Справа № 2а/0270/2313/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/52771/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А. Єрьоміна А.В., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Продовольча
компанія «Поділля» на постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
року у справі за позовом фермерського
господарства «Кравець О.П.» до відділу
Держкомзему у Крижопільському районі
Вінницької області, третя особа:
приватне акціонерне товариство
«Продовольча компанія «Поділля», про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, - в с т а н о в и
л а:Фермерське господарство «Кравець
О.П.» звернулось до суду з позовом до
відділу Держкомзему у Крижопільському
районі Вінницької області, третя особа:
приватне акціонерне товариство
«Продовольча компанія «Поділля», про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 червня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду

від 08 серпня 2012 року постанову
Вінницького окружного
адміністративного

суду від 26 червня 2012 року скасовано та
постановлено нове рішення, яким позов
задоволено частково.

Визнано протиправним рішення відділу
Держкомзему у Крижопільському районі
Вінницької області щодо відмови у
здійсненні державної реєстрації
договорів оренди землі, укладених між
власниками земельних ділянок, що
знаходяться на території
Городківської сільської ради, а саме:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і фермерським
господарством «Кравець О.П.».

Зобов'язано відділ Держкомзему у
Крижопільському районі Вінницької
області зареєструвати договори оренди
землі, які укладені між власниками
земельних ділянок, що знаходяться на
території Городківської сільської
ради, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
та фермерським господарством «Кравець
О.П.».

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням апеляційного суду,
приватне акціонерне товариство
«Продовольча компанія «Поділля»
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що між громадянами
ОСОБА_12 25 листопада 2004 року, ОСОБА_7 02
грудня 2004 року, ОСОБА_8 02 грудня 2004 року,
ОСОБА_5

09 грудня 2004 року, ОСОБА_6 14 грудня 2004
року, ОСОБА_10 22 грудня 2004 року,

ОСОБА_9 22 лютого 2005 року, ОСОБА_11 07
грудня 2005 року та приватним
акціонерним товариством «Продовольча
компанія «Поділля» укладено договори
оренди земельних часток (паїв), що
знаходяться на території с. Городківка
Крижопільського району Вінницької
області строком на 10 років, на підставі
сертифікатів на право на земельні
частки (паї), які зареєстровані в
Городківській сільській раді, про що у
державному реєстрі земель вчинені
відповідні записи.

В подальшому вищезазначені громадяни
отримали державні акти на право
власності на земельні ділянки.

На підставі отриманих державних актів
на право власності на земельні ділянки

ОСОБА_9 15 квітня 2011 року, ОСОБА_13 18
травня 2011 року, ОСОБА_7

26 травня 2011 року, ОСОБА_8 26 травня 2011
року, ОСОБА_5 26 травня 2011 року, ОСОБА_11 30
травня 2011 року, ОСОБА_10 12 червня 2011 року
та ОСОБА_12

15 червня 2011 року уклали з фермерським
господарством «Кравець О.П.» договори
оренди землі строком на 5 років.

В листопаді 2011 року фермерське
господарство «Кравець О.П.» звернулось
до відділу Держкомзему у
Крижопільському районі Вінницької
області із заявами власників земельних
ділянок про державну реєстрацію
вищевказаних договорів оренди, у
здійсненні якої відповідач відмовив.

Вважаючи таку відмову відділу
Держкомзему у Крижопільському районі
Вінницької області протиправною,
позивач звернувся до суду з цим
позовом.

Положеннями статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частиною 5 статті 126 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) право оренди земельної
ділянки посвідчується договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про оренду землі» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації.

Положеннями статті 20 Закону України
«Про оренду землі» визначено, що
укладений договір оренди землі
підлягає державній реєстрації.
Державна реєстрація договорів оренди
землі проводиться у порядку,
встановленому законом.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Держава гарантує
достовірність зареєстрованих прав на
нерухоме майно. Права на нерухоме
майно, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Положення статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» містять
виключний перелік підстав, згідно з
якими може бути відмовлено у державній
реєстрації прав, а саме: заявлене право,
обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
об'єкт нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; заявлене право вже
зареєстровано.

При цьому згідно з пунктом 1 Указу
Президента України «Про невідкладні
заходи щодо прискорення реформування
аграрного сектора економіки» від 03
грудня 1999 року паювання земель
передбачає визначення розміру
земельної частки (паю) у колективній
власності на землю кожного члена
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства без виділення земельних
ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно з Перехідними положеннями
Закону України «Про оренду землі»
громадяни - власники сертифікатів на
право на земельну частку (пай) до
виділення їм у натурі (на місцевості)
земельних ділянок мають право укладати
договори оренди земель
сільськогосподарського призначення,
місце розташування яких визначається з
урахуванням вимог раціональної
організації території і компактності
землекористування, відповідно до цих
сертифікатів з дотриманням вимог цього
Закону.

Після виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)
договір оренди землі переукладається
відповідно до державного акта на право
власності на земельну ділянку на тих
самих умовах, що і раніше укладений, і
може бути змінений лише за згодою
сторін. Припинення дії договору оренди
допускається лише у випадках,
визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 17 розділу 10
Перехідних положень Земельного
кодексу України сертифікати на право
на земельну частку (пай), отримані
громадянами, вважаються
правовстановлюючими документами при
реалізації ними права вимоги на
відведення земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості) відповідно до
законодавства. Сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсними до
виділення власникам земельних часток
(паїв) у натурі (на місцевості)
земельних ділянок та видачі їм
державних актів на право приватної
власності на землю.

З огляду на зазначені положення
законодавства з часу отримання
державного акта на право приватної
власності на землю власник сертифіката
на право на земельну частку (пай)
набуває статусу власника конкретної
земельної ділянки, тобто змінюється як
предмет оренди, так і статус
орендодавця.

Отже, договір оренди земельної частки
(паю) та договір оренди земельної
ділянки є самостійними договорами з
різним предметом і сторонами, оскільки
за договором оренди земельної частки
(паю) предметом договору є земельна
частка (пай), а сторонами власник
сертифіката на цей пай та його орендар.
За договором оренди земельної ділянки
предметом є ділянка, а сторонами
власник земельної ділянки та орендар
земельної ділянки.

Так, апеляційним судом встановлено, що
договори оренди землі укладені між
громадянами та ПрАТ ПК «Поділля» не
переукладалися, а отже дія таких
договорів була припинена з моменту
отримання власниками сертифікатів на
право на земельні частки (паї), у 2008-2011
роках державних актів на земельні
ділянки.

З огляду на викладене, вірним є
висновок апеляційного суду, що
відмовляючи у реєстрації договорів
оренди землі, укладених між власниками
земельних ділянок, що знаходяться на
території Городківської сільської
ради, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
та фермерським господарством «Кравець
О.П.», відповідач діяв протиправно та
всупереч вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішенні суду апеляційної інстанції.

Постановлене у справі рішення
апеляційного суду є законним і
обґрунтованим, а тому підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Продовольча
компанія «Поділля» залишити без
задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2012
року у справі за позовом фермерського
господарства «Кравець О.П.» до відділу
Держкомзему у Крижопільському районі
Вінницької області, третя особа:
приватне акціонерне товариство
«Продовольча компанія «Поділля», про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії - залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: