Справа № К/9991/50006/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/50006/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Джанкойському районі Автономної
Республіки Крим до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Джанкой
Автономної Республіки Крим про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Джанкойському районі Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 28 лютого 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2011 року Управління Пенсійного
фонду України в Джанкойському районі
Автономної Республіки Крим (далі УПФ)
звернулось до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Джанкой
Автономної Республіки Крим (далі
відділення Фонду), в якому просило
стягнути з відповідача заборгованість,
яка виникла внаслідок його незгоди
відшкодувати виплачені позивачем
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та у зв'язку
з втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, щомісячної державної
адресної допомоги та витрати на її
доставку.

В обґрунтування позовних вимог УПФ
зазначало, що відповідно до статті 21
Закону України від 23 вересня 1999 року №
1105-ХІV «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105-ХІV) та постанови
Кабінету Міністрів України від 26
березня 2008 року № 265 «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян»
(далі постанова КМУ № 265) відділення
Фонду повинно відшкодовувати всі
виплати, сплачені особам, яким
призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, в тому
числі державну адресну допомогу та
витрати на її доставку.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 28 лютого 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2011
року, позов задоволено частково,
стягнуто з відділення Фонду
заборгованість по виплаті основного
розміру пенсії та витрат на її доставку
у розмірі 609,36 гривень, в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
ними судові рішення, в частині відмови
в задоволенні позову про стягнення
державної адресної допомоги та витрат
на її доставку, скасувати та
задовольнити в цій частині позовні
вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суди попередніх інстанцій, на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що постановою правління ПФУ та
правління Фонду від 4 березня 2003 року №
5-4/4 затверджено Порядок відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697, далі - Порядок), яким
визначено механізм відшкодування
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій,
призначених відповідно до Закону №
1105-ХІV.

При цьому, статтею 21 Закону № 1105-ХІV не
передбачено можливості відшкодування
Фондом витрат з виплати державної
адресної допомоги. Така адресна
допомога не передбачена ані в переліку
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом відповідно до статті 21
Закону № 1105-ХІV, ані у встановленому
пунктом 4 Порядку переліку виплат,
передбачених до відшкодування Фондом
ПФУ.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
№ 1105-ХІV, відповідно якій Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Аналіз положень Постанови КМУ № 265,
якою передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги, дає
підстави вважати, що така виплата не
входять до складу розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Вирішуючи питання, чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним з основних принципів страхування
від нещасного випадку є цільове
використання коштів, які відповідно до
статті 46 Закону № 1105-XIV не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що державна
адресна допомога, як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Тому, Фонд не може нести
витрати на виплату та доставку
зазначених коштів.

Таким чином, висновки судів про
безпідставність вимог УПФ щодо
відшкодування за рахунок відділення
Фонду витрат, пов'язаних із виплатою
державної адресної допомоги та витрат
на її доставку, ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального і процесуального права,
відповідають судовій практиці, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, а тому підстав для
скасування рішень судів колегія суддів
не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Джанкойському районі Автономної
Республіки Крим залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 28 лютого 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії сторонам і
оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало