Справа № 200/3892/14-а (2а/200/193/14)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2014 рокусправа № 200/3892/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська

на постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 26 березня
2014 року

у справі № 200/3892/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинення певних дій ,-

встановиВ:

13 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, в якому просив
визнати протиправними дії відповідача.
Зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплачувати позивачу
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці у розмірі 84 відсотків
від заробітної плати працюючого судді
відповідно до довідки Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 26
грудня 2013 року № 7-439с, а саме: з розміру
заробітної плати 20097 грн. з 01.12.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані
безпідставністю відмови у перерахунку
щомісячного грошового утримання з
посиланням на те, що згідно Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється лише
у разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України.

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 26 березня
2014 року адміністративний позов
задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача.
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці, виходячи з
розміру заробітної плати працюючого
судді на відповідній посаді, на
підставі довідки Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013 №
7-439с починаючи з 01.12.2013, у розмірі 84%
заробітної плати працюючого судді з
розміру заробітної плати - 20097 грн., з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу
(а.с.44), в якій, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду, прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, 18.07.1997 позивача
звільнено з посади судді
Дніпропетровського обласного суду у
зв'язку із поданням заяви про
відставку.

З 1997 року позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, отримує щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці.

У зв'язку із зміною розміру суддівської
винагороди працюючих суддів позивачем
на адресу відповідача направлена заява
про перерахування щомісячного
довічного грошового утримання разом із
довідкою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 26.12.2013 №
7-439с, згідно якої станом на 01.12.2013
посадовий оклад судді апеляційного
суду складає 13398,00, надбавка за вислугу
років 6699,00 (50%) (а.с.28).

Відповідач листом від 04.02.2014 № В-21
відмовив позивачу в перерахунку,
обґрунтовуючи відмову тим, що Законом
України «Про судоустрій та статус
суддів» не передбачає такого
перерахунку.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковість висновків
відповідача.

З матеріалів справи та зі змісту
апеляційної скарги вбачається, що
відповідачем не оспорюється право
позивача на отримання щомісячного
довічного грошового утримання як судді
у відставці та факт виплати
відповідачем щомісячного довічного
грошового утримання позивачу як судді
у відставці. Спір між сторонами виник з
приводу відмови відповідача у
проведенні перерахунку раніше
призначеного позивачу щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, пов'язаного з підвищенням
суддівської винагороди працюючим
суддям.

Щомісячне довічне грошове утримання в
зв'язку з виходом у відставку позивачу
призначено за правилами ч.4 ст.43Закону
України «Про статус суддів» від 15.12.1992
в розмірі 84% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Відповідно до абз.3 п.1 Постанови
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів» (з урахуванням рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
у справі №10-рп/2008) щомісячне довічне
грошове утримання суддям у
виплачується в суді за останнім
місяцем роботи або, за їх вибором, у
суді за місцем їх проживання. В разі
зміни заробітної плати суддів розмір
щомісячного грошового утримання судді
у відставці обчислюється виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

30.07.2010 набрав чинності Закон України
«Про судоустрій і статус суддів», крім
статей, зазначених в розділі ХІІ
«Прикінцеві положення» цього Закону.

Відповідно до п.1 розділу ХІІ
«Прикінцеві положення» Закон України
«Про судоустрій і статус суддів»
статті 129 та 130 цього Закону щодо
суддівської винагороди та допомоги на
оздоровлення вводяться в дію з 1 січня
2012 року.

Одночасно підпунктом 1 пункту 2 розділу
ХІІ «Прикінцеві положення» Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції із змінами,
внесеними згідно із Законом України №
2856-VI від 23.12.2010, визнано таким, що
втратив чинність Закон України "Про
статус суддів", крім статті 43, частин
п'ятої - тринадцятої статті 44, які
втрачають чинність з 1 січня 2011 року, та
частин першої - четвертої статті 44, які
втрачають чинність з 1 січня 2012 року.

За правилами п.11 розділу ХІІІ
«Перехідні положення» Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» судді,
призначені чи обрані на посаду до
набрання чинності цим Законом,
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяло на день
набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» від
07.07.2010 № 2453-VI в редакції, яка діяла до
01.10.2011, щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» № 3668-VI
від 08.07.2011, який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
викладена в новій редакції, згідно якої
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

За правилами ч.5 ст.138 Закону України від
07.07.2010 № 2453-VI в редакції Закону № 3668-VI
від 08.07.2011 максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України".

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03.06.2013 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), частина третя,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI.

Як зазначено в цьому рішенні, частина
третя статті 138 Закону № 2453 у редакції
Закону № 3668, яка суперечить
Конституції України‚ не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме:
"Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання".

Перше, друге, трете речення частини
п'ятої статті 138 Закону № 2453 у редакції
Закону № 3668, що суперечать Конституції
України, не підлягають застосуванню як
такі, що втратили чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Проте
підлягають застосуванню перше речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 в
редакції до змін, внесених Законом №
3668, а саме: "Пенсія або щомісячне
довічне грошове утримання судді
виплачується незалежно від заробітку
(прибутку), одержуваного суддею після
виходу у відставку"‚ та четверте
речення частини п'ятої статті 138 Закону
№ 2453 зі змінами, внесеними Законом №
3668, а саме: "Довічне грошове утримання
суддям виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України".

Виходячи з наведених правових норм в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
законодавцем визначено право судді на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання у разі зміни
розміру суддівської винагороди
працюючого на відповідній посаді
судді. Розмір виплачуваного
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
безпосередньо пов'язаний із розміром
суддівської винагороди працюючого на
відповідній посаді судді, що зумовлює
проведення перерахунку довічного
грошового, утримання судді у відставці
при зміні розміру суддівської
винагороди працюючого судді.

Як зазначив Конституційний Суд України
у мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне
довічне грошове утримання судді є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Правова природа щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та щомісячного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття -
однорідними та взаємопов'язаними.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 січня 2008 року №3-1,
затверджено Порядок подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України, відповідно
до розділу ІІ якого уповноважена особа
надає до Управління Пенсійного фонду
України для призначення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці документи зазначені у п.2.1
розділу ІІ вказаного Порядку, у тому
числі довідки про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
під час розгляду справи в повному
обсязі дослідив обставини, які мають
значення для справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог.

Передбачених ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська залишити без
задоволення.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 26 березня
2014 року у справі № 200/3892/14-а - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко