Справа № 2а-2934/1970/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 р.
Справа № 2267/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Костіва М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Приватного підприємства
«Консоль-Буд-Плюс» на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2011 року у справі за позовом Приватного
підприємства «Консоль-Буд-Плюс» до
Тернопільської районної державної
адміністрації, Фермерського
господарства Семеха Богдана
Євстахійовича, Фермерського
господарства Галагана Володимира
Леонідовича, Управління Держкомзему
України у Тернопільській області про
визнання нечинним розпорядження,
державних актів та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О
В И Л А:

14.10.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідачів про визнання нечинним
розпорядження голови районної
державної адміністрації № 197 від 15
квітня 1997 про надання земельної
ділянки фермеру ОСОБА_3 в постійне
користування для ведення селянського
(фермерського) господарства, визнання
нечинними Державних актів на право
постійного користування ОСОБА_6. III - ТР
№ 014040, виданий 06 березня 2000 року та
ОСОБА_4 III - ТР № 014048, виданий 06 березня
2000 року та про зобов'язання
Тернопільську районну державну
адміністрацію вчинити всі необхідні
дії щодо виділення у власність ПП
«Консоль-Буд-Плюс» земельної ділянки
площею 59, 318 га для обслуговування
відгодівельного комплексу в с. Лучка на
території Миролюбівської сільської
ради.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
земельна ділянка площею 59,318 га на
території Миролюбівської сільської
ради за адресою АДРЕСА_1
Тернопільського району, яка перебувала
в постійному користуванні СП
«Велико-Бірківський завод
безалкогольних напоїв» неправомірно
була передана іншому землекористувачу.
Вважає, що розпорядження від 15 квітня
1997 року голови районної державної
адміністрації про надання даної
земельної ділянки фермеру ОСОБА_6. є
незаконним, таким, що суперечить нормам
земельного законодавства та порушує
права та законні інтереси ПП
«Консоль-Буд-Плюс», оскільки надання
земельної ділянки фермерському
господарству Галагана В.Л. відбулось
без вилучення даної земельної ділянки
у попереднього землекористувача, а
згода попереднього землекористувача
на вилучення спірної земельної ділянки
не була надана належним чином. І
пояснив, що право користування
земельною ділянкою могло перейти до
ОСОБА_6 лише одночасно із переходом
права власності на відгодівельний
комплекс. Таким чином право власності
на спірну земельну ділянку належить ПП
«Консоль-Буд-Плюс» на підставі ст. 120
Земельного кодексу України.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Позивач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою задовольни позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що право власності на спірну
земельну ділянку належить ПП
«Консоль-Буд-Плюс» на підставі ст. 120
Земельного кодексу України. У той же
час Тернопільська РДА всупереч ст..19
Земельного кодексу України без
застосування процедури вилучення
земельної ділянки у її
землекористувача надала дану земельну
ділянку у постійне користування іншим
відповідачам по даній справі без
належних на те підстав.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог позивача, суд першої інстанції
виходив з того, що земельна ділянка
площею 8,55 га належить фермерському
господарству Галаган В.Л., а земельна
ділянка площею 48,53 га. належить
фермерському господарству Семехи Б.Є.
на праві постійного користування, тому
у відповідності до ч.3 ст. 20 Земельного
кодексу України, зміна цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян, здійснюється за
ініціативи власників земельних
ділянок, яка у даному випадку відсутня.

Відповідно до п.1 ст. 23 Земельного
кодексу України, згідно якого землі,
придатні для потреб сільського
господарства, повинні надаватися
насамперед для сільськогосподарського
використання.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що 15 квітня 1997 року
розпорядженням голови районної
державної адміністрації № 197 фермеру
ОСОБА_6. була надана земельна ділянка
площею 59,3 та на хуторі Цезарівка на
території Миролюбівської сільської
ради, Тернопільського району. Дана
земельна ділянка надана фермеру
ОСОБА_5. в постійне користування.

Рішенням Тернопільський районної ради
№ 38 від 12.11.1998 р. фермерському
господарству Семехи Б.Є. надано в
постійне користування 48,53 га. На
підставі даного рішення виданий
Державний акт на право постійного
користування зе5мельною ділянкою.

Земельна ділянка площею 8,55 га належить
фермерському господарству Галаган В.Л.
згідно Державного акту на право
постійного користування серії III ТР №
014040 від 06.03.2000 р.

Земельна ділянка площею 48,53 га належить
фермерському господарству Семехи Б.Є.
на підставі Державного акту на право
постійного користування серії III ТР №
014048 від 06.03.2000р., який виданий на
підставі рішення Тернопільський
районної ради № 38 від 12 листопада 1998
року.

Рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 22 травня 2009
року визнано дійсним договір
купівлі-продажу майна відгодівельного
комплексу, укладений 05 листопада 2008
року між Приватним підприємством
«Консоль-Буд-Плюс»та Тернопільський
обласною спілкою споживчих товариств
про відчуження майна відгодівельного
комплексу, яке знаходиться на землях
Миролюбівської сільської ради за
адресою АДРЕСА_1 Тернопільського
району Тернопільської області та
визнано право власності на майно
відгодівельного комплексу, яке
знаходиться на землях Миролюбівської
сільської ради АДРЕСА_1
Тернопільського району Тернопільської
області.

На підставі даного рішення суду
Тернопільський районним
госпрозрахунковим бюро технічної
інвентаризації 27.07.2009 року позивач
зареєстрований власником об'єкта
незавершеного будівництва,
незавершеного будівництвом
відгодівельного комплексу за адресою
АДРЕСА_1, Тернопільського району
Тернопільської області., що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

Колегія суддів, погоджується з думкою
суду першої інстанції, що доказів
введення даного незавершеного
будівництва в експлуатацію позивачем
не наведено.

Також суд першої інстанції правильно
зазначив, з чим погодилась колегія
суддів, що позивачем набуто право
власності на нерухоме майно, а не на
земельну ділянку.

При переході права власності на
будівлю і споруду право власності на
земельну ділянку або її частину у
відповідності до ст. 120 Земельного
кодексу України може переходити на
підставі цивільно-правових угод, а
право користування на підставі
договору оренди.

Ні цивільно-правових угод щодо набуття
права власності на спірну земельну
ділянку, ні договору оренди спірної
земельної ділянки позивачем не
укладалось, а тому суд критично
ставиться до твердження позивача, що
оскільки до нього перейшло право
власності на нерухоме майно, то
автоматично йому повинна бути передана
у власність і земельна ділянка для
обслуговування даного нерухомого
майна.

Оскільки судом встановлено, що
земельна ділянка площею 8,55 га належить
фермерському господарству Галаган В.Л.,
а земельна ділянка площею 48,53 га.
належить фермерському господарству
Семехи Б.Є. на праві постійного
користування, тому у відповідності до
ч.3 ст. 20 Земельного кодексу України,
зміна цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян,
здійснюється за ініціативи власників
земельних ділянок, яка у даному випадку
відсутня.

Крім цього, відповідно до п.1 ст. 23
Земельного кодексу України, згідно
якого землі, придатні для потреб
сільського господарства, повинні
надаватися насамперед для
сільськогосподарського використання.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Консоль-Буд-Плюс»
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2011 року у справі №2а-1970/2934/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

М.В.Костів