Справа № 2а-0770/3758/11
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
Справа №
6114/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Курильця А.Р., Мікули О.І.

з участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційні скарги
ОСОБА_1 та Ужгородської міжрайонної
державної податкової інспекції в
Закарпатській області на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання нечинними і
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И
Л А:

02.11.2011р. позивач звернувся до суду з
позовом, в якому з врахуванням
уточнених вимог, просить визнати
протиправним та скасувати податкові
повідомлення-рішення Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції в Закарпатській області
№№45/17-2/; №46/17-2/; №47/17-2/
від 07 червня 2011р. та №62/17-2/ від
04.08.2011 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
податковим органом безпідставно
зменшено валові витрати на оплату
електроенергії, вивіз сміття, та плату
за воду в орендованому ним приміщенні,
неправильно нараховані штрафні
санкції за не проведення оренди через
РРО, і що для цього відповідно до
приписів ст.3 п.1, ст.2, ст.17 Закону
України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій"
проведення вказаних операцій через
касовий апарат не обов'язковий. Також
зазначає про неправильність
застосування штрафу за перевищення
ліміту, внесення записів в книгу обліку
витрат та не проведення через касовий
апарат.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області від 07 червня 2011 року
№47/17-2/. В решті вимог відмовлено.

Сторони оскаржили дану постанову без
врахування фактичних обставин справи,
з підстав порушення норм матеріального
права.

Позивач вимоги апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що відповідачем
неправомірно збільшено чистий дохід,
так він надав достатньо підтверджуючих
документів на валові витрати, які були
включені в декларації. Не вказано
відповідачем, чому не прийнято до
валових витрат суми 5161,79 грн. за оплату
електроенергії в 2008р, суми 30084,22 грн.
оплати за сміття, за електроенергію в
2009р, суми 61992,54 грн. сплати за
електроенергію в 2010р.

Вважає, що податкове
повідомлення-рішення №45/17-2/ від 07
червня 2011року прийнято з порушенням
чинного законодавства.

Податкове повідомлення - рішення №46
від 07 червня 2011 року та №62 від 04 серпня
2011 року зобов'язували сплатити
додатково суму ПДВ в розмірі 10362,00 грн.
та 6266,00 грн. основного платежу та 2590,50
грн. і 1566,50 грн. штрафу відповідно по
кожному рішенню.

Документи підтверджуючі оплату оренди
підприємцем ОСОБА_2 на суму 6336,00 грн.
були надані перевіряючому ОСОБА_3, який
склав акт і пізніше був звільнений у
зв'язку із зловживаннями по проведенню
перевірки.

Вказані донарахування вважає
протиправним, так як відповідач
виходив із донарахування податку з
фізичних осіб та відповідно орендної
плати, а також збільшення розміру
чистого доходу у зв'язку з виключенням
ним, валових витрат.

В акті перевірки Ужгородської МДПІ
№324/17-2/НОМЕР_1 від 15.04.2011 р. відсутні
будь-які посилання на первинні
документи, які б свідчили про заниження
або завищення позивачем суми
податкових зобов'язань з податку на
прибуток підприємств, заявлених у
податкових деклараціях за охоплений
перевіркою період, тому у зв'язку з
допущеними при його прийнятті
порушеннями вимог Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства у зв'язку з чим вважаю, що
даний акт не можна вважати допустимим
доказом у розумінні ст.70 КАС України.

Просить змінити частково постанову
суду та визнати не чинними і скасувати
податкові повідомлення-рішення:
№45/17-2/ від 07 червня 2011 року про
збільшення грошового зобов'язання на
суму 9299,25 грн., №46/17-2/ від 07 червня
2011 року про збільшення суми грошового
зобов'язання по ПДВ основний платіж
10362,00 грн. та штраф 2590,50 грн., всього12952,50
грн.; №62/17-2/ від 04 серпня 2011 року
про збільшення грошового зобов'язання
по ПДВ основний платіж 6266,00 грн. штраф
1566,50 грн., всього на суму 7832,50 грн.

Податковий орган просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою в
частині задоволення позову відмовити
мотивуючи тим, що Ужгородська МДПІ
Закарпатської області ДПС не виносила
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій, а винесла
податкове повідомлення-рішення
відповідно до вимог ст.58 Податкового
кодексу України.

Штрафні санкції за порушення порядку
норм з регулювання обігу готівки,
розраховані відповідно до норм Указу
Президента України від 12 червня 1995 року
N 436/95 "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" та
Положення про застосування касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року N 637, зареєстрованою
в Міністерстві юстиції України 13.01.2005
за №40/10320, є грошовими зобов'язаннями
платника податків.

Згідно з п.57.3 ст.57 ПК України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у пп.54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 ПКУ,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Згідно ст.114 ПК України граничні строки
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) до платників податків
відповідають строкам давності для
нарахування податкових зобов'язань,
визначених статтею 102 цього Кодексу

Відповідно до п.102.1 ст.102 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2010 року N
2755-УІ, із змінами та доповненнями,
контролюючий орган, крім випадків,
визначених п.102.2 ст.102 ПК України, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених ПКУ, не пізніше
закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
її декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку. У разі подання платником
податку уточнюючого розрахунку до
податкової декларації контролюючий
орган має право визначити суму
податкових зобов'язань за такою
податковою декларацією протягом 1095
днів з дня подання уточнюючого
розрахунку.

Таким чином, застосована штрафна
санкція у податковому
повідомленні-рішенні від 07.06.2011р.
№47/17-2/ у розмірі 56000,00 грн. є
грошовим зобов'язанням позивача та
відповідно строк визначення даного
зобов'язання складає 1095 днів, а не як
зазначає позивач у статті 250 ГК України.

Актом перевірки від 15.04.2011 №324/17-2/НОМЕР_1
встановлено, що позивачем отримано
готівкові кошти за надання в оренду
приміщення у сумах, відповідно 1500 грн.,
3300 грн., 1600 грн., 1600 грн., 1600 грн. та 1600 грн.
на загальну суму 11200 грн. Перевіркою
встановлено відсутність обліку
готівкових коштів (у день їх
надходження) у повній сумі їх фактичних
надходжень в книзі обліку доходів та
витрат у сумі 11200 грн., отриманих за
оренду приміщення.

Оскільки позивач отримав готівку, але
не вніс відповідні записи до наявної у
нього Книги доходів та витрат, то уся
отримана ним готівка в розмірі 11200,00
грн. є не оприбуткованою.

Так, відповідно до пункту 1.2 глави 1
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за №40/10320 із змінами та
доповненнями, визначено, що книга
обліку доходів і витрат - документ
установленої форми, що застосовується
відповідно до законодавства України
для відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України,
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Пунктом 2.2 зазначеного Положення
передбачено, що підприємства
(підприємці) здійснюють розрахунки
готівкою між собою і з фізичними
особами (громадянами України,
іноземцями, особами без громадянства,
які не здійснюють підприємницької
діяльності) через касу як за рахунок
готівкової виручки, так і за рахунок
коштів, одержаних із банків. Зазначені
розрахунки проводяться також шляхом
переказу готівки для сплати
відповідних платежів. Підприємства
(підприємці) здійснюють облік операцій
з готівкою у відповідних книгах обліку.
Уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Відповідно до пункту 7.3 глави 7
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за №40/10320 із мінами та
доповненнями, відповідальність за
дотримання порядку проведення
операцій з готівкою покладається на
підприємців, керівників підприємств.
Особи, які винні в порушенні порядку
ведення операцій з готівкою,
притягуються до відповідальності в
установленому законодавством України
порядку. У разі виявлення порушень
установленого порядку ведення
операцій з готівкою органи державної
податкової служби України
застосовують до порушників штрафні
санкції на підставі подання органів
контролю згідно з законодавством
України.

Статтею 1 Указу Президента України
„Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм регулювання обігу
готівки" передбачено, що у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне оприбуткування) у
касах готівки - п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Штрафні санкції, передбачені цим
Указом, застосовуються до осіб,
зазначених у статті 1 цього Указу,
органами державної податкової служби
на підставі матеріалів проведених ними
перевірок і подань державної
контрольно-ревізійної служби,
фінансових органів та органів
Міністерства внутрішніх справ України
в установленому законодавством
порядку та в розмірах, чинних на день
завершення перевірок або на день
одержання органами державної
податкової служби зазначених подань.

Оскільки фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності відповідно
до абзацу четвертого пункту 4 Положення
не ведуть касову книгу, оприбуткування
готівки здійснюється ними в книзі
обліку доходів і витрат без оформлення
прибуткових касових ордерів.

Відповідно до ст.55 КАС України
Ужгородську міжрайонну державну
податкову інспекцію в Закарпатській
області замінено на правонаступника
Ужгородську об»єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника податкового органу, який
підтримав апеляційну скаргу,
представника позивача, який підтримав
свою апеляційну скаргу, розглянувши та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем проведено перевірку
позивача про що 15.04.2011 р. складено акт
№324/17-2/НОМЕР_1 „Про результати
документальної планової виїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1", яким встановлені
порушення вимог: ст.13 Декрету КМУ „Про
прибутковий податок з громадян" від
26.12.1992 р. № 13-92 в частині неналежного
ведення обліку доходів та витрат
внаслідок чого донараховано до сплати
податку з доходів фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
в сумі 9299,25 грн.; п.п.3.1.1. п.3.1 ст. та п.4.1
ст.4, пп.7.4.3 п.7.4. ст.7, п.9.8. ст.9 Закону
України від 03.04.1997 р за №168/97-ВР „Про
податок на додану вартість" внаслідок
чого донараховано документальною
перевіркою зобов'язання по податку на
додану вартість в сумі 10362 грн.; п.3.1 ст.3
Закону України від 06.07.1995 р. „Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій" №265/95-ВР, а саме
проведення розрахунків без
застосування реєстраторів
розрахункових операцій на суму 11200 грн.;
додатку №10 до Інструкції про
прибутковий податок з громадян,
затвердженої наказом ГДПІ України від
21.04.93 р. №12 та зареєстрованої в Мін'юсті
України 09.06.93 р. №64, а саме неналежне
ведення Книги обліку доходів та витрат
і не оприбуткування в книзі готівки на
суму 11200 грн.

За результатами перевірки податковим
органом 07.06.2011 року винесено податкове
повідомлення-рішення №45/17-2/ про
збільшення податку на доходи фізичних
осіб на суму 9299,25 грн.; податкове
повідомлення рішення №46/17-2/ про
збільшення нарахування податку на
додану вартість на суму 10362,00 грн.;
податкове повідомлення рішення №
47/17-2/ про застосування штрафних
санкцій на суму 56000 грн.

Не погодившись з вказаними податковими
повідомленнями-рішеннями СПД ОСОБА_1
оскаржив вказані в адміністративному
порядку. За результатами розгляду
скарги Державною податковою
адміністрацією Закарпатської області
рішенням від 01.08.2011 року за №388/Г/25-047
збільшено суму податку на додану
вартість на 6266,00 грн. На виконання
вказаного рішення Ужгородською МДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 04.08.2011 року за
№62/17-2/.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
скасування оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення відповідача від 07
червня 2011 року №47/17-2/, оскільки
позивачем порушено вимоги Порядку
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій, а не підпункту
2.6. пункту 2 Положення про ведення
касових операцій, як вважає податковий
орган, а тому підстав для застосування
штрафних (фінансових) санкцій
відповідно до статті 1 Указу Президента
України "Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" у
податкового органу немає.

Відповідно до п.2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою НБУ від 15.12.2004
р. №637 (далі -Положення №637), уся готівка,
що надходить до кас, має своєчасно (у
день одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Підприємствам, яким Законом України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку.

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Нормами п.1.2 Положення №637 визначено, що
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.
Відповідно до цієї ж норми, книга
обліку доходів і витрат -документ
установленої форми, що застосовується
відповідно до законодавства України
для відображення руху готівки.

Щодо інших порушень позивача, то такі
знайшли підтвердження в суді першої та
апеляційної інстанції, оскільки судами
встановлено, що позивачем включено до
складу валових витрат, витрати на
утримання власного та орендованих
приміщень (за адресами АДРЕСА_1;
АДРЕСА_2; АДРЕСА_3), а саме оплата
електроенергії, послуг за вивіз сміття,
постачання води тощо, в сумі 5161,79 за 2008
рік , в сумі 30084,22 грн. за 2009 рік, в сумі
61992,54грн. В орендованих приміщеннях
діяльність, крім позивача здійснювали
інші суб'єкти підприємницької
діяльності, які перебували на
спрощеній системі оподаткування. Площа
зазначених приміщень між позивачем та
іншими підприємцями не була
розмежована, не було окремих
лічильників електроенергії, води, які б
фіксували спожиті орендарями послуги.
Оплату за оренду приміщення позивач
також не розподіляв з іншими
орендарями та здійснював самостійно.

Також позивачем включено до складу
валових витрат, оплату ОСОБА_2 послуг з
оренди за відсутності підтверджуючих
документів про оплату на загальну суму
6336,00грн.

Відповідно до ч.3 ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України „Про прибутковий
податок громадян" до складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України
"Про оподаткування прибутку
підприємств".

Витрати понесені позивачем не були,
безпосередньо пов'язані з одержанням
доходів та не були документально
підтверджені.

Позивач отримав від ПП ОСОБА_4
готівкові кошти за оренду згідно
договору оренди в сумі 11200 грн., однак в
порушення п.3.1.1. п.3.1 ст.3 та п.4.1. ст.4
Закону України „Про податок на додану
вартість" зазначені суму до складу
податкових зобов'язань декларації з
ПДВ у відповідних місяцях не включив.

Відповідно до ст.7.4.1 та ст.7.4.3. Закону
України „Про податок на додану
вартість", якщо по раніше придбаних
товарах (роботах, послугах) було
задекларовано суму податкового
кредиту, то в разі недовикористання їх
для проведення операцій, що підлягають
обкладанню податком на додану
вартість, в податковий кредит
включається та частка яка відповідає
частці використання таких товарів
(робіт, послуг) в оподатковуваних
операціях звітного періоду.

Відповідно правомірним є зменшення
податкового кредитку з податку на
додану вартість по оплаченим позивачем
послугам з постачання електроенергії,
вивозу сміття тощо, та збільшення
податкових зобов'язань позивача з
податку на додану вартість в сумі 10362,00
грн.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, то воно не може
бути скасоване чи змінене з підстав,
викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області - залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2013
року по справі №2а-0770/3758/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст.160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець

Повний текст виготовлено 07.07.2014р.