Справа № 463/2889/14-а
Суддя: Головатий Р. Я.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року м.
Львів Справа №2-а/463/144/14

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді
Головатого Р.Я.

при секретарі судових засідань
Миличук У.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративний
позов ОСОБА_2 до Управління державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Чернігівської області про скасування
постанови, -

встановив:

позивач звернувся із позовом до
відповідача про скасування постанови
про адміністративне правопорушення
серії АБ2 №011794.

Позов мотивує тим, що 01.06.2014 року,
перебуваючи на автошляху Кіпті-Глухів-
Бачівськ та керуючи автомобілем
«Сканія», номерний знак НОМЕР_1, був
зупинений інспектора ДПС взводу з ОСП
№2 РДПС ДАІ при УМВС у Чернігівській
області Дутим С.О. Перевіривши
документи інспектор повідомив, що
ніби-то автомобілем позивача не
пройдено обов'язковий технічний
контроль, не зважаючи на те, що позивач
надав для огляду Міжнародний
сертифікат придатності до
експлуатації вантажних автомобілів та
причепів, про що зазначив у протоколі
про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на вимогу інспектора
позивач надав документ, яким
засвідчено, що обов'язковий технічний
контроль автомобілем пройдено, а тому
вважає, що у його діях відсутні ознаки
адміністративного правопорушення,
просить оскаржувану постанову
скасувати.

Позивач в судове засідання не з'явився
про розгляд справи був повідомлений у
встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про розгляд
справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, причин
неявки суду не повідомив, доказів в
заперечення позовних вимог суду не
представив.

У відповідності до ч. 6 ст.128 КАС України,
оскільки відсутні перешкоди для
розгляду справи у судовому засіданні
за даної явки, а тому справу слід
розглянути у письмовому провадженні на
підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до вимог п.2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №011794 від 01.06.2014р. (а.с.2) вбачається,
що ОСОБА_2 притягнуто до
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.121 КпАП України та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 400 грн. Підставою
для винесення вищевказаної постанови
стало порушення позивачем п.31.3 б ПДР
України у зв'язку з керуванням
автомобілем «Сканія», номерний знак
НОМЕР_1, який не пройшов обов'язковий
технічний контроль.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
дорожній рух» до участі у дорожньому
русі допускаються транспортні засоби,
конструкція і технічний стан яких
відповідають вимогам діючих в Україні
правил, нормативів і стандартів, що
мають сертифікат на відповідність цим
вимогам, укомплектовані у
встановленому порядку, а у разі, якщо
транспортний засіб згідно з цим
Законом підлягає обов`язковому
технічному контролю, пройшов такий
контроль.

Згідно з п. 31.3 «б» Правил дорожнього
руху України забороняється
експлуатація транспортних засобів
згідно із законодавством, якщо вони не
пройшли обов'язковий технічний
контроль (для транспортних засобів, що
підлягають такому контролю).

Відповідно до ч.2 ст.16 вищевказаного
закону, водій зобов'язаний своєчасно
подавати транспортний засіб, що
підлягає обов'язковому технічному
контролю, на такий контроль.

Разом з тим, вказана норма закону не
конкретизує де саме необхідно
проходити такий контроль та в ній
відсутня заборона на проходження
такого контролю з метою отримання
міжнародного сертифікату.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент зупинення транспортного засобу
та винесення оскаржуваної постанови у
позивача був наявний документ, що
підтверджував проходження ним
обов'язкового технічного огляду -
міжнародний сертифікат технічного
огляду від 14.08.2013 року і який є дійсним
до 13.08.2014 року (а.с.4).

Згідно з ст.1 Угоди про прийняття єдиних
умов періодичних технічних оглядів
колісних транспортних засобів і про
взаємне визнання таких оглядів,
затвердженої Указом Президента N159/2006
від 28.02.2006р., яка набула чинності 18
березня 2007 року, договірні сторони
приймають правила щодо періодичних
технічних оглядів колісних
транспортних засобів, зареєстрованих
або допущених до експлуатації на їхній
території, і на взаємній основі
визнають огляди, які проводяться
відповідно до цих Правил.

Згідно з ч.1 ст.9 Конституції України
чинні міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Враховуючи вищенаведене, те, що на день
винесення оскаржуваної постанови -
01.06.2014р. позивачем здійснювалась
експлуатація транспортного засобу
«Сканія», номерний знак НОМЕР_1, який
пройшов обов'язковий технічний
контроль, що підтверджується
Міжнародним сертифікатом придатності
до експлуатації вантажних автомобілів
та причепів, суд приходить до висновку,
що в діях ОСОБА_2 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.121 КпАП України, а
тому позовні вимоги є підставними та
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 158, 160-163, 171-2 КАС
України, ст. 288 КпАП України, -

постановив:

адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії АБ2 №011794 від 01.06.2014 р. в
справі про адміністративне
правопорушення про притягнення до
відповідальності ОСОБА_2 за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.121 КпАП України та
накладення адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 400
гривень - скасувати.

Постанова суду є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя:
Р.Я. Головатий