Справа № 803/1075/14
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Справа № 803/1075/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представників позивача
Поліщука О.Г., Масюка Е.І.,

представника відповідача Пивовара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «БАУЕР» до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «БАУЕР» (далі -
позивач, ТзОВ фірма «БАУЕР») звернулося
з позовом до Ягодинської митниці
Міндоходів (далі - відповідач, митниця),
в якому просить визнати протиправними
та скасувати рішення Ягодинської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів №205000004/2014/000059/2
від 07 травня 2014 року, картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення Ягодинської
митниці Міндоходів №205000004/2015/00022 від 07
травня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідачем необґрунтовано та
неправомірно було відмовлено у
здійсненні митного оформлення товару -
саун побутових (саунарій), торгової
марки BAUER, виробництва CHING CHENG ELECTRIC CO., LTD,
Тайвань, вартістю 300 євро за одиницю,
придбаного ТзОВ фірма «БАУЕР» згідно
контракту №30 від 02.07.2012 року,
укладеного з UAB Art Style (Литва), в
кількості 15 штук.

ТзОВ фірма «БАУЕР» через представника -
декларанта 07.05.2014 року для митного
оформлення і митного контролю товарів
та транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон,
було надано відповідачу усі необхідні
документи. В графах 12, 45 вантажно-митної
декларації (далі - ВМД) №205020005/2014/003212 від
07.05.2014 року позивачем було вказано
митну вартість у розмірі 300 євро,
визначену за ціною контракту
відповідно до наданих відповідачу
документів та в порядку, передбаченому
статтею 58 Митного кодексу України (далі
- МК України). За результатами розгляду
07.05.2014 року відповідачем були оформлені
та видані позивачу рішення про
коригування митної вартості
№205000004/2014/000059/2 (далі - рішення) та картка
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205000004/2015/00022
(далі - картка відмови).

Позивач зазначає, що підставою для
прийняття рішення про коригування
митної вартості із застосуванням
резервного методу її визначення та
картки відмови в митному оформленні
товарів стало неподання декларантом
додаткових документів, однак вимога
митного органу про надання додаткових
документів суперечить вимогам статті 53
МК України, де заборонено вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені у цій статті. Посадові
особи митного органу не підтвердили
наявність у поданих декларантом
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність інших
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
фактично підлягає сплаті за ці товари.

Позивач вважає, що рішення Ягодинської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів №205000004/2014/000059/2
від 07 травня 2014 року, картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення Ягодинської
митниці Міндоходів №205000004/2015/00022 від 07
травня 2014 року винесені безпідставно, з
порушенням чинного законодавства
України, а тому просить визнати їх
протиправними та скасувати.

В судовому засіданні представники
позивача, кожен зокрема, підтримали
позовні вимоги з підстав, викладених у
позовній заяві, просили позов
задовольнити. Додатково суду пояснили,
що декларування товарів здійснювалось
в електронному режимі. На вимогу
митного органу додаткові документи не
були подані, оскільки вважали, що для
визначення митної вартості товарів за
ціною контракту був поданий достатній
пакет документів на підтвердження
кількісних та вартісних показників
імпортованих товарів, повноти і
достовірності заявленої митної
вартості. Також зауважили, що товар був
випущений у вільний обіг під
гарантійні зобов'язання, протягом дії
яких митному органу був поданий
додаток до зовнішньо-економічного
контракту.

В поданих суду запереченнях відповідач
адміністративний позов не визнав.
Зазначив, що в ході перевірки
документів, поданих до митного
контролю та митного оформлення товару
шляхом їх електронного декларування
посадовими особами органу доходів і
зборів було встановлено, що згідно
пункту 1.1 контракту №30 від 02.07.2012 року
продавець UAB Art Style (Литва) передає по
встановлених термінах у власність
покупцю побутові сауни (саунарії)
торгової марки BAUER в комплекті, згідно
додатка 5 до контракту. Сам додаток
позивачем в пакеті документів наданий
не був.

Крім того, контрактом не було чітко
визначено вартість товару (інвойсами,
специфікаціями, додатками тощо). У
рахунку-фактурі від 05.05.2014 року №1015/05
ціна товару зазначена у литовських
літах, а сума - у литовських літах та
євро, при цьому співвідношення валют
вказано не було.

При здійсненні митного контролю та
митного оформлення товару за митною
декларацією №205020005/2014/003212 від 07.05.2014
року спрацювала система управління
ризиками та Ягодинською митницею
Міндоходів було встановлено, що згідно
цінової інформації ЄАІС середня митна
вартість товару є вищою ніж та, що
заявлена декларантом.

Митним органом шляхом надсилання
електронних повідомлень було
запропоновано декларанту надати
додаткові документи та пояснення для
підтвердження митної вартості товару,
зокрема, висновок про якісні та
вартісні характеристики товару,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією, фактуру на
закупівлю товару у виробника та
прайс-лист від виробника товару.
Зазначена вимога митного органу
виконана не була.

У зв'язку з ненаданням декларантом
витребуваних документів позивачу було
відмовлено у митному оформленні товару
за заявленою ним митною вартістю у
чіткій відповідності до вимог ст.ст.54,
256 МК України.

Оскільки рішення Ягодинської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №205000004/2014/000059/2 від 07
травня 2014 року, картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення Ягодинської
митниці Міндоходів №205000004/2015/00022 від 07
травня 2014 року прийняті у повній
відповідності до норм законодавства з
питань державної митної справи,
просить відмовити в задоволенні
позову.

В судовому засіданні представник
відповідача позову не визнав з підстав,
викладених у письмових запереченнях
проти нього, просив в задоволенні
позову відмовити. Додатково суду
пояснив, що під час здійснення митного
оформлення товару відповідачем
встановлено факт розмитнення
позивачем на початку 2014 року
ідентичного товару - побутових саун
(саунаріїв) торгової марки BAUER на
Рівненській митниці за заявленою
митною вартістю 752,78 доларів США. Саме
до цього рівня митної вартості і було
скориговану митну вартість товару, що
імпортувався 07.05.2014 року.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 266 Митного кодексу
України декларант зобов'язаний:
здійснити декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; на вимогу
митного органу пред'явити товари,
транспортні засоби комерційного
призначення для митного контролю і
митного оформлення; надати митному
органу передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних формальностей; у
випадках, визначених цим Кодексом та
Податковим кодексом України, сплатити
митні платежі або забезпечити їх
сплату відповідно до розділу X цього
Кодексу; у випадках, визначених цим
Кодексом та іншими законами України,
сплатити інші платежі, контроль за
справлянням яких покладено на митні
органи.

Судом встановлено, що на підставі
зовнішньоекономічного контракту №30
від 02.07.2012 року (а.с.6-9), укладеного між
ТзОВ фірма «БАУЕР» та компанією UAB Art Style
(Литва), позивач 07.05.2014 року ввіз на
територію України товар - сауни
побутови (саунарії), торгової марки BAUER,
виробництва CHING CHENG ELECTRIC CO., LTD, Тайвань,
вартістю 300 євро за одиницю в кількості
15 штук.

Для митного оформлення даного товару
декларантом був поданий митниці шляхом
електронного декларування пакет
документів, а саме:

1) митну декларацію №205020005/2014/003212;

2) картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами №204/2012/0000467 від
05.12.2012 року (а.с.32-34);

3) міжнародну автомобільну накладну (CMR)
А№000107 від 05.05.2014 року з інформацією про
позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару та інформацією про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару (для товарів і
транспортних засобів, що не підлягають
екологічному контролю та наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу) 2730 від 05.05.2014 року (а.с.20);

4) книжку МДП (Carnet TIR) XK.763633948 від 05.05.2014
року;

5) рахунок-фактуру (інвойс) AS Nr 1015|05 від
05.05.2014 року (а.с.21);

6) зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу товарів
(крім позначеного кодом 4101), подання
якого для митного оформлення не
супроводжується №30 від 02.07.2012 року
(а.с.6-9);

7) договір про надання послуг митного
брокера 04/04-Б від 04.04.2014 року (а.с.26-27);

8) сертифікат відповідності (орган із
сертифікації) UA1.094.0026544-14 від 05.05.2014 року;

9) декларацію про відповідність
(виробник або уповноважена ним особа чи
постачальник у встановлених
технічними регламентами випадках)
UA.011.D.00682/1-14 від 28.04.2014 року (а.с.30);

10) декларацію про відповідність
(виробник або уповноважена ним особа чи
постачальник у встановлених
технічними регламентами випадках)
UA.011.D.00682-14 від 28.04.2014 року (а.с.31);

11) інші некласифіковані документи
(технічний опис вх..№51 від 06.05.2014 року;

12) копію митної декларації країни
відправлення 14 LTVG2000ЕК029680 від 05.05.2014
року.

В графах 12, 45 вантажно-митної
декларації (далі - ВМД) №205020005/2014/003212 від
07.05.2014 року позивачем було вказано
митну вартість у розмірі 300 євро за
одиницю товару, визначену за ціною
контракту відповідно до наданих
відповідачу документів та в порядку,
передбаченому статтею 58 МК України.

Посадовою особою митного органу було
надіслано електронне повідомлення
декларанту про необхідність подання в
порядку статті 53 МК України додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, а саме: висновок про
якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлений спеціалізованою
експертною організацією, фактури на
закупівлю товару у виробника,
прайс-лист від виробника товару (а.с.54).

07.05.2014 року Ягодинською митницею
Міндоходів було відмовлено позивачу у
митному оформленні товару у зв'язку з
невідповідністю заповнення граф 12, 45
ВМД вимогам статті 53 МК України та
неподанням документів, що містять
додаткові відомості, необхідні для
підтвердження заявленої митної
вартості, про що сформовано відповідну
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів
№205000004/2015/00022 (а.с.23-24). Одночасно у
картці роз'яснено вимоги, виконання
яких забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення
чи пропуску товарів, шляхом приведення
граф ВМД у відповідність до рішення про
коригування митної вартості
№205000004/2014/000059/2 від 07.05.2014 року.

Згідно рішення про коригування митної
вартості товарів №205000004/2014/000059/2 від
07.05.2014 року (а.с.28-29) відповідачем було
визначено митну вартість партії товару
у кількості 15 штук на загальну суму 8138,74
євро, тобто за ціною 542,5827 євро за
одиницю товару. При цьому у рішенні про
коригування митної вартості вказано,
що митним органом запропоновано
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження митної вартості
товару, що останнім зроблено не було. За
результатом проведеної процедури
консультації з декларантом досягнуто
згоди щодо неможливості застосування
наступних методів визначення митної
вартості, а саме: методу 2а (стаття 59 МК
України) та методу 2б (стаття 60 МК
України) з причин відсутності у митного
органу та декларанта інформації про
ідентичні та подібні (аналогічні)
товари, методу 2в (стаття 62 МК України)
та методу 2г (стаття 63 МК України) з
причини відсутності вартісної основи
для розрахунку митної вартості в
митного органу та декларанта. Таким
чином, митну вартість визначено за
шостим (резервним) методом (стаття 64 МК
України) на підставі цінової
інформації МД 204050001/2014/1067 від 27.01.2014
року, наявної в митного органу.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою та другою
статті 51 МК України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу. Визначення митної вартості
товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Так, статтею 57 МК України встановлено,
що визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларуючи
договірну вартість товару згідно з ВМД
№205020005/2014/003212 від 07.05.2014 року, тобто за
основним (першим) методом за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
встановленим статтею 57 МК України,
позивач керувався умовами
зовнішньо-економічного договору
(контракту) №30 від 02.07.2012 року (а.с.6-9).

Згідно зі статтею 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи, зокрема,
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Як встановлено судом, митний орган
шляхом надіслання електронного
повідомлення вимагав у декларанта
подати в порядку статті 53 МК України
додаткові документи, що підтверджують
митну вартість товарів, а саме:
висновок про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією, фактури на закупівлю
товару у виробника, прайс-лист від
виробника товару (а.с.54). Однак такі
документи на вимогу митниці не були
подані, що підтвердили в судовому
засіданні представники позивача.

Крім того, під час здійснення митного
оформлення відповідачем було
встановлено, що 27.01.2014 року позивачем
імпортувався аналогічний товар за тим
же зовнішньо-економічним договором,
який розмитнювався Рівненською
митницею за ціною 752,78 дол. США за
одиницю товару і така ціна є відмінною
від ціни, заявленої декларантом 07.05.2014
року (а.с.51-53).

Згідно п.п.1-3 ч.5 ст.54 МК України орган
доходів і зборів з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Водночас контроль правильності
обчислення декларантом митної
вартості може здійснюватися, в тому
числі, шляхом порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, тобто з
використанням ЄАС, яка містить
відповідну інформацію.

Згідно висновку Верховного Суду
України, що викладений у постановах від
15.10.2013 року у справі №21-270а13 та від 22.10.2013
року у справі №21-342а13, підставою для
витребування у декларанта додаткових
документів для підтвердження митної
вартості може бути наявність в
спеціалізованих
програмно-інформаційних комплексах
ЄАС ДМС України інформації про іншу
митну вартість ідентичних або
аналогічних товарів.

Відповідно до статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, у зв'язку з наявністю
розбіжностей щодо ціни імпортованого
товару митний орган правомірно
зобов'язав позивача надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товару, що останнім
зроблено не було.

Отже, відмовляючи позивачу у митному
оформленні товарів, відповідач діяв у
межах повноважень та у спосіб,
визначений чинним законодавством
України, і мав підстави для
обґрунтованого сумніву у правильному
визначенні митної вартості
декларантом. Декларант не надав
митниці документів, які б
підтверджували задекларовану
договірну вартість товару, що є його
обов'язком, тому відповідачем
правильно застосовано шостий
резервний метод визначення митної
вартості.

Крім того, судом встановлено, що
прийняттю рішення про коригування
митної вартості передувала процедура
консультацій щодо обрання методу
визначення митної вартості товару та
обмін наявною інформацією.

Частинами 2 та 3 статті 58 МК України
встановлено, що метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

У разі, якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 МК України.

Відповідно до частини четвертої статті
57 МК України застосуванню другорядних
методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 та 60 МК України.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Як вбачається з матеріалів справи та не
оспорюється позивачем, додаткові
документи для можливості застосування
другорядних методів визначення митної
вартості товару декларантом не
надавалися.

Відповідно до частини п'ятої статті 55
МК України декларант може провести
консультації з органом доходів і
зборів з метою обґрунтованого вибору
методу визначення митної вартості на
підставі інформації, яка наявна в
органів доходів і зборів. На вимогу
декларанта, відповідно до частини
шостої статті 55 МК України,
консультації проводяться у письмовому
вигляді.

Судом встановлено, що заяв на отримання
наявної у органу доходів і зборів
інформації від декларанта не
надходило, вимоги про проведення
письмової консультації заявлено не
було.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, митне декларування відбувалося
шляхом електронного декларування у
вигляді обміну повідомленнями, що є
однією з форм консультацій.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. Згідно із частиною
другою статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги, що відповідачем
доведено правомірність та
відповідність вимогам чинного
законодавства виданих позивачу
рішення про коригування митної
вартості та картки відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, тому суд приходить до
висновку про безпідставність позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «БАУЕР», в
зв'язку з чим в задоволенні позовних
вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Митного кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «БАУЕР» до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів, картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 01 липня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя
Н.Б.Плахтій