Справа № 9101/180026/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2014 рокусправа № 2а/0470/13610/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2012 року

у справі № 2а/0470/13610/11

за позовом фізичної особи підприємця
ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії на суму 1
360,17грн.,-

встановиВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, в якому просив
визнати протиправними дії ДПІ у
Кіровському районі м.
Дніпропетровська, які полягають у
нарахуванні пені за несвоєчасну сплату
узгодженого податкового зобов'язання у
розмірі 1 360,17 грн. Зобов'язати
відповідача списати в особовому
рахунку з податку на додану вартість
ОСОБА_1 нарахування пені у розмірі 1360,17
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем безпідставно нарахована
пеня за несвоєчасну сплату
узгодженого податкового зобов'язання
за період з червня 2008 року по травень 2011
року, оскільки нараховане податкове
зобов'язання оскаржувалось у судовому
порядку, а відтак було неузгодженим до
моменту розгляду справи по суті.
Позивач зазначає, що рішеннями судів
податкове повідомлення-рішення
скасоване частково, а відтак
безпідставне нарахування відповідачем
пені призвело до того, що всі сплати
поточних задекларованих податкових
зобов'язань спрямовувались на її
погашення, що, в свою чергу, призвело до
утворення необґрунтованого
податкового боргу.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2012 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними дії
відповідача, які полягають у
нарахуванні пені позивачу за
несвоєчасну сплату узгодженого
податкового зобов'язання в розмірі 1
360,17 грн., зобов'язано відповідача
списати в особовому рахунку Позивача
нарахування пені з податку на додану
вартість у розмірі 1360,17 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу (а. с.119), в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
нарахування пені розпочинається від
першого робочого дня, наступного за
останнім днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання, визначеного у
податкового повідомленні-рішення, а
нарахування пені закінчується у день
зарахування коштів на відповідний
рахунок Державного казначейства
України та/або в інших випадках
погашення податкового боргу, що
свідчить про правомірність дій
відповідача щодо нарахування пені
позивачу.

Сторони по справі в судове засідання не
з'явились, про час і місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, внаслідок
наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено виїзну планову перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 15.11.2005 по
31.12.2007, за результатами якого складено
акт №45-171-НОМЕР_1 від 15.04.2008.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 7.4.5 п. 7.4. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість у лютому,
березні, червні, серпні, вересні,
жовтні, листопаді 2006 року, липні,
жовтні, листопаді 2007 року на загальну
суму 3205,00 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення №000241701/0 від
18.04.2008, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
податок на добавлену вартість на
загальну суму 4807,50 грн., в тому числі за
основним платежем - 3265,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 1602,50
грн.

Позивачем здійснено адміністративне
оскарження вищевказаного податкового
повідомлення-рішення, за результатами
якого скарги залишені без задоволення
та прийнято податкове
повідомлення-рішення №000241701/1 від
17.06.2008, яке не змінило визначених до
сплати сум податкових зобов'язань.

Не погодившись з результатами
адміністративного оскарження, позивач
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення
№000241701/0 від 17.06.2008.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
14.05.2009 у задоволенні позову відмовлено.
За наслідком апеляційного оскарження
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом прийнято
постанову від 27.04.2011, якою постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14.05.2009
скасовано частково. Податкове
повідомлення-рішення №000271701/0 від 17.06.2008
скасовано в частині визначення суми
податкового зобов'язання у розмірі 1594,59
грн., в іншій частині постанова суду
першої інстанції залишена без змін.

На виконання рішення суду 19.05.2011
позивачем сплачено 3121,91 грн.

19.06.2009 відповідачем проведено невиїзну
документальну перевірку своєчасності
сплати податку з доходів фізичних осіб
до бюджету, за результатами якої
складено акт №112-171-НОМЕР_1.

Актом встановлено порушення позивачем
абз.3 п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
порядок погашення податкових
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», а саме: погашення узгодженої
суми податкового зобов'язання в сумі
3205,00 грн., яка була частково погашена
28.01.2009, тобто з затримкою на 205 днів,
20.08.2008, тобто з затримкою на 70 (сімдесят)
днів, 22.07.2008, тобто з затримкою на 15 днів.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:

№/0 від 19.06.2009, яким позивача
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%
у сумі 45,99 грн.,

№/0 від 19.06.2009, яким позивача
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 50%
у сумі 48,45 грн.,

№/0 від 19.06.2009, яким позивача
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10%
у сумі 8,40 грн.

29.09.2011 позивачем проведено звірку з
відповідачем, за результатами якої
заборгованість позивача перед
бюджетом становить 1236,71 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції.

Пунктом 1.2 статті 1 Закону України
№2181-III від 21.12.2000 «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначено, що податкове
зобов'язання - це зобов'язання платника
податків сплатити до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну
суму коштів у порядку та у строки,
визначені цим Законом або іншими
законами України.

Порядок узгодження сум податкових
зобов'язань, оскарження рішень
контролюючих органів та визначення
податкового боргу встановлено статтею
5 Закону №2181-III.

Відповідно до п.п.5.2.1. п.5.2 ст.5 Закону
№2181-III податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених
підпунктом 5.2.2 цього пункту.

У разі коли платник податків вважає, що
контролюючий орган невірно визначив
суму податкового зобов'язання або
прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству з питань
оподаткування або виходить за межі
його компетенції, встановленої
законом, такий платник податків має
право звернутися до контролюючого
органу із скаргою про перегляд цього
рішення, яка подається у письмовій
формі та може супроводжуватися
документами, розрахунками та доказами,
які платник податків вважає за
потрібне надати. Скарга повинна бути
подана контролюючому органу протягом
десяти календарних днів, наступних за
днем отримання платником податків
податкового повідомлення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується. Контролюючий орган
зобов'язаний прийняти вмотивоване
рішення та надіслати його протягом
двадцяти календарних днів від дня
отримання скарги платника податків на
його адресу поштою з повідомленням про
вручення або надати йому під розписку.
У разі коли контролюючий орган
надсилає платнику податків рішення про
повне або часткове незадоволення його
скарги, такий платник податків має
право звернутися протягом десяти
календарних днів, наступних за днем
отримання відповіді, з повторною
скаргою до контролюючого органу вищого
рівня, а при повторному повному або
частковому незадоволенні скарги - до
контролюючого органу вищого рівня із
дотриманням зазначеного десятиденного
строку для кожного випадку оскарження
та зазначеного двадцятиденного строку
для відповіді на нього.

Остаточне рішення вищого
(центрального) органу контролюючого
органу за заявою платника податків не
підлягає подальшому адміністративному
оскарженню, але може бути оскаржене у
судовому порядку (п.5.2.2 п.5.2 ст.5 Закону
№2181-III).

Згідно з п.п.5.2.3. п.5.2 ст.5 Закону №2181-III
заява, подана із дотриманням строків,
визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту,
зупиняє виконання платником податків
податкових зобов'язань, визначених у
податковому повідомленні, на строк від
дня подання такої заяви до
контролюючого органу до дня закінчення
процедури адміністративного
оскарження. Протягом зазначеного
строку податкові вимоги з податку, що
оскаржуються, не надсилаються, а сума
податкового зобов'язання, що
оскаржується, вважається неузгодженою.

Процедура адміністративного
оскарження закінчується: останнім днем
строку, передбаченого підпунктом 5.2.2
цього пункту для подання заяви про
перегляд рішення контролюючого органу,
у разі коли така заява не була подана у
зазначений строк; днем отримання
платником податків рішення
контролюючого органу про повне
задоволення скарги, викладеної у заяві;
днем отримання платником податків
рішення контролюючого органу, що не
підлягає подальшому адміністративному
оскарженню (п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5 Закону
№2181-III).

День закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Відповідно до п.п.5.2.5. п.5.2 ст.5 Закону
№2181-III з урахуванням строків давності
платник податків має право оскаржити
до суду рішення контролюючого органу
про нарахування податкового
зобов'язання у будь-який момент після
отримання відповідного податкового
повідомлення. У цьому випадку
зазначене рішення контролюючого
органу не підлягає адміністративному
оскарженню. При цьому, платник податків
зобов'язаний письмово повідомляти
контролюючий орган про кожний випадок
судового оскарження його рішень.

При цьому, частинами третьою та п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що у
разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.
Постанова або ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирають законної сили з моменту
проголошення.

З огляду на вищевикладене при
оскарженні платником податків до суду
суми податкового зобов'язання,
нарахованого податковим органом, таке
податкове зобов'язання вважається
неузгодженим до вирішення справи
адміністративним судом в апеляційній
інстанції та прийняття відповідного
рішення.

Таким чином, до моменту розгляду
апеляційною інстанцією справи щодо
оскарження позивачем податкового
повідомлення-рішення №000241701/0 від
17.06.2008, податкове зобов'язання зі сплати
податку на добавлену вартість на
загальну суму 4807,50 грн. є неузгодженим.

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону
№2181-III податковий борг (недоїмка) - це
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання, а відповідно
до п.1.4 Закону №2181-III пеня - плата у
вигляді процентів, нарахованих на суму
податкового боргу (без урахування
пені), що справляється з платника
податків у зв'язку з несвоєчасним
погашенням податкового зобов'язання.

За приписами статті 16 Закону №2181-III
після закінчення встановлених строків
погашення узгодженого податкового
зобов'язання на суму податкового боргу
нараховується пеня. Пеня нараховується
на суму податкового боргу (включаючи
суму штрафних санкцій за їх наявності)
із розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день виникнення
такого податкового боргу або на день
його (його частини) погашення, залежно
від того, яка з величин таких ставок є
більшою, за кожний календарний день
прострочення у його сплаті.

Отже, підставами для нарахування пені є
наявність узгодженого податкового
зобов'язання та/або податкового боргу.

Матеріалами справи підтверджено
відсутність будь-якої із вказаних
підстав для нарахування пені з огляду
на адміністративне та судове
оскарження позивачем податкового
зобов'язання зі сплати податку на
додану вартість, визначеного
податковим органом.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність нарахування
податковим органом пені у розмірі 1360,17
грн. та необхідність списання в
особовому рахунку з податку на додану
вартість позивача нарахування пені на
вказану суму.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
від 07 лютого 2012 року у справі №
2а/0470/13610/11 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко