Справа № 821/1276/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1276/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Варняк С.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Жук С. І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Каланчацькому районі
Херсонської області про захист
порушеного конституційного права,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звенулась до
суду, в якому просила суд захистити її
порушене право визначене ст. ст. 36, 57
Конституції України з боку Пенсійного
фонду України в Каланчацькому районі,
шляхом заборони примушування брати
участь у діяльності неприбуткової
самоврядної організації Пенсійний
фонд, скасуванням вимоги № ф-20 від
21.03.2013 року щодо сплати внесків.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що у відповідності до статті
58 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування", Пенсійний фонд є
самоврядною неприбутковою
організацією і здійснює свою
діяльність на підставі статуту, який
затверджується його правлінням.
Пенсійний Фонд України змушує її до
членства у некомерційній самоврядовій
організації, де кожна застрахована
особа є членом цієї організації. Статус
приватного підприємця не є підставою
для сплати членських (страхових
внесків), так як такі внески
сплачуються на конкретну особу - члена
цієї організації.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2013
року у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з таких підстав.

В ході судового провадження
встановлено, що Фізична особа -
підприємець, ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, перебувала на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Каланчацькому районі Херсонської
області, як приватний підприємець.

В період спірних правовідносин
відповідачем прийняті
повідомлення-розрахунки, відповідно до
яких, враховуючи розмір мінімального
страхового внеску у 2011 та 2012 році та з
урахуванням сплачених сум, позивачу
необхідно здійснити доплату до
мінімального страхового внеску у сумі
7570,72 грн. ( а.с. 11,12)

21.03.2013 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Каланчацькому районі
винесено вимогу Ф-20 про сплату недоїмки
на суму 7570,72 грн. ОСОБА_1.( а.с.10).

Вирішуючи спірне питання суд першої
інстанції виходив із наступного.

Згідно із положеннями Закону № 2464-VI та
Положенням про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року № 384/2011,
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, що входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Крім того, йому
надано право стягувати у передбаченому
законодавством порядку своєчасно не
нарахованих та/або не сплачених сум
єдиного внеску, страхових внесків та
інших платежів.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платники єдиного внеску визначені ст.4
Закону №2464-VI, до них відносяться
фізичні особи - підприємці, зокрема ті,
які використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Тобто, платниками є фізичні
особи-підприємці, що є роботодавцями.
Крім того, згідно положень цієї ж
статті платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Виходячи із змісту ч. 4, ст. 5 Закону №
2464-VI обов'язки фізичних
осіб-підприємців як платників єдиного
внеску виникають з моменту їх
державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 Закону № 2464-VI
фізичні особи-підприємці є
застрахованими особами щодо себе та
страхувальниками осіб, що на них
працюють (для платників єдиного внеску,
зазначених у пунктах 2, 3, 6 - 14 частини
першої ст. 4 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ч. 9, ст. 9 Закону № 2464-VI
обчислення і сплата єдиного внеску за
платників, зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7,
8, 9 та 11 частини першої статті 4 цього
Закону, здійснюються платниками,
зазначеними у пункті 1 частини першої
статті 4 цього Закону, за рахунок сум, на
які внесок нарахований.

Таким чином, до обов'язків фізичних
осіб осіб-підприємців, що є
роботодавцями, а також для фізичних
осіб-підприємців, що не є
роботодавцями, входить своєчасне
нарахування та сплата нарахованого
єдиного внеску до Пенсійного фонду на
суми, що виплачуються ними найманим
працівникам, а також на суми їх доходів
або самостійно визначені ними суми (для
фізичних осіб-підприємців, що обрали
спрощену систему оподаткування), які є
базою для нарахування єдиного внеску
відповідно до зазначеного Закону.

Згідно із п. 1, ч. 2, ст. 6 Закону №2464-VI
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок. При цьому, ч. 8, ст. 9
Закону №2464-VI встановлено базовий
звітний період для фізичних
осіб-підприємців - календарний рік.
Відповідно до ч.8 ст.9 цього ж Закону,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Відповідно до ст. 25 Закону № 2464-VI
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Ураховуючи викладене, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що позовні вимоги є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

На спростування доводів апеляційної
скарги колегія суддів зазначає, що
безпосередньо на права, інтереси та
свободи позивача щодо участі у
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванні впливає
виключно вимога відповідача про сплату
недоїмки, якій суд надав належну
правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги
ґрунтуються на суб'єктивній оцінці
фактичних обставин справи та доказів, а
також на невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 13
травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
С. І. Жук