Справа № 803/605/14
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
Справа №
876/4811/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
колективного підприємства «Ковельбуд»
на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Ковелі та Ковельському
районі Волинської області до
колективного підприємства «Ковельбуд»
про стягнення заборгованості з
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах,-

в с т а н
о в и в:

У березні 2014 року Управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області (далі - позивач) звернулося з
позовом до колективного підприємства
«Ковельбуд» (далі - відповідач) про
стягнення заборгованості з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій з грудня 2013
року по березень 2014 року в сумі 102596,79
грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач подав до апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на неправильне
застосуванням судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що у зв'язку з кризою підприємство
практично не працює через відсутність
замовлень на виконання будівельних чи
ремонтних робіт, а тому відсутні кошти
для виплати пільгових пенсій.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідач відповідно до вимог ст.ст. 14,
15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -
Закон № 1058) зареєстрований як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Пунктом 1 статті 2 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі -
Закон № 400/97) визначено, що об'єктом
оподаткування для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону є - фактичні витрати на оплату
праці працівників, які включають
витрати на виплату основної і
додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII
визначено категорії осіб, які на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи.

Відповідно до пункту 2 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону № 1058
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
роботах, передбачених Списками № 1 і №
2, та за результатами атестації робочих
місць, на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення".

Згідно п. п. 6.1 п. 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, яка
затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003 (далі - Інструкція) відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону № 1058.

Пунктом 6.4 Інструкції встановлено, що
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
«Прикінцевих положень» Закону № 1058,
які надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом
десяти днів з новопризначених
(перерахованих пенсій).

Відповідно до абзацу 1 п. 6.8 Інструкції
підприємства щомісячно до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

УПФУ було направлено відповідачу
розрахунки фактичних витрат на виплату
і доставку пенсії (а.с. 6-12), проте
добровільно заборгованість погашена
не була.

Разом з тим суд відзначає, що
відповідачем у судовому порядку не
оскаржено рішень та дій УПФУ, які стали
підставою для розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, а отже суми вказані в
розрахунок фактичних витрат в частині
призначення пільгових пенсій,
призначених відповідно до п. «б»-«з» ч.1
відповідачем ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» підлягають до
сплати.

Колегія суддів не приймає до уваги
твердження відповідача про скрутне
фінансове становище, оскільки
відповідно до ч. 12 ст. 20 Закону № 1058
страхові внески підлягають сплаті
незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу колективного підприємства
«Ковельбуд» слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу колективного
підприємства «Ковельбуд» залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2014 року у справі №803/605/14 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула