Справа № 0870/2976/12
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/41944/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Запорізької митниці Державної митної
служби України на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 травня 2012
р. та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2013 р. у справі № 0870/2976/12 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Квант» до
Запорізької митниці, про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Квант» звернулося з
позовом до Запорізької митниці, в
якому, з урахуванням уточнених вимог,
просило визнати протиправним та
скасувати рішення про визначення
митної вартості товарів №112000003/2012/00308/1
від 22.02.2012; зобов'язати визначити митну
вартість імпортованих на митну
територію України товарів, вказаних у
рішенні №112000003/2012/00308/1 від 22.02.2012 за
методом 1 - за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
товарів).

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду 31 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
р., позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
Рішення Запорізької митниці про
визначення митної вартості товарів
№112000003/2012/00308/1 від 22.02.2012 року. В іншій
частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими по
справі судовими рішеннями, Запорізька
митниця Державної митної служби
України подала касаційну скаргу, в якій
просить судові рішення скасувати,
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог. Скарга
обґрунтована невірним застосуванням
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вбачає підстави до її задоволення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 23 жовтня 2011 року між
Компанією "HONGKONG HANTOP INTERNATIONAL CO., LIMITED"
(далі продавець) та ТОВ "Квант" укладено
контракт №VN-11А, згідно з яким продавець
зобов'язується поставляти з моменту
підписання контракту і до кінця 2012 року
на погоджених умовах, а покупець
приймати та оплачувати вогнетривку
продукцію, що надходить, в кількості і
за цінами згідно з додатками, які є
невід'ємною частиною цього контракту.

23 жовтня 2011 року продавцем та ТОВ
"Квант" був підписаний додаток №1 до
контракту від 23.11.2011 на постачання 24
тонн вогнетривкої високо глиноземної
цегли марки LZ-75, ціною 400 доларів США за 1
тонну, на загальну суму 9600 доларів США.

09 грудня 2012 року між продавцем та ТОВ
"Квант" підписано додаток №4 до
контракту від 23.11.2011 на постачання 24
тонн вогнетривкої високо глиноземної
цегли марки LZ-75, ціною 400 доларів США за 1
тонну, на загальну суму 9600 доларів США.

На виконання умов контракту у лютому 2012
продавець поставив ТОВ "Квант" товар -
високоглиноземисту вогнетривку цеглу
марки LZ-75 (розмір 230х113х65 мм; 230х113х65/45 мм).

24.02.2012р. позивачем для проведення
митного оформлення поставленого
товару до Запорізької митниці було
подано вантажну митну декларацію
№112050000/2012/003084, у якій зазначено
основний метод (перший) визначення
митної вартості за ціною угоди та
надано наступні документи:
зовнішньоекономічний контракт №VN-11А
та додатки до нього №№1-6; пакувальний
аркуш б/н та його переклад; договір
перевезення №562 від 27.01.2012; фінансову
довідку на вартість фрахту №5943; інвойс
№YT11B03SC194 від 16.12.2011; довідку ДПІ №78702 від
10.01.2011; сертифікат походження товару
№ССРІТ113145424; технічний опис №1230;
платіжне доручення в іноземній валюті
№1 від 14.11.2011; платіжне доручення в
іноземній валюті №3 від 15.12.2011; платіжне
доручення в іноземній валюті №1 від
26.01.2011; платіжне доручення в іноземній
валюті №2 від 26.01.2011; сертифікат якості
б/н від 16.12.2011 та його переклад; контракт
між виробником та постачальником
YT11B3PC194 від 08.11.2011 та його переклад;
контракт між виробником та
постачальником YT11B3PC196 від 15.11.2011 та його
переклад; прас-лист виробника б/н від
01.10.2011 та його переклад; калькуляцію
виробника б/н від 10.12.2011 та її переклад;
лист постачальника б/н від 21.01.2012 та
його переклад; комерційний інвойс від
виробника до постачальника №YT11B03IC194
від 10.11.2011 та його переклад; комерційний
інвойс від виробника до постачальника
№YT11B03IC196 від 15.11.2011 та його переклад;
експортну декларацію №2478663 від
19.12.2012; висновок ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" №276 від
01.02.2012; виписку банку постачальника про
здійснення платежів на користь
виробника та переклад цієї виписки.

З посиланням на приписи пункту 11
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» від 20.12.2006 №1766 (у
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - Порядок
№1766) Запорізька митниця запросила ряд
додаткових документів для визначення
митної вартості, а саме: висновки
експертних органів, відповідну
бухгалтерську документацію - копії
первинних рахунків, згідно з якими
товар було знято з обліку балансу
виробником, випущено зі складу
виробника, інші документи за бажанням
декларанта, про що позивач був
повідомлений.

На таку вимогу Позивач 22.02.2012 року надав
Відповідачу висновок
«Укрпромзовнішекспертизи» № 276 від
01.02.2012, чек валютного складу від 12.12.2011,
видатковий чек та квитанції від 12.12.2011,
про що здійснив відповідний запис у
ВДМ.

22.02.2012 року Запорізькою митницею
винесено Рішення про визначення митної
вартості товару №112000003/2012/00308/1 за
методом №6 (резервним). Згідно з цим
рішенням відкоригована вартість
товару складає 1440 доларів США за 1 тону,
а загальна митна вартість товару
визначена відповідачем у розмірі 69120
доларів США, тобто 552061 грн. 44 коп.

Зі змісту прийнятого рішення
вбачається, що підставами неприйняття
митної вартості, визначеної
декларантом, є ненадання декларантом
додаткових документів у повному обсязі
згідно з п. 11,14 ПКМУ від 20.12.2006 №1766. У
рішенні також зазначено, що з
декларантом проведено консультацію, за
результатами якої прийнято рішення про
неможливість використання методів № 2,3
в зв'язку з відсутністю інформації про
оформлення з ідентичними та подібними
товарами (ст.ст. 268, 269 МКУ), також про
неможливість застосування методів № 4,5
в зв'язку відсутністю інформації щодо
визначення митної вартості на основі
віднімання вартості на основі
додавання вартості (ст.ст. 271, 272 МКУ). При
визначенні митної вартості
застосована наявна у митного органу
інформація щодо митної вартості
товарів. Застосовано метод визначення
митної вартості №6 у відповідності з
вимогами статті 273 МКУ. ВМД 901000010/1/1634 від
28.12.2011р.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ТОВ «Квінт» щодо визнання протиправним
та скасування рішення Запорізької
митниці з митної оцінки товару
№112000003/2012/00308/1 від 22.02.2012, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що позивачем було подано усі
необхідні та належні документи, які
дозволяли визначити митну вартість
товару за методом оцінки за ціною угоди
щодо товарів, а відповідачем не було
доведено правомірність прийняття
оскаржуваного рішення про визначення
митної вартості товарів за шостим
методом. Щодо вимог про зобов'язання
відповідача визначити митну вартість
товару за методом 1, за ціною договору,
суди дійшли висновку про їх
безпідставність з огляду на те, що при
постановленні судового рішення про
протиправність та скасування рішень
митниці про визначення митної вартості
товару за певним методом, повторного
оформлення вантажу не відбувається, а
тому зазначені вимоги не ґрунтується
на положеннях закону

Водночас, відповідно до частини першої
статті 265 МК відповідно до якої, митний
орган здійснює контроль за
правильністю митної оцінки товарів з
урахуванням положень цього Кодексу,
має право приймати рішення про
правильність заявленої декларантом
митної вартості товарів.

Згідно зі статтею 266 МК визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних товарів
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; 4) на основі
віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість), 6) резервного. Основним є
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Аналіз наведених норм, а також положень
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку
декларування митної вартості товарів
дає підстави вважати, що митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

З матеріалів справи вбачається
проведення митницею необхідних
консультацій з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості. Ненадання декларантом усіх
витребуваних митницею документів
унеможливило застосування першого
методу визначення митної вартості
товару. Спірне рішення митного органу є
мотивованим. Правомірність
застосування відповідачем шостого
методу визначення митної вартості
товару з послідовним застосуванням
попередніх, як це встановлено частиною
5 статті 266 МК, а також обґрунтування
неможливості їх застосування
підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, суди попередніх
інстанції дійшли помилкового висновку
про протиправність рішення
Запорізької митниці від 22.02.2012 року
№112000003/2012/00308/1.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанції,
частково задовольняючи
адміністративний позов порушили норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до ухвалення помилкових
судових рішень.

Згідно з ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 229, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Запорізької митниці
Державної митної служби України
задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 31 травня 2012
р. та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2013 р. у справі № 0870/2976/12
скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Квант»
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: