Справа № 826/9583/13-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/9583/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Дегтярьова О.В.
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сорочко
Є.О.

Суддів: Горбань
Н.І.

Межевич М.В.

при секретарі Грисюк
Г.Г.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Лакмар" до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в м. Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення, стягнення надмірно
сплачених коштів, -

В С Т А Н
О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Лакмар"
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в м. Києві про визнання
протиправним та скасування рішення від
29.05.2013 р. №100250000/2013/500283/2 про коригування
митної вартості товарів та стягнення
надміру сплачених платежів в розмірі
18550,69 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
лютого 2014 року позов задоволено
частково, визнано протиправним та
скасовано рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
від 29.05.2013 р. №100250000/2013/500283/2 про
коригування митної вартості товарів. В
іншій частині позову відмовлено.

На вказану постанову Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів
подала апеляційну скаргу, в якій
просить її в частині задоволення
позову скасувати та в цій частині
ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи,
на підставі прямого
зовнішньоекономічного контракту від
06.11.2012 р. №WH1210QTDL113 укладеного позивачем
(покупець) з компанією «Central-China Company Sinopec
Chemical Commercial Holding Company Limited» (Китай,
виробник-продавець), позивачем подано
до Київської митниці Міндоходів митну
декларацію від 23.05.2013 р. №100250000/2013/028004 та
товаросупровідні документи з метою
здійснення митного контролю та митного
оформлення товару «смола епоксидна у
первинній формі (в'язка рідина) CYD-128»
(використовується у хімічній
промисловості для виробництва
лакофарбних матеріалів).
Згідно специфікації від 06.02.2013 р. до
зазначеного контракту сторони
домовились про поставку у березні 2013
року товару «смола епоксидна». У
кількості 17,6 тон за ціною 2,72 доларів за
тону на умовах поставки CIF-Одеса. Чиста
вага: 80 діжок по 220 кг - 17600 кг.

Митна вартість товарів була
задекларована позивачем за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), та
склала 47 872,00 доларів США, тобто 2,72
доларів США за 1 кг.

Відповідно до графи 44 митної
декларації для підтвердження
заявлених відомостей позивачем подано
наступні документи:

- картка обліку від 16.11.2012 р.
№100/2012/0003960;

- міжнародна автомобільна
накладна CMR від 22.05.2013 р. №014927;

- коносамент від 02.04.2013 р.
№ZIMUYEY9300740;

- інвойс від 15.03.2013 р. №-1;

- зовнішньоекономічний договір
від 06.11.2012 р. №WH1210QTDL113;

- додаткова угода до договору від
01.02.2013 р. №1;

- специфікація до договору від
06.02.2013 р. №2;

- довідка Дніпровської ДПІ від
23.04.2013 р. №345/22-324 про відсутність за
межами України валютних цінностей та
майна;

- інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Радіологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено»);

-сертифікат про походження товару
форми А від 22.03.2013 р. №G134200A08350107;

- копія експортної декларації
країни відправлення від 25.04.2013 р.
№23500670.

За результатами розгляду поданих
до митного оформлення документів
митний орган дійшов висновку про те, що
вони не містили всіх даних відповідно
до обраного методу визначення митної
вартості. Крім того, наявна у митного
органу цінова інформація щодо митної
вартості товарів, митне оформлення
яких вже здійснено, обумовила
виникнення сумніву у правильності
задекларованої митної вартості товару.

У зв'язку з цим, Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
направлено декларанту електронне
повідомлення (або зроблено напис на
декларації митної вартості) про
необхідність надання додаткових
документів, а саме: каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями. Процедура консультації
з декларантом була проведена в усній
формі.

Оскільки, витребувані додаткові
документи не були надані позивачем
митному органу, останнім прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів від 29.05.2013 р.
№100250000/2013/500283/2, згідно з яким митну
вартість товару скориговано за шостим
(резервним методом) з 2,72 доларів США/кг
до 3,39 доларів США/кг.

Товари було випущено у вільний
обіг за електронною митною декларацією
від 10250000/2013/028335 шляхом надання
позивачем гарантій відповідно до ч. 7
ст. 55 Митного кодексу України зі
сплатою митних платежів згідно з
митною вартістю, визначеною
декларантом, та забезпеченням сплати
різниці між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною митним органом. Загальна
сума сплачених митних платежів склала
95 378,87 грн., з якої 76 528,18 грн. - сума митних
платежів згідно з митною вартістю,
визначеною декларантом, та 18 850,69 грн. -
різниця між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною митним органом.

Відповідно до ст. 248 Митного
кодексу України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Згідно ст. 257 цього Кодексу
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати).

Статтями 49, 50 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного
кодексу України також передбачено, що
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому,
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ст. 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за основним
методом (тобто за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним.

Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно ч. 5 ст. 53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Частиною 3 статті 53 Митного
кодексу України передбачено, що в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи перелік яких
встановлено цією статтею.

Митний орган має право відійти
від наведених вище законодавчих
обмежень, що пов'язують з перевіркою
основного переліку документів, які
підтверджують митну вартість, та
витребувати від декларанта додаткові
документи лише якщо надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

При цьому, виявлення розбіжностей
чи неповноти у даних, які не стосуються
ціни товару та/або не впливають на неї,
не можуть бути покладені в
обґрунтування невизнання
задекларованої митної вартості товару.

Як вбачається з графи 33
«Обставини прийняття рішення та
джерела, що використовувались митним
органом для коригування митної
вартості» митний орган вказав, що
документи, які підтверджують числові
значення складових митної вартості та
на підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості та містять
розбіжності. Зокрема, в пункті 10
контракту від 06.11.2012 р. №WH1210QTDL113
зазначено, що маркування здійснюється
на паперовій етикетці та має наступні
дані найменування виробника,
найменування товару, номеру партії,
дата виготовлення, вагу брутто/нетто, а
в інвойсі від 15.03.2013 р. №-1 та
пакувальному листі зазначено, що товар
без маркування.

Однак, Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів не обґрунтовано,
яким чином така розбіжність впливає на
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомості щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари.

Відповідач не надав суду жодних
належних доказів на підтвердження
того, що позивач в декларації митної
вартості зазначив не всі складові
числового значення митної вартості,
неправильно здійснив розрахунок, вніс
до декларації недостовірні або неточні
відомості, або що надані митному органу
документи містили розбіжності, ознаки
підробки або не всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості
задекларованих товарів.

Отже, відповідачем не
обґрунтовано існування яких-небудь
обмежень для визначення митної
вартості задекларованих позивачем
товарів за ціною договору.

При цьому, згідно прайс-листа
компанії «Central-China Company Sinopec Chemical Commercial
Holding Company Limited» від 20.02.2013 р., товар «смола
епоксидна CYD-128» на умовах поставки CIF -
Одеса пропонується до продажу за ціною
2,72 доларів США/кг. Згідно пункту 11
контракту від 06.11.2012 р. №WH1210QTDL113, товар
поставляється на умовах 100 %
передоплати. Відповідно до платіжного
доручення від 07.03.2013 р. №22 позивачем
сплачено на користь продавця 47 872,00 дол.
США, що відповідає ціні товару,
вказаній у специфікації до контракту
від 06.02.2013 р. №2.

На підтвердження задекларованої
митної вартості товару позивачем
надано суду висновок ДП
«Держзовнішінформ» від 06.06.2013 р. №11/532,
відповідно до якого контрактна ціна 2,72
дол. США/кг на умовах CIF - Одеса для
поставки 17 600 кг епоксидної смоли марки
CYD-128 у бочках місткістю 220 кг,
відповідає рівню цін
компанії-виробника. Згідно описовій
частині висновку, експертом під час
дослідження проаналізовано в тому
числі лист повідомлення від 03.06.2013 р.
компанії-виробника «Central-China Company Sinopec
Chemical Commercial Holding Company Limited», отриманий на
запит ДП «Держзовнішінформ», а також
прайс-листи китайських виробників
аналогічної продукції.

Та обставина, що в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками є інформація про
те, що товар, який задекларовано однією
особою, іншими особами розмитнювався
за іншою вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не дає підстав для відмови у
визнанні заявленої декларантом митної
вартості за основним методом та її
визначенні за резервним методом. Це
обумовлено тим, що торгові відносини є
різноманітними, здійснюються на
принципах автономії волі та свободи
договору, при цьому безліч обставин
можуть впливати на їх ціну
(характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Таким чином, митний орган
неправомірно відмовив позивачу у
визнанні задекларованої ним митної
вартості товару за основним методом,
визначив митну вартість за резервним
методом та прийняв рішення про
коригування митної вартості товару, а
тому рішення від 29.05.2013 р. №100250000/2013/500283/2
є протиправним та підлягає скасуванню.

Повернення платникам помилково
та/або надмірно сплачених митних та
інших платежів, що зараховані на
депозитні рахунки митних органів 3734,
здійснюється відповідно до Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 р. N618, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 р.
за N1097/14364. ГУДК України у м. Києві на
підставі платіжних доручень митних
органів забезпечує перерахування
коштів.

Отже, позовна вимога про
повернення надмірно сплачених коштів в
розмірі 18550,69 грн. не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем не
надано суду доказів про звернення до
митного органу із відповідною заявою
щодо повернення надміру сплачених мита
та податку на додану вартість за
законодавчо визначеною процедурою, та
про те, що митним органом відмовлено у
задоволенні такої заяви.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо задоволення
позову частково, а тому апеляційну
скаргу Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів необхідно залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 03
лютого 2014 року - без змін, оскільки
постанова ухвалена з дотриманням норм
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03 лютого 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки передбачені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали складено 29.06.2014 р.

.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.