Справа № 334/317/14-а (2-а/334/70/14)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2014 рокусправа № 334/317/14-а
(2-а/334/70/14) Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів: головуючого
судді: Іванова С.М.

суддів: Чабаненко С.В.,
Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного Фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя на
постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 19.02.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного Фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: Територіальне
управління Державної судової
адміністрації в Запорізькій області
про визнання протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя
щодо відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, стягнення недоплачених та
проведення перерахунку по щомісячній
оплаті, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного Фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: Територіальне
управління Державної судової
адміністрації в Запорізькій області
про визнання протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя щодо
відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, стягнення недоплачених та
проведення перерахунку по щомісячної
оплаті з 01.12.2013 року в розмірі 90
відсотків виходячи з розміру
заробітних плат визначених у довідках
ТУ ДСА в Запорізькій області від
05.12.2013 року за № 08-03/484 без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання з
урахуванням різниці, яка виплачена за
цей період.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що згідно наказу
Президента України про звільнення
суддів, відповідно до пунктів 1 та 9
частини п'ятої статті 43 Закону України
«Про статус суддів» він був звільнений
з посади судді Заводського районного
суду міста Запоріжжя у зв'язку з
поданням заяви про відставку, про що
свідчить Указ Президента України від
07.11.2005 року № 1554/2005.

Наказом голови Заводського районного
суду м. Запоріжжя № 33-к від 28.11.2005 року
йому було встановлено щомісячне
довічне грошове утримання в розмірі 90
відсотків заробітної плати з 29.11.2005
року.

Державна судова адміністрація України
21.12.2005 року надіслала лист
територіальному управлінню державної
судової адміністрації в Запорізькій
області № 17-8333/05 щодо
надання дозволу на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання (стаж роботи на посаді судді
станом на 28.11.2005 року становить 25 років
7 місяців), згідно якому,
він має право на отримання щомісячного
довічного грошового утримання в
розмірі 90 відсотків заробітної плати.

Згідно постанови Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 04
березня 2013 року та ухвали
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя, згідно довідок ТУ ДСА
Запорізької області від 03.01.2013 року №
08-03/1 та 08-03/2, здійснило перерахунок та
виплатило йому щомісячне довічне
грошове утримання як судді у відставці
в розмірі 90 відсотків, виходячи з
розміру заробітної плати працюючих
суддів без обмеження граничного
розміру щомісячного грошового
утримання, яке він утримує на цей
період.

У зв'язку зі зміною заробітної плати
працюючих суддів він звернувся із
заявою до ТУ ДСА України в
Запорізькій області, яка 05.12.2013 року
надала довідку за 08-03/484 про суддівську
винагороду для обчислення щомісячного
грошового утримання судді у відставці
на підставі особливого розрахунку
працюючого на відповідній посаді
судді, згідно ст.. 129 Закону
України «Про статус суддів» на 01.12.2013
року.

06.12.2013 р. він звернувся до управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району м. Запоріжжя з заявою щодо
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

19.12.2013 року ним було отримано письмову
відповідь з управління Пенсійного
фонду України Ленінського району м.
Запоріжжя за № 396/с-1 з відмовою у
перерахуванні і виплаті щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Свою відмову управління Пенсійного
фонду Ленінського району м. Запоріжжя
обґрунтувало тим, що згідно ч. 4 ст. 138
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» зміна розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання.

УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя
вважає, що перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
здійснюється з усієї суми заробітної
плати діючих суддів Конституційного
суду України з дня виникнення права на
відповідний перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання передбачено лише для суддів
Конституційного суду України. Крім
того, рішенням Конституційного суду
України від 03.06.2013 року № 3-рп/213
визнані такими, що не відповідають
Конституції України, є
неконституційними: ч. 3, 1, 2, третє
речення ч. 5 ст. 138 Закону України
«Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року № 2453-VI, у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, ст. 2
Закону України Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року №
3668-VI в частині поширення її дії на Закон
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI,
абзац 2 розділу ІІ «прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI
положенні законів України, що визнані
не конституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним судом
цього рішення.

Положення ч. 3 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
Конституційним судом не розглядалося.

З даною відмовою управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м. Запоріжжя щодо перерахунку
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
позивач не згоден.

На підставі викладеного, позивач
просив визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Запоріжжя щодо
відмови у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання від 19.12.2013 року
№ 396/с-1, зобов'язати управління
Пенсійного фонду України у Ленінському
районі м. Запоріжжя здійснити
йому з 01.12.2013 року перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання як судді у
відставці в розмірі 90 % виходячи з
розміру заробітних плат визначених у
довідках ТУ ДСА в Запорізькій області
від 05.12.2013 р. за № 08-03/484 без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання з урахуванням різниці, яка
виплачена за цей період та зобов'язати
управління

Пенсійного фонду України у Ленінському
районі м. Запоріжжя в разі підвищення
посадових окладів суддів здійснювати
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання в майбутньому
визначених у довідках ТУ ДСА в
Запорізькій області. Також просив
допустити негайне виконання у межах
суми стягнення за один місяць, та
стягнути з Державного бюджету України
витрати на оплату судового збору у сумі
229, 40 грн.

Постановою Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 19.02.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного Фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1
в перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1
з 01.12.2013 року перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання як судді у відставці у
розмірі 90 %, виходячи з
розміру заробітних плат, визначених у
довідках ТУ ДСА в Запорізькій області
від 05.12.2013 р. за № 08-03/484 без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання, з
урахуванням різниці, яка виплачена за
цей період.

Вирішено питання про судові витрати по
справі.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці
повинно виплачуватися виходячи з
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді, а прийняття
нормативних актів, які б звужували
існуючі гарантії незалежності суддів,
складовою якої є належне матеріальне
забезпечення, є порушенням норм
Конституції України, яка гарантує
судді ці права.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання передбачено лише
для суддів Конституційного суду
України. Вважає, що законних підстав
для проведення перерахунку позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці на
підставі довідки від 05.12.2013 року №
08-03/484, виданої територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації України в Запорізькій
області, не має. Крім того, позовні
вимоги позивача в частині зобов`язання
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.
Запоріжжя в разі підвищення посадових
окладів суддів здійснювати
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання в майбутньому,
виходячи з розміру заробітних плат,
визначених у довідках ТУ ДСА в
Запорізькій області заявлені з
порушенням ст. 2, ст. 6 КАС
України, оскільки діючим
законодавством передбачено захист
порушених прав, свобод або інтересів,
але не встановлення права на майбутнє.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
Указом Президента України від
07.11.2005 року № 1554/2005 року ОСОБА_1
звільнено з посади судді у зв'язку з
поданням заяви про відставку 28.11.2005
року ОСОБА_1 наказом голови Заводського
районного суду м. Запоріжжя № 31-к від
28.11.2005 року звільнено з посади судді
Заводського районного суду м.
Запоріжжя у зв'язку з поданням заяви
про відставку.

Наказом голови Заводського районного
суду м. Запоріжжя № 33-к від 28.11.2005 року
ОСОБА_1 встановлено щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 90
відсотків заробітної плати з 29.11.2005
року (стаж роботи, який дає право і
відставку, становить 29 років 6 місяців 27
днів.

Державна судова адміністрація України
від 21.12.2005 року надіслала лист
№ 17-8333/05 територіальному управлінню
державної судової адміністрації в
Запорізькій області щодо надання
дозволу на отримання щомісячного
довічного грошового утримання (стаж
роботи на посаді судді станом на 28.11.2005
року становить 25 років 7 місяців),
згідно якого, ОСОБА_1 має право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 90
відсотків заробітної плати.

Згідно листа ТУ ДСА України
Запорізької області про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці у зв'язку
з підвищенням заробітної плати діючим
суддям управління Пенсійним фондом
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя та положень ч. 4 ст. 43 Закону
України «Про статус суддів», наказу
Президента України від 10.07.1995 року № 584
«Про додаткові гарантії соціального
захисту суддів», з 01
лютого 2007 року на підставі заяви ОСОБА_1
від 16.01.2007 року управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Запоріжжя було призначено щомісячне
довічне грошове утримання як судді у
відставці, яке складало 3901, 59 грн. сума
виплати 90 відсотків заробітної
плати судді.

Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Запорізькій області, у зв'язку з
підвищенням заробітної плати діючим
суддям, починаючи з 2012
року надавало ОСОБА_1 довідки про
суддівську винагороду для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, на
підставі яких , починаючи з 2012 року
ОСОБА_1 звертався із заявою до
управління Пенсійного фонду України у
Ленінському районі м. Запоріжжя щодо
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання працюючого судді.

19.12.2013 року позивачем було отримано
письмову відповідь з управління
Пенсійного фонду України Ленінського
району м. Запоріжжя за № 396/с-1 з
відмовою у перерахуванні і виплаті
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Свою відмову управління Пенсійного
фонду України Ленінського району
м. Запоріжжя обґрунтувало, тим,
що згідно ч. 4 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
перерахунок щомісячного грошового
утримання здійснюється лише для суддів
Конституційного Суду України, а
рішення Конституційного Суду України
від 03.06.2013 № 3-рп/213 по справі № 1-2/2013,
положень ч. 4 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус судів»,
Конституційним Судом не розглядалось.

ОСОБА_1 є суддею у відставці та
користується пільгами відповідно до
ст. 44 Закону України «Про статус
суддів».

Згідно статті 43 Закону України «Про
статус суддів», за суддею, який
перебуває у відставці, зберігається
звання судді і такі ж гарантії
недоторканості та соціального захисту,
як і до виходу у відставку. Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Постановою Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
№ 2863-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про
статус суддів»(абз. 3 пункту 1)
передбачалося, що в

разі зміни заробітної плати суддів,
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді, та виплачується - в
суді за останнім місцем роботи або за
їх вибором у суді за місцем їх
проживання.

Згідно з частиною 3 статті 11 Закону
України «Про статус суддів» гарантії
незалежності судді, включаючи заходи
його правового захисту, матеріального
і соціального забезпечення,
передбачені цим Законом, поширюються
на всіх суддів України і не можуть бути
скасовані чи знижені іншими
нормативними актами України і
Автономної Республіки Крим.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріпленою у
статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту (заробітна плата, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання,
тощо), надання їм у майбутньому статусу
судді у відставці, право якого на
пенсійне та щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією незалежності
працюючих суддів.

Відповідно до ст. 8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
права і свободи людини і громадянина,
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Положеннями п. 7 Рішення
Конституційного Суду України від
11.10.2005 р. № 8-рп/2005 зазначено, що
право судді, який перебуває у
відставці, на пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання є гарантією
незалежності працюючих суддів.
Щомісячне довічне грошове утримання -
це особлива форма соціального
забезпечення суддів, зміст якої
полягає у гарантованій державою
щомісячній звільненій від сплати
податків грошовій виплаті, що слугує
забезпеченню їх належного
матеріального утримання, в тому числі,
після звільнення від виконання
обов'язків судді. Також Конституційний
Суд України вказав, що надання судді
матеріального захисту є гарантією
забезпечення його незалежності. Разом
з тим, будь-яке зниження рівня гарантій
незалежності суддів суперечить
конституційній вимозі неухильного
забезпечення незалежного правосуддя.
Щомісячне довічне грошове утримання
судді у встановленому розмірі
спрямоване на забезпечення гідного
його статусу життєвого рівня, оскільки
суддя обмежений у праві заробляти
додаткові матеріальні блага.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», в
редакції з 01.01.2011р., щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Досліджуючи правове поняття
«щомісячне довічне грошове утримання
судді», Конституційний Суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав,
що це утримання є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу, а
правова природа щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та щомісячне грошове утримання діючого
судді однакова, а самі ці поняття
однорідні та взаємопов'язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування: судді у
відставці сплачує Пенсійний фонд
України за рахунок Державного бюджету,
діючому судді виключно з Державного
бюджету України. У цьому ж рішенні
Конституційний суд України вказує про
неможливість звуження змісту та об'єму
гарантій незалежності суддів, а
відповідно, матеріального та
соціального забезпечення.

Відповідно до рішення Конституційного
Суд України від 22.09.05 р. № 5-рп/2005,
конституційні права свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані, а при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку, що щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці повинно
виплачуватися виходячи з заробітної
плати судді, який працює на відповідній
посаді, а прийняття нормативних актів,
які б звужували існуючі гарантії
незалежності суддів, складовою якої є
належне матеріальне забезпечення, є
порушенням норм Конституції України,
яка гарантує судді ці права.

Таким чином, відмову у перерахуванні і
виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання як судді у
відставці у зв'язку із зміною
заробітної плати працюючого судді,
вірно визнано неправомірною, оскільки
вона суперечить

Конституції України, тому позовні
вимоги позивача в цій частині є
обґрунтованими, такими, що
відповідають вимогам закону.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
судом першої інстанції вірно
відмовлено в частині зобов'язання
управління Пенсійного Фонду України в
Ленінському районі м.
Запоріжжя довічно перераховувати
щомісячне довічне грошового утримання
як судді у відставці у зв'язку із зміною
заробітної плати працюючого судді,
тому як діючим законодавством (ст. 2, ст.
6 КАСУ) передбачено захист порушених
прав, свобод або інтересів, але не
встановлення права на майбутнє.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного Фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя - залишити
без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Запоріжжя від 19.02.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного Фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: Територіальне
управління Державної судової
адміністрації в Запорізькій області,
про визнання протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя щодо
відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, стягнення недоплачених та
проведення перерахунку по щомісячної
оплаті - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С. В. Чабаненко

Суддя:
А. В. Шлай