Справа № 742/700/14
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 742/700/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кантур
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді
Ганечко О.М.,

суддів Коротких
А.Ю., Літвіної Н.М.,

при секретарі:
Біднячук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області на постанову
Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 26.02.2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Прилуках та Прилуцькому
районі Чернігівської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Прилуках та Прилуцькому
районі Чернігівської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від
26.02.2014 року адміністративний позов
задоволено.

Визнано незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області щодо зменшення пенсії за віком,
призначеної ОСОБА_2, відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Прилуках та
Прилуцькому районі Чернігівської
області перерахувати ОСОБА_2 пенсію,
призначену згідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», без включення в
розрахунок заробітної плати для
призначення пенсії періоду з 31.08.2000
року по 13.03.2001 року, із зазначенням
щомісячного заробітку (доходу) в
нульовому розмірі з дня її зменшення 1
травня 2010 року.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій апелянт просить скасувати
постанову суду, як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
заперечила проти задоволення
апеляційної скарги, просила постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представник апелянта в судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомленим про дату та час
розгляду справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції - скасувати, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області з 08.08.2009 року, та
отримує пенсію за віком, відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Страховий стаж становить
37 років 3 місяці 7 днів.

Розмір пенсії призначеної з 08.08.2009 року
складав 1905,88 грн, та збільшувався,
згідно чинного законодавства, у зв'язку
підвищенням прожиткового мінімуму
встановленого для непрацездатних осіб,
і, станом на 01.04.2010 року, становив
1937,88 грн.

З 01.05.2010р. розмір пенсії ОСОБА_2 було
зменшено на 101,39грн., та в подальшому він
зменшувався. В зв'язку з
вищезазначеним, позивач звернулась до
Управління Пенсійного фонду України
для отримання роз'яснення.

Листом Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області №1406/02/ж-11 від
24.09.2013 року, було повідомлено, що для
обчислення пенсії врахована заробітна
плата за період роботи з 01.06.1995 року по
30.05.2000 року, та за даними
персоніфікованого обліку з 31.08.2000 року
по 31.07.2009 року, і розмір отриманої
допомоги по безробіттю за період з
31.08.2000 року по 13.03.2001 року, який
відповідно до ст.24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зараховано до страхового
стажу внесення 0,00 грн. заробітної
плати, оскільки період протягом якого
особа, яка підлягала
загальнообов'язковому страхуванню на
випадок безробіття, отримувала
допомогу по безробіттю (крім
одноразової її виплати для організації
безробітним підприємницької
діяльності), та матеріальну допомогу в
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації, включається до
страхового стажу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції помилково виходив з
того, що дії відповідача вчинені з
порушенням закону, оскільки розширене
тлумачення відповідачем, одержаної
ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в період
перебування на обліку у Прилуцькому
центрі зайнятості з 31.08.2000 року по 13.03.2001
року, призвело до помилкового
включення нульового заробітку до
сукупного доходу в межах обраного цією
застрахованою особою 60-місячного
страхового стажу, а відтак - до
помилкового перерахунку, яке призвело
до зменшення розміру пенсії.

З таким висновком суду першої
інстанції не може погодитись колегія
суддів апеляційної інстанції, з
наступних мотивів.

Принципи, засади і механізм
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування визначаються
Законом України від 09.07.2003 року №1058-ІV
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (Закон №1058-ІV).

Виключно Законом №1058-IV, визначаються,
види пенсійних виплат, умови набуття та
порядок визначення їх розмірів (ч.2 ст.5
Закону № 1058-IV).

Порядок визначення заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії в
солідарній системі законодавець
урегулював у ст.40 Закону №1058-IV. Абзацом
1 ч.1 цієї статті передбачено врахування
для обчислення пенсії не лише
заробітної плати, а й іншого доходу за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу починаючи з 1
липня 2000 року. Тобто при цьому
законодавець імперативно встановив, що
для обчислення пенсії має
враховуватися заробітна плата (дохід),
отримана після 1 липня 2000 року
протягом усього періоду страхового
стажу особи без будь-яких виключень.

Відповідно до абзацу першого частини
першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий
стаж - період (строк), протягом якого
особа підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок. У абзаці
третьому цієї частини статті 24
законодавець установив норму про
включення до страхованого стажу
періоду, протягом якого особа, яка
підлягала загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню на
випадок безробіття, отримувала
допомогу по безробіттю (крім
одноразової її виплати для організації
безробітним підприємницької
діяльності).

Абзац п'ятий частини першої статті 40
Закону № 1058-IV містить припис про
врахування для обчислення пенсії
заробітної плати (доходу) за період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року за даними, що містяться в системі
персоніфікованого обліку.

Згідно з п.1, 2 ст.41 зазначеного Закону,
до заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно із
цим Законом були фактично обчислені та
сплачені страхові внески до ПФУ в межах
встановленої законодавством
максимальної їх величини, з якої
сплачуються страхові внески; суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Отже, чинне на час виникнення спірних
правовідносин законодавство, а саме
положення ст.ст.24, 40, 41 Закону № 1058-IV,
передбачало, з одного боку, включення
до страхового стажу періоду, протягом
якого особа отримувала допомогу по
безробіттю, а з другого - допускало
врахування для обчислення пенсій
заробітної плати (доходу) починаючи з
01.07.2000 року лише за даними з системи
персоніфікованого обліку, з яких були
фактично обчислені та сплачені
страхові внески до ПФУ (після 01.01.2004
року) і внески на державне соціальне
страхування, або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування (до
набрання чинності Законом № 1058-IV).

Аналізуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що допомога по
безробіттю, яка за своєю суттю
становить дохід, за змістом абзаців 1, 5
ч.1 ст.40, п.1, 2 ст.41 Закону №1058-IV, підлягає
врахуванню при обчисленні пенсій, та
оскільки така допомога за Законом
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» не
становить об'єкт обкладання збором на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, то при визначенні
заробітку (доходу) для обчислення
пенсії за періоди перебування особи на
обліку в центрі зайнятості,
застосовується нульовий дохід.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
08.10.2013 року (справа №21-282а13).

Крім того, колегія суддів вказує на те,
що судом першої інстанції також було
порушено норми процесуального права, а
саме, положення ст.ст.99, 100 КАС України,
при задоволенні позовних вимог з 01.05.2010
року по 12.08.2013 року.

Адже, відповідно до ч.2 ст.99 КАС України,
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст.100 КАС України, в чинній на час
прийняття судом першої інстанції
судового рішення редакції,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Як вбачається з адміністративного
позову, позивачем підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, не
наведено.

Клопотання про поновлення строку
звернення до адміністративного суду
позивачем не заявлялось, тому, суд
першої інстанції мав залишити
адміністративний позов частково без
розгляду.

Позивач наполягає на перерахунку
пенсії з 01.05.2010 року, адміністративний
позов подано 12.02.2014 року, тобто, із
частковим пропущенням встановленого
Законом строку, в зв'язку з чим, позовні
вимоги з 01.05.2010 року по 12.08.2013 року
підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, згідно вимог ст.71 КАС
України, навів суду належне
обгрунтування правомірності його дій
та довів, що вони вчинені з дотриманням
чинного законодавства.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
постановлена з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим наявні
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції.

Згідно зі ст.ст. 198 ч.1 п.3, 202 ч.1 п.п.4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області - задовольнити.

Постанову Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від
26.02.2014 року - скасувати, та прийняти
нову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Прилуках
та Прилуцькому районі Чернігівської
області в частині перерахунку пенсії
починаючи з 01.05.2010 року по 12.08.2013 року
залишити без розгляду.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Прилуках та Прилуцькому районі
Чернігівської області в частині
перерахунку пенсії з 13.08.2013 року -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Ганечко О.М.

Судді:
Коротких А.Ю.

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя

Ганечко О.М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.