Справа № 2а/0570/7983/2012
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2012-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 2а/0570/7983/2012
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
час прийняття постанови: 17:39
Донецький окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Волгіної Н.П.,
при секретарі Клейн С.Ю.,
за участю: представника позивача -
представника відповідача - Шмакова
Р.С., Бакуновського О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Донецького
окружного адміністративного суду
адміністративну справу
за позовом Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
до Державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання вчинити
певні дії та скасування постанови,-
Позивач, Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області, звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просив: суд визнати бездіяльність
відділу Державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
при виконанні вимог № Ф 47 у від 06.05.2011
року, № Ф 89 у від 04.04.2012 року, що видані
управлінням Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області, про стягнення з Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 заборгованості в
загальній сумі 5010,44 грн; скасувати
постанову начальника відділу ДВС
Волноваського районного управління
юстиції від 28.05.2012 року про відмову в
задоволенні скарги позивача;
зобов'язати ВДВС Волноваського
районного управління юстиції вжити
дієві заходи з примусового виконання
зазначених вище вимог № Ф 47 у від 06.05.2011
року та № Ф 89 у від 04.04.2012 року та
зобов'язати відповідача вчинити дії
щодо встановлення, вилучення майна та
щодо направлення до суду подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
В судовому засіданні представником
позивача були надані уточнення до
позовної заяви, відповідно до яких
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області просить суд: визнати
бездіяльність відділу Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління при виконанні
вимоги № Ф 47 у від 06.05.2011 року, виданої
управлінням Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області, про стягнення з фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 заборгованості в
сумі 1744,80 грн на користь позивача;
скасувати постанову начальника
відділу ДВС Волноваського районного
управління юстиції від 28.05.2012 року про
відмову в задоволенні скарги позивача;
зобов'язати ВДВС Волноваського
районного управління юстиції вжити
дієві заходи з примусового виконання
зазначеної вище вимоги № Ф 47 у від
06.05.2011 року та зобов'язати відповідача
провести опис майна боржника у
виконавчому провадженні (фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4) та
зобов'язати відповідача направити до
суду подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України.
В обґрунтування позовних вимог
позивачем було зазначено наступне.
На виконанні у відповідача знаходиться
на виконанні вимога № Ф 47 у від 06.05.2011
року, яка видана управлінням
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області, про стягнення з Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 заборгованості в
10.06.2011 року державним виконавцем
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження з приводу
виконання вимоги № Ф 47 у від 06.05.2011 року.
Станом на час звернення до суду
зазначена вимога відповідачем не
В порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження» відповідачем
не було встановлено майновий стан
ОСОБА_4, не здійснено вихід на місце
здійснення нею підприємницької
діяльності, не вилучено готівку, не
направлено до суду подання щодо
тимчасового обмеження у праві виїзду
Управлінням Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області до відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції
Донецької області була направлена
скарга на дії державного виконавця в
порядку ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження».
Постановою начальника ВДВС
Волноваського РУЮ Донецької області
Ільїним О.О. від 26.01.2012 року скарга УПФУ
у Волноваському районі на
бездіяльність відділу була задоволена,
державного виконавця було зобов'язано
вжити заходів примусового виконання
рішення, яке станом на час розгляду
скарги (26.01.2012 року) не було виконано.

Однак, державним виконавцем не були
вжиті передбачені постановою
начальника ВДВС заходи, спрямовані на
фактичне повне виконання рішення.

27.04.2012 року УПФУ у Волноваському районі
до ВДВС Волноваського РУЮ було подано
другу скаргу на бездіяльність відділу
з приводу виконання вимоги позивача №
Ф 47 у від 06.05.2011 року.

Постановою начальника відділу
Державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції Ільїним О.О. від 28.05.2012 року
відмовлено у задоволенні скарги
позивача на бездіяльність відділу з
приводу виконання зазначеної вимоги
позивача.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила суд ухвалити
рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
зазначивши наступне.

10.06.2011 року державним виконавцем
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження з приводу
виконання вимоги УПФУ у Волноваському
районі Донецької області № Ф 47 у від
06.05.2011 року про стягнення з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4
заборгованості в сумі 1744,80 грн.

03.05.2011 року державним виконавцем
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження з приводу
виконання вимоги УПФУ у Волноваському
районі Донецької області № Ф 89 у від
04.04.2012 року про стягнення з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4
заборгованості в сумі 3265,64 грн.

24.05.2012 року державним виконавцем
винесена постанова про зведене
виконавче провадження, відповідно до
якої виконавче провадження № 7057-1/238 з
виконання вимоги УПФУ у Волноваському
районі Донецької області № Ф 47 у від
06.05.2011 року про стягнення з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4
заборгованості в сумі 1744,80 грн та
виконавче провадження № 3015-1/581 з
виконання вимоги УПФУ у Волноваському
районі Донецької області № Ф 47 у від
06.05.2011 року про стягнення з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4
заборгованості в сумі 3265,64 грн
об'єднані у зведене виконавче
провадження № 30151/581 (загальна сума
стягнення - 5010,14 грн).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження. Строк здійснення
зведеного виконавчого провадження
обчислюється з моменту приєднання до
такого провадження останнього
виконавчого документа. Таким чином,
положення ст. 30 Закону України "Про
виконавче провадження" державним
виконавцем не порушені.

Крім того, представник відповідача
пояснив, що в ході примусового
виконання зведеного виконавчого
провадження з виконання вимоги
управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області № Ф 47 у від 06.05.2011 року про
стягнення з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 заборгованості в сумі 1744,80 грн
та вимоги управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області № Ф 89 у від 04.04.2012
року про стягнення з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 заборгованості в
сумі 3265,64 грн державним виконавцем були
виконані вимоги Закону України «Про
виконавче провадження», а саме - були
надіслані запити до установ та
організацій уповноважених здійснювати
реєстрацію права власності на окремі
види майна, а саме: БТІ Волноваського
району Донецької області, ДПІ у
Волноваського району Донецької
області, ВРЕВ м. Волноваха при УДАІ
ГУМВС України в Донецькій області,
відділу Держкомзему у Волноваському
районі Донецької області. Боржник
неодноразово викликалась до відділу,
але не з'являлась.

10.11.2011 року державним виконавцем була
винесена постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. Також були здійснені
виходи за місцем мешкання боржника, але
проведення виконавчих дій виявилося не
можливим в зв'язку з відсутністю
боржника, про що складений акт від
05.01.2012 року.

20.06.2012 Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_4 було надано пояснення
державному виконавцеві про сплату
заборгованості в найкоротший термін.

Таким чином, дії державного виконавця з
виконання зведеного виконавчого
провадження відповідають вимогам
чинного законодавства. Постанова
начальника відділу від 28.05.2012 є цілком
обґрунтованою та правомірною.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
докази у їх сукупності, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції Шмакова Р.С. перебуває вимога
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області № Ф 47 у від 06.05.2011 року про
стягнення з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 заборгованості в сумі 1744,80 грн.

24.05.2012 року відповідно до ст. 33 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження з виконання
зазначеної вище вимоги було об'єднано в
зведене виконавче провадження № 3015-1/581
на суму 5010,14 грн із виконавчим
провадженням з виконання вимоги
управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області № Ф 89 у від 04.04.2012 року про
стягнення з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 заборгованості в сумі 3265,64 грн,
про що винесена відповідна постанова.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV
від 21.04.1999 року (із змінами та
доповненнями) (далі - Закон № 606) та
Інструкцією про проведення виконавчих
дій, затвердженою наказом Міністерства
юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999
року (далі-Інструкція).

Так, у відповідності до Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» у постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Згідно із ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються.

На кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не зупиняє
звернення стягнення на кошти боржника.
Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 55 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець має право
звернути стягнення на майно боржника,
що перебуває в інших осіб, а також на
майно та кошти, що належать боржнику
від інших осіб. Зазначені особи
зобов'язані подати на запит державного
виконавця у визначений ним строк
відомості про належне боржнику майно,
що перебуває в них, та майно чи кошти,
які вони мають передати боржнику.
Частиною 2 зазначеної статті
встановлено, що після надходження від
зазначених осіб відомостей про
наявність майна боржника державний
виконавець описує таке майно, вилучає
його і реалізує у встановленому цим
Законом порядку. У разі якщо особа, у
якої перебуває майно боржника,
перешкоджає державному виконавцю в
його вилученні, таке майно вилучається
державним виконавцем у примусовому
порядку.

Згідно зі ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом:

винесення постанови про арешт коштів
та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Як вбачається з матеріалів справи,
постанова про відкриття виконавчого
провадження ВП 27418410 була винесена
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції 10.06.2011 року, в той же день (10.06.2011
року) зазначена постанова із
супровідним листом була направлена на
адресу боржника та стягувача.

