Справа № 809/1897/14
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"03" липня 2014 р.
Справа № 809/1897/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 340,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач) звернулася до суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 340,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем не
погашено грошових зобов'язань по
штрафних (фінансових) санкціях з
податку на доходи з фізичних осіб,
застосованих згідно податкового
повідомлення-рішення № від 01.11.2013
року.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подавши 02.07.2014
року до суду клопотання про розгляд
справи без участі його представника в
судовому засіданні. Позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, явку представника не
забезпечив. Направлена на вказану в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
адресу місцезнаходження відповідача:
76018, АДРЕСА_1, рекомендована
кореспонденція з ухвалою суду про
відкриття провадження у справі від
18.06.2014 року, інформацією про права та
обов'язки та повісткою про виклик до
суду, повернулась назад до суду з
відміткою установи зв'язку про
неможливість вручення вказаної
кореспонденції.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в разі ненадання особами, які
беруть участь у справі, інформації щодо
їх поштової адреси, судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються:
юридичним особам та фізичним
особам-підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі за
такою адресою вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Відповідно до ч. 11 ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

За таких обставини, суд дійшов висновку
про те, що судова повістка про дату й
час проведення судового засідання в
даній справі вручена відповідачу
належним чином.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, відповідно до норм
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, враховуючи відсутність
перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, а також відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
вважає за можливе розглянути дану
адміністративну справу в письмовому
провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративного позову в порядку
письмового провадження, дослідивши і
оцінивши наявні в матеріалах справи
письмові докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов є
обґрунтований, а тому його належить
задовольнити, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.05.2006 року
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності фізична
особа-підприємець, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 29.05.2014 року,
та взятий на облік як платник податків
в ДПІ в м. Івано-Франківську (а.с. 5).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового
кодексу України, Податковий кодекс
України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Статтею 36 Податкового кодексу України
встановлено, що податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15
Податкового кодексу України
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового
кодексу України передбачено, що сплата
податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті
16 Податкового кодексу України
визначено, що сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Податок на доходи фізичних осіб,
зобов'язання по якому є предметом
стягнення за даним адміністративним
позовом, відповідно до підпункту 9.1.2.
пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу
України належать до загальнодержавних
податків і зборів (обов'язкові платежі).

Відповідач згідно пункту 162.1 статті 162
Податкового кодексу України є
платником податку на доходи фізичних
осіб.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Статтею 75.1 Податкового кодексу України
визначено, контролюючі органи мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Судом встановлено, що 29.10.2013 року
позивачем за наслідками проведеної
камеральної перевірки податкової
декларації про майновий стан і доходи,
складено акт № 3176/9-15-17-1-12-2/НОМЕР_2, на
підставі якого прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 01.11.2013 року, яким до відповідача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 340,00 грн. (а.с.8,10-11)

Вказані акт перевірки та податкове
повідомлення-рішення надіслано
відповідачу на адресу
місцезнаходження вказану в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, про що
свідчать супровідний лист від 01.11.2013
року, конверт та рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 9, 13).

Окрім цього, в Єдиному державному
реєстрі судових рішень, розміщеному на
офіційному веб-порталі «Судова влада
України» за адресою: http://reyestr.court.gov.ua/,
відсутні судові рішення з яких би
вбачався факт оскарження
вищевказаного податкового
повідомлення-рішення.

Приписами пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України визначено,
що у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Оскільки відповідачем відповідно до
вимог статті 56 Податкового кодексу
України не була порушена процедура
адміністративного оскарження
податкових зобов'язань визначених вище
вказаним податковим
повідомленням-рішенням, вказане
податкове повідомлення-рішення не
оскаржувалося до суду, то суд в даній
справі дійшов висновку про те, що
визначені позивачем грошові
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 340,00 грн. є
узгодженими та є податковим боргом.
Доказів протилежного суду відповідно
до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України відповідачем
не подано.

Відповідно до норми підпункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державною податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
надсилалися відповідачу податкова
вимога форми "Ф1" за № 1/1986 від 26.12.2006 року
та форми "Ф2" за № 2/437 від 14.03.2007 року, які
отримані відповідачем, про що свідчить
копія рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с. 14,15). Оскільки відповідачем не
подано суду доказів виконання
вищевказаних податкових вимог в
повному обсязі, враховуючи, що
податковий борг відповідача з дня
виставлення вищевказаних податкових
вимог до дня звернення до суду з даним
позовом жодного разу не переривався, що
підтверджується довідкою позивача №
10141/10/25-150/5450 від 20.06.2014 року, дана друга
податкова вимога відповідно до статті
60 Податкового кодексу України не є
відкликаною, та не потребує винесення
нової податкової вимоги.

Докази повної оплати чи погашення
відповідачем в інший спосіб спірної
суми податкового боргу у матеріалах
справи відсутні. Доказів, які б
свідчили про погашення заборгованості,
відповідач суду відповідно до вимог
частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не надав. Натомість, податковий борг
відповідача підтверджується
вищевказаним податковим
повідомленням-рішенням, витягом з
облікової картки платника податку -
відповідача та довідкою про борг
станом на 06.06.2014 року.

Право позивача на звернення до суду з
позовом про стягнення податкового
боргу передбачене підпунктом 20.1.34
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
Державної податкової інспекції у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 340,00 грн. є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, що
проживає за адресою: 76018, АДРЕСА_1) на
користь місцевого бюджету міста
Івано-Франківська податковий борг з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі
03.07.2014 року.