Справа № 2а/0570/16950/2012
Суддя: Бойко М.І.
Дата ухвалення: 2012-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2012 р.
Справа № 2а/0570/16950/2012

Приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Бойка М.І.

при секретарі Кусти Ю.Ф.

за участі

представника позивача Соляннік Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного Фонду
України в м. Сніжне Донецької області
до Відділу державної виконавчої служби
Сніжнянського міського управління
юстиції в Донецькій області про
визнання бездіяльності неправомірною,
забезпечення термінового проведення
виконавчих дій з метою примусового
виконання вимоги про сплату боргу №
Ф-456-У від 16.05.2011 року, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного Фонду України в
м. Сніжне Донецької області звернулось
до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Сніжнянського міського управління
юстиції в Донецькій області про
визнання бездіяльності неправомірною
та вчинення певних дій, в якому просить
суд визнати бездіяльність Відділу
державної виконавчої служби
Сніжнянського міського управління
юстиції в Донецькій області при
виконанні вимоги № Ф-456-У від 16.05.2011
року, що видана Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Сніжне Донецької
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Сніжне Донецької області
заборгованості в розмірі 569,64 грн. -
неправомірною; зобов'язати Відділ
державної виконавчої служби
Сніжнянського міського управління
юстиції в Донецькій області вжити
дієві заходи з примусового виконання
вимоги № Ф-456-У від 16.05.2011 року, що видана
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області
заборгованості в розмірі 569,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем було зазначено наступне.

На виконанні у відповідача знаходиться
на виконанні вимога № Ф-456-У від 16.05.2011
року, яка видана Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області, про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості в сумі 569,64 грн.

02.02.2012 року державним виконавцем
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження з приводу
виконання вимоги № Ф-456-У від 16.05.2011
року. Станом на час звернення до суду
зазначена вимога відповідачем не
виконана.

В порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження» відповідачем
не було встановлено майновий стан
ОСОБА_2, не здійснено вихід на місце
здійснення ним підприємницької
діяльності, не вилучено готівку, не
направлено до суду подання щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила суд ухвалити
рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
судового засідання. Від відповідача не
надходило заяв про перенесення
судового розгляду. Причини неявки
відповідача в судове засідання суду не
відомі. Через канцелярію суду надав
заперечення в якому просив у
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача на підставі
наявних у справі доказів.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що на виконанні
Відділу державної виконавчої служби
Сніжнянського міського управління
юстиції в Донецькій області перебуває
вимога Управління Пенсійного фонду
України в м. Сніжне Донецької області №
Ф-456-У від 16.05.2011 року про стягнення з
ОСОБА_2 на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області заборгованості в
розмірі 569,64 грн.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV
від 21.04.1999 року (із змінами та
доповненнями) (далі -Закон № 606) та
Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженою наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999
року (далі-Інструкція).

Так, у відповідності до Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» у постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення, та стягує виконавчий збір у
розмірі 10 % суми що підлягає стягненню.
Доказів щодо стягнення виконавчого
збору з боржника відповідачем до суду
не надано.

Згідно із ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника. Доказів про вжиття заходів
примусового виконання вимоги
передбачених законом № 606, щодо
встановлення та опису іншого майна
боржника, накладення арешту на кошти
боржника, звернення стягнення на
зарплату та інші доходи боржника,
відповідачем не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець має право
звернути стягнення на майно боржника,
що перебуває в інших осіб, а також на
майно та кошти, що належать боржнику
від інших осіб. Зазначені особи
зобов'язані подати на запит державного
виконавця у визначений ним строк
відомості про належне боржнику майно,
що перебуває в них, та майно чи кошти,
які вони мають передати боржнику.
Частиною 2 зазначеної статті
встановлено, що після надходження від
зазначених осіб відомостей про
наявність майна боржника державний
виконавець описує таке майно, вилучає
його і реалізує у встановленому цим
Законом порядку. У разі якщо особа, у
якої перебуває майно боржника,
перешкоджає державному виконавцю в
його вилученні, таке майно вилучається
державним виконавцем у примусовому
порядку.

Згідно зі ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом:

винесення постанови про арешт коштів
та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи,
постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП № 30976034 була винесена
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Сніжнянського міського управління
юстиції в Донецькій області 02.02.2012 року.

Як було з'ясовано в судовому засіданні,
в строк, передбачений ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження»,
вимога позивача № Ф-456-У від 16.05.2011 року
відповідачем виконана не була.

26.11.2012 року було складено протокол
ознайомлення зі станом реалізації
виконавчого провадження з виконання
вимоги УПФУ № Ф-456-У від 16.05.2011 року, на
підставі якого була визнана
бездіяльність ВДВС Сніжнянського
міського управління юстиції в
Донецькій області при виконанні вимоги
№ Ф-456-У від 16.05.2011 року про стягнення з
ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 569,64
грн., неправомірною та прийняти заходи
до вжиття відповідних дієвих заходів
примусового стягнення, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження».

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 32 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачені
заходи примусового виконання рішень,
якими є: звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 32 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачені
заходи примусового виконання рішень,
якими є: звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Як було з'ясовано в судовому засіданні,
на виконання вимоги позивача № Ф-456-У
від 16.05.2011 року 02.02.2012 року було відкрито
виконавче провадження.

В ході здійснення зазначеного
провадження відповідачем були
здійснені певні заходи, а саме, - були
направлені запити до: БТІ м. Сніжне
Донецької області, ДПІ м. Сніжне
Донецької області, МРЕВ м. Сніжне
Донецької області, Відділу Держкомзему
у м. Сніжне Донецької області, але
відповідачем були порушені терміни
початку примусового виконання вимоги
№ Ф-456-У від 16.05.2011 року всупереч ч. 1 ст. 27
Закону України «Про виконавче
провадження».

Доказів відкладення провадження
виконавчих дій, зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника
відповідачем не надано.

Як з'ясувалось у судовому засіданні,
станом на час розгляду справи виїздів
за адресою мешкання боржника та
здійснення ним підприємницької
діяльності відповідачем здійснено не
було. Крім цього, відповідачем жодного
разу не направлялись запити на адресу
роботи (місця здійснення
підприємницької діяльності) боржника.

За приписами ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимога та
заперечення.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Управління
Пенсійного Фонду України в м. Сніжне
Донецької області до Відділу державної
виконавчої служби Сніжнянського
міського управління юстиції в
Донецькій області в частині
зобов'язання Відділу державної
виконавчої служби Сніжнянського
міського управління юстиції в
Донецькій області вжити дієві заходи з
примусового виконання вимоги № Ф-456-У
від 16.05.2011 року, що видана Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області про стягнення з
ОСОБА_2 на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області заборгованості в
розмірі 569,64 грн. є обґрунтованими у
зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України зазначено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на вищевикладене суд зазначає,
що вимоги позивача в частині визнання
бездіяльності Відділу державної
виконавчої служби Сніжнянського
міського управління юстиції в
Донецькій області при виконанні вимоги
№ Ф-456-У від 16.05.2011 року неправомірною не
підлягають задоволенню у зв'язку з
необґрунтованістю.

Згідно із вимогами статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати не підлягають
стягненню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 181, 186 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного Фонду України в м. Сніжне
Донецької області до Відділу державної
виконавчої служби Сніжнянського
міського управління юстиції в
Донецькій області про визнання
бездіяльності неправомірною,
забезпечення термінового проведення
виконавчих дій з метою примусового
виконання вимоги про сплату боргу №
Ф-456-У від 16.05.2011 року - задовольнити
частково.

Зобов'язати Відділ Державної
виконавчої служби Сніжнянського
міського управління юстиції в
Донецькій області вжити передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» заходи, спрямовані на
виконання вимоги Управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області № Ф-456-У від 16.05.2011
року про стягнення з ОСОБА_2 на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області
заборгованості в розмірі 569,64 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Вступну та резолютивну частину
постанови проголошено в судовому
засіданні. Повний текст постанови
виготовлено 25 грудня 2012 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Бойко М.І.