Запити на виконання зазначеної вимоги
про з'ясування майнового стану
боржника (до БТІ Волноваського району
Донецької області, ДПІ Волноваського
району Донецької області, ВРЕВ при УДАІ
УМВСУ) були направлені відповідачем
лише 10.11.2011 року, тобто, після спливу 5
місяців після відкриття виконавчого
провадження. Крім цього, представником
відповідача у судовому засіданні не
було надано жодних доказів щодо
здійснення контролю за ходом виконання
запитів, тобто, хід виконання запитів
про з'ясування майнового стану
боржника відповідачем не
контролювався.

Також після спливу 5-ти місяців з
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження (10.11.2011 року)
державним виконавцем була винесена
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на відчуження.

05.01.2012 року для перевірки майнового
стану боржника державним виконавцем
здійснений вихід за місцем його
мешкання, але боржника не було вдома,
про що складений відповідний акт.

Як було з'ясовано в судовому засіданні,
в строк , передбачений ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме - до 11.12.2011 року, вимога позивача №
Ф 47 у від 06.05.2011 року відповідачем
виконана не була.

Позивачем була надіслана скарга до
відділу державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції Донецької області на
бездіяльність державного виконавця
при виконанні вимоги УПФУ № Ф 47 від
06.05.2011 року в порядку ст. 82 Закону
України «Про виконавче провадження»,
яка була задоволена, про що винесена
відповідна постанова від 26.01.2012 року.

Як вбачається зі змісту зазначеної
постанови, начальником ВДВС
Волноваського районного управління
юстиції був встановлений факт
невиконання вимоги УПФУ у
Волноваському районі № Ф 47 від 06.05.2011
року, державного виконавця зобов'язано
вжити передбачених Законом заходів
примусового виконання спрямованих на
фактичне виконання виконавчого
документа в термін до 16.02.2012 року. Але
зазначені у постанові заходи в строк до
16.02.2012 року не були виконані.

28.03.2012 року було складено протокол
ознайомлення зі станом реалізації
виконавчого провадження з виконання
вимоги УПФУ № Ф 47 у від 06.05.2011 року, на
підставі якого 17.05.2012 року на адресу
відповідача від позивача надійшла
скарга від 27.04.2012 року вих. № 9088/06 на
бездіяльність відповідача, в якій
Управління Пенсійного фонду просило
визнати бездіяльність ВДВС
Волноваського РУЮ при виконанні вимоги
№ Ф 47 у від 06.05.2011 року про стягнення з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
заборгованості в сумі 1744,80 грн
неправомірною та прийняти заходи до
вжиття відповідних дієвих заходів
примусового стягнення, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження».

28.05.2012 року начальником ВДВС
Волноваського РУЮ Ільїним О.О. була
винесена постанова про відмову в
задоволенні зазначеної скарги.

Відмова у задоволенні скарги була
аргументована тим, що відповідачем в
перебігу виконання вимоги позивача № Ф
47 у від 06.05.2011 року були направлені
запити до обліково-реєстраційних
установ з метою встановлення майнового
стану боржника. 10.11.2011 року державним
виконавцем була винесена постанова про
арешт майна та оголошення заборони на
його відчуження. Також боржник
неодноразово викликалась до відділу,
але жодного разу не з'являлася. 05.01.2012
року державним виконавцем було
здійснено виїзд за адресою мешкання
боржника, але її не було вдома, тому
провести виконавчі дії не було
можливості. Крім цього, в постанові
зазначено, що у зв'язку із винесенням
24.05.2012 року постанови про зведене
виконавче провадження № 3015-1/581,
відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» термін
виконання зведеного виконавчого
провадження (в тому числі виконання
вимоги № Ф 47 у від 06.05.2011 року) почав
обчислюватись з моменту приєднання до
такого провадження останнього
документа, а саме - з 24.05.2012 року. Тобто,
строк виконання рішення (вимоги),
встановлений ч. 2 ст. 30 ЗУ 606-ХІV від 21.04.
1999 року, відповідачем порушено не було.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 32 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачені
заходи примусового виконання рішень,
якими є: звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 32 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачені
заходи примусового виконання рішень,
якими є: звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Як було з'ясовано в судовому засіданні,
на виконання вимоги позивача № Ф 47 у
від 06.05.2011 року 10.06.2011 року було відкрито
виконавче провадження.

В ході здійснення зазначеного
провадження відповідачем були
здійснені певні заходи, а саме, - 10.11.2011
року була винесена постанова про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, а також були направлені
запити до: БТІ Волноваського району
Донецької області (від 10.11.2011 року, від
14.05.2012 року), ДПІ Волноваського району
Донецької області (від 10.11.2011 року, від
14.05.2012 року), ВРЕВ м. Волноваха при УДАІ
УМВСУ (від 10.11.2011 року, від 14.05.2012 року),
Відділу Держкомзему у Волноваському
районі (від 10.11.2011 року, від 05.06.2012 року).
Але зазначені запити всупереч ч. 1 ст. 27
Закону України «Про виконавче
провадження» були направлені до
відповідних установ лише після спливу 5
місяців після відкриття виконавчого
провадження. Крім цього, стан виконання
зазначених запитів державним
виконавцем не контролювався. Як
вбачається з матеріалів справи, станом
на час розгляду справи відповідачем
отримана лише відповідь від ВРЕВ м.
Волноваха, відповідно до якої за
громадянкою ОСОБА_4 (боржник у
виконавчому провадженні) транспортні
засоби не значаться.

Виїзд за адресою мешкання боржника був
здійснений лише 05.01.2012 року - після
спливу 6-ти місячного строку на
виконання рішення (вимоги) позивача.

Доказів відкладення провадження
виконавчих дій, зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника
відповідачем не надано.

Як з'ясувалось у судовому засіданні,
станом на час розгляду справи інших
виїздів за адресою мешкання боржника
здійснено не було. Крім цього,
відповідачем жодного разу не
направлялись запити на адресу роботи
(місця здійснення підприємницької
діяльності) боржника.

Представником відповідача у судовому
засіданні не оспорювався той факт, що
жодного заходу примусового виконання
вимоги позивача № Ф 47 у від 06.05.2011 року,
передбачених ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження», а ні станом на
час ознайомлення позивача зі станом
реалізації виконавчого провадження з
виконання вимоги № Ф 47 у від 06.05.2011 року,
а ні станом на час розгляду справи не
було здійснено.

За приписами ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимога та
заперечення.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що відповідачем не доведено
відсутність бездіяльності з виконання
вимоги УПФУ у Волноваському районі
Донецької області № Ф 47 у від 06.05.2011
року про стягнення з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 заборгованості в
сумі 1744,80 грн.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
ВДВС Волноваського районного
управління юстиції вжити дієві заходи
з примусового виконання зазначених
вище вимог № Ф 47 у від 06.05.2011 року та
зобов'язати відповідача провести опис
майна та направити до суду подання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України зазначено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У разі визнання неправомірними
рішення, дій або бездіяльності
державного виконавця чи органу
державної виконавчої служби суд
зобов'язує їх усунути допущені
порушення або іншим шляхом поновлює
порушені права чи свободи заявника. При
цьому суд не вправі зобов'язувати
зазначених осіб до вчинення тих дій,
які згідно із Законом N 606-XIV можуть
здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена в
абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб Державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження».

З огляду на наведене, суд дійшов до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні вимог позовної заяви в
частині зобов'язання відділу Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції
Донецької області зобов'язати
відповідача провести опис майна
боржника та направити до суду подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 159, 160-164, 167, 181, 186 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області до відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції
Донецької області про визнання
бездіяльності неправомірною,
зобов'язання вчинити певні дії та
скасування постанови - задовольнити
частково.

Визнати бездіяльність Відділу
Державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції Донецької області при
виконанні вимоги Управління
Пенсійного фонду України № Ф 47 у від
06.05.2011 року про стягнення з Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4
заборгованості в розмірі 1744,80 грн -
неправомірною.

Скасувати постанову начальника
Відділу Державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції Донецької області від 28.05.2012
року про відмову в задоволенні скарги
на бездіяльність Відділу Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції
Донецької області щодо невиконання
вимоги позивача № Ф 47 від 06.05.2011 року
про стягнення заборгованості з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 в
розмірі 1744,80 грн.

Зобов'язати Відділ Державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції
Донецької області вжити передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження» заходи, спрямовані на
виконання вимоги Управління
Пенсійного фонду України № Ф 47 у від
06.05.2011 року про стягнення з Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4
заборгованості в загальній сумі 1744,80
грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступну та резолютивну частини
проголошено у судовому засіданні 17
липня 2012 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. В порядку, визначеному ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 19
липня 2012 року.

Суддя
Волгіна Н.П.