Справа № 813/3940/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа№ 813/3940/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Синявської-Чаус
представника відповідача Дудич М.Р.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Львівського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євротранс-2000» про
стягнення коштів у сумі 6840,03 грн, -
Львівське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду із позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євротранс-2000»
(надалі - ТзОВ «Євротранс-2000») в якому
просить стягнути з відповідача на
користь Львівського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів борг в сумі 6750 грн та пеню - 90,3
грн., всього 6840,30 грн.
Обгрунтовуючи свою позицію позивач
посилається на те, що відповідачем в
порушення вимог ст.19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» не виконано
нормативу робочих місць, призначений
для працевлаштування інвалідів.
Зазначає, що відповідно до 4-х
відсоткового нормативу ТзОВ
«Євротранс-2000» повинно було
працевлаштувати у 2013 році одного
інваліда. З огляду на невиконання
нормативу по створенню робочих місць
для працевлаштування інвалідів,
відповідач повинен сплатити
адміністративно-господарську санкцію
у розмірі 6750 грн, а також пеню за
порушення строків сплати зазначеної
суми санкцій у розмірі 90,3 грн., що разом
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, пояснення надав аналогічні
до викладених у позовній заяві. Просив
позов задовольнити повністю.
Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги визнав
Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи
та дослідивши їх у судовому засіданні,
суд вважає, що даний позов підлягає до
задоволення з огляду на наступне.
У період з 28.04.2014 року по 29.04.2014 року
посадовими особами Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Львівській області була проведена
перевірка ТзОВ «Євротранс-2000» з питань
дотримання законодавства про працю та
загальнобов'язкове державне соціальне
страхування. За наслідками перевірки
складений Акт перевірки.
В ході перевірки встановлено, що ТзОВ
«Євротранс-2000» порушено вимоги ст.19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні». Так,
з Акта перевірки вбачається, що
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу ТзОВ
«Євротранс-2000» у 2013 році становила 10
осіб, проте, у товаристві відсутні
працівники інваліди.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» законодавство про
соціальну захищеність інвалідів в
Україні складається з цього Закону та
інших актів законодавства, що
видаються відповідно до нього.
Так, згідно ст. 17 цього Закону, метою
реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою ті іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Статтею 19 вказаного Закону для
підприємств (об'єднань), установ і
організацій, незалежно від форми
власності і господарювання, фізичних
осіб, які використовують найману працю,
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів та покладається
відповідальність за незабезпечення
наведених нормативів на керівників
відповідних підприємств.
Так, ч. 1 ст. 19 Закону визначено, що для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
Статтею 20 вказаного Закону визначено,
що порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
адміністративно-господарських санкцій
або пені чи неможливості їх сплати за
рішенням господарського суду їх
стягнення в примусовому порядку може
бути звернено на майно підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичної особи,
яка використовує найману працю, в
порядку, передбаченому законом.

Суми адміністративно-господарських
санкцій і пені, що надійшли до
державного бюджету, використовуються
Фондом соціального захисту інвалідів.

Судом встановлено, що ТзОВ
«Євротранс-2000» у 2013 році не створено
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до встановленого
нормативу робочих місць, тобто не вжито
заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Як вбачається з проведеного позивачем
розрахунку заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів за 2013 рік, за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів сума
коштів, яка підлягає до сплати
становить 6750 грн.

Вказану суму відповідачем не сплачено.
На суму заборгованості нарахована пеня
в розмірі 90,3 грн. Загальна сума
заборгованості за розрахунком
позивача становить 6840,3 грн.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги Львівського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів є
обґрунтованими, підтверджуються
долученими до матеріалів справи та
дослідженими у судовому засіданні
доказами, а тому підлягають до
задоволення.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 7- 14, 18, 71, 94, 158, 160, 161, 163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євротранс-2000» на
користь Львівського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів заборгованість у сумі 6840
(шість тисяч вісімсот сорок) грн. 30 коп.

Судові витрати стягненню не
підлягають.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 07
липня 2014 року.

Суддя
Мричко Н.І.