі Акту камеральної перевірки
відповідачем було винесено податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від
09.07.2013 року №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток приватних
підприємств на 98502,50 грн. (основний
платіж - 78802, 00 грн., штрафні (фінансові)
санкції - 19700,50 грн.).

Правомірність та обґрунтованість
податкового повідомлення-рішення,
прийнятого на підставі акту перевірки,
є предметом спору, переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги позивача
у повному обсязі, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем не
доведено правомірність винесення ним
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності з п. 75.1. ст. 75
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) контролюючі органи мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральною
вважається перевірка, яка проводиться
у приміщенні контролюючого органу
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях (розрахунках)
платника податків.

У відповідності з абз. 4 п. 57.1. ст. 57 ПК
України платники податку на прибуток
(крім новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації.

При цьому, абз. 9 п. 57.1. ст. 57 ПК України
встановлено, що у разі якщо платник
податку, який сплачує авансовий внесок,
за підсумками першого кварталу
звітного (податкового) року не отримав
прибуток або отримав збиток, він має
право подати податкову декларацію та
фінансову звітність за перший квартал.
Такий платник податку авансових
внесків у другому - четвертому
кварталах звітного (податкового) року
не здійснює, а податкові зобов'язання
визначає на підставі податкової
декларації за підсумками першого
півріччя, трьох кварталів та за рік, яка
подається до органу державної
податкової служби в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивачем
платіжними дорученнями № 14 від 11.01.2013
року на суму 25574 грн., № 72 від 19.02.2013 року
на суму 25574 грн., № 107 від 18.03.2013 року на
суму - 27654 грн. були зроблені у 1 кварталі
2013 року авансові внески з податку на
прибуток на загальну суму 78802 грн.

03.04.2013 року позивач надав відповідачу
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємств за 1 квартал 2013
року (а.с. 13-15), в якій зазначив наступне:
в рядку 01 (Доходи, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування)
зазначено 123463 грн.; в рядку 04 (Витрати,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування) зазначено 534429 грн.; в
рядку 07 (Об'єкт оподаткування від усіх
видів діяльності (рядок 01 - рядок 04) (+,-)
зазначено - 410966 грн.; рядок 11 (Податок на
прибуток від діяльності, що не підлягає
патентуванню) та рядок 12 ТП (Податок на
прибуток від діяльності, що підлягає
патентуванню) є незаповненими.

При цьому, в рядку 13 ЗП (Зменшення
нарахованої суми податку) зазначено
сума 78802 грн., а в рядку 14 (Податок на
прибуток за звітний податковий період)
зазначена сума - 78802 грн., тобто
позивачем у вказаних рядках зазначені
суми з відповідними знаками +/-,, що
дорівнюють сумі авансових внесків,
сплачених у звітному кварталі.

Отже, податкова декларація з податку на
прибуток від 03.04.2013 року була надана
позивачем у зв'язку з тим, що за даними
цієї декларації за результатами
господарської діяльності позивача за 1
квартал 2013 року в наявності є збитки на
суму 410966 грн., що у відповідності з абз. 9
п. 57.1. ст. 57 ПК України є підставою для
платника податку, який сплачував
авансові внески з податку на прибуток
без подання податкової декларації,
подати податкову декларацію з податку
на прибуток за перший квартал 2013 року.

З урахуванням того, що за приписами п.
75.1. ст. 75 ПК України камеральна
перевірка проводиться виключно на
підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках),
та з урахуванням того, що за даними
декларації з податку на прибуток
позивача за 1 квартал 2013 року об'єкт
оподаткування має від'ємне значення (-
410966 грн.), тобто за вказаний податковий
період є відсутнім прибуток, що
підлягає оподаткуванню, отже колегія
суддів вважає, що донарахування
відповідачем позивачу податкового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 78802 грн. та застосування
відповідних штрафних санкцій є таким,
що вчинено безпідставно та
нерозсудливо.

Разом з тим, як вбачається з акту
перевірки, підставою для донарахування
податкових зобов'язань є висновок
відповідача про те, що позивачем
невірно заповнено рядок 13 податкової
декларації з податку на прибуток за 1
квартал 2013 року.

Як стверджує відповідач, позивачем при
відсутності нарахованого податку на
прибуток відображено зменшення
податку на суму нарахованих авансових
внесків з податку на прибуток за
січень-березень 2013 року в сумі 78802 грн.,
тоді як за 1 квартал 2013 року
задекларовано від'ємне значення
об'єкту оподаткування в сумі - 410966 грн.

Проте, такі висновки податкового
органу є необґрунтованими з огляду на
наступне.

Як зазначалося вище, п. 57.1 ст. 57 ПК
України встановлено, що платники
податку на прибуток (крім
новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації. У
разі якщо платник податку, який сплачує
авансовий внесок, за підсумками
першого кварталу звітного
(податкового) року не отримав прибуток
або отримав збиток, він має право
подати податкову декларацію та
фінансову звітність за перший квартал.
Такий платник податку у другому -
четвертому кварталах звітного
(податкового) року авансові внески не
здійснює, а податкові зобов'язання
визначає на підставі податкової
декларації за підсумками першого
півріччя, трьох кварталів та за рік, яка
подається до органу державної
податкової служби в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до п.п. 46.1., 46.5. ст. 46 ПК
України визначено, що податкова
декларація, розрахунок - документ, що
подається платником податків
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.
Форма податкової декларації
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної фінансової
політики.

Виходячи з вищевикладених норм
законодавства, судом першої інстанції
було вірно вказано на те, що Податковим
кодексом України не визначено
конкретного механізму подальшого
врахування авансових внесків,
попередньо сплачених платником
податку до моменту виникнення у нього
права на подання податкової декларації
з податку на прибуток у зв'язку з
наявністю у нього збитків за
результатами господарської діяльності
у 1 кварталі поточного року.

Однак, у відповідності з Таблицею 1
Додатку ЗП до рядка 13 Податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України від
28.09.2011 року № 1213 "Про затвердження форми
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства", в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, сума, що зазначається в
рядку 13 (Зменшення нарахованої суми
податку) податкової декларації з
податку на прибуток, визначається
шляхом складання сум: рядок 13.1 + рядок
13.2 + рядок 13.5.1 + рядок 13.6 + рядок 13.7
Таблиці 1 вказаного Додатку ЗП до рядка
13 Податкової декларації з податку на
прибуток.

При цьому, рядок 13.7. Таблиці 1 Додатку ЗП
до рядка 13 Податкової декларації з
податку на прибуток має назву: "Сума
сплаченого авансового внеску з податку
на прибуток відповідно до пункту 57.1
статті 57 глави 4 розділу II та абзацу
другого пункту 2 підрозділу 4 розділу XX
Податкового кодексу України".

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів робить висновок про те, що
позивач обґрунтовано відобразив суму
авансового внеску з податку на
прибуток у розмірі 78802 грн. в рядку
13.7.Таблиці 1 Додатку ЗП до рядка 13
Податкової декларації з податку на
прибуток та відповідно в рядку 13 ЗП
(Зменшення нарахованої суми податку)
безпосередньо самої податкової
декларації від 03.04.2013 року.

З цих же підстав є обґрунтованим
зазначення позивачем в рядку 14 (Податок
на прибуток за звітний податковий
період (рядок 11 + рядок 12 - рядок 13)) та в
рядку 16 (Податок на прибуток,
нарахований за результатами
останнього календарного кварталу
(звітного) податкового періоду (рядок 14
- рядок 15) (+, -)) суми у розмірі -78802 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Дослідивши вищевикладені обставини
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що у діях платника податків
(позивача) немає порушень тих норм
законів, на які посилається відповідач,
і приходить до висновку, що твердження
податкового органу про наявність таких
порушень ґрунтуються на припущеннях та
належним чином не доведені, доводи
відповідача не ґрунтуються на законі
та спростовуються наявними у
матеріалах справи доказами.

Згідно до п. 1,3 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Отже, проаналізувавши вищевикладені
обставини справи та правовідносини, що
їм відповідають та оцінивши докази
надані сторонами по справі у їх
сукупності, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що податкове
повідомлення - рішення форми "Р",
винесене Лівобережною об'єднаною
державною податковою інспекцією м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області за № від 09 липня 2013 року,
яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Рекламна агенція
"Кентаур" збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств за основним платежем на
суму 78802,00 грн. та за штрафними
санкціями на суму 19700,50 грн., всього на
суму 98502,50 грн., не відповідає п.п. 1,3 ч. 3
ст. 2 КАС України, оскільки винесене
відповідачем на підставі, у межах
повноважень, але не у спосіб,
передбачений законодавством та без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, отже
тому є протиправним та підлягає
скасуванню, а позовні вимоги позивача є
цілком обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
викладене достатньо повно,
обґрунтовано та мотивовано з
посиланням на конкретні пункти законів
України, які регулюють спірні
правовідносини, що свідчить про
відсутність підстав для його
скасування.

З огляду на встановлені судом першої
інстанції фактичні обставини справи та
обрану правову позицію, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ч.2
ст.212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
серпня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко