Справа № 2-а-4043/08
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/76896/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2008
року

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року

у справі № 2-а-4043/08

за позовом Дочірнього підприємства
«Техноскрап» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скрап»

до Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня
2008 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року, позов Дочірнього підприємства
«Техноскрап» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скрап» (далі - ДП
«Техноскрап» ТОВ «Скрап»;
позивач) до Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька (далі - ДПІ у Ворошиловському
районі м. Донецька; відповідач)
задоволено. Визнано недійсним
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 27 грудня 2007 року. Присуджено
з Державного бюджету України на
користь ДП «Техноскрап»
ТОВ «Скрап» витрати з оплати судового
збору в розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
Ворошиловському районі м. Донецька,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2008
року, ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, хоча були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до пункту 2
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено виїзну позапланову
перевірку ДП «Техноскрап» ТОВ «Скрап»
з питань достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на розрахунковий
рахунок за липень, серпень, вересень 2007
року, за результатами якої складено акт
№ 2605/23-7/20364201 від 19 грудня 2007 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 27 грудня 2007 року, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів)
податку на додану вартість у розмірі 703
660,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення ДП
«Техноскрап» ТОВ «Скрап» пункту 1.8
статті 1, підпункту 7.7.1, підпункту «а»
підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону
України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
168/97-ВР) у зв'язку з неправомірним
заявленням до відшкодування у серпні
2007 року суми податку на додану вартість
у розмірі 552 391,00 грн. та у вересні 2007
року суми податку на додану вартість у
розмірі 151 269,00 грн. з огляду на те, що
зазначені суми сплачено позивачем
постачальникам протягом декількох
попередніх періодів, а не в періоді, що
безпосередньо передує звітному.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону
№ 168/97-ВР бюджетне відшкодування
- це сума, що підлягає поверненню
платнику податку з бюджету у зв'язку з
надмірною сплатою податку у випадках,
визначених цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті
7 Закону № 168/97-ВР сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР (в редакції, чинній до 01 січня
2008 року) передбачено, що якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Системний аналіз вказаних
законодавчих норм дає підстави для
висновку про те, що платник податку має
право на бюджетне відшкодування
стосовно тієї суми податку на додану
вартість, яку він фактично сплатив
постачальникам товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді. При
цьому Закон № 168/97-ВР не обмежує термін
«попередній період» лише тим періодом,
який безпосередньо передує звітному
періоду, а тому будь-який період, який
передує звітному, є попереднім по
відношенню до звітного періоду.

Правильність зазначеної позиції
підтверджує і чинна з 01 січня 2008 року
редакція підпункту 7.7.2 пункту 7.7 статті
7 Закону № 168/97-ВР, згідно з якою
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг).

За наведених обставин, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 28
жовтня 2008 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року такими, що прийняті з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Ворошиловському районі м.
Донецька залишити без задоволення, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 жовтня 2008
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.