Справа № 464/6851/13-а (6-а/464/54/13)
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/800/59034/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Швець В.В.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова на ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 6 листопада 2013 року за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м.Львова
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із заявою, у якій просила змінити
спосіб виконання постанови
Сихівського районного суду м.Львова
від 22 квітня 2011 року, змінену
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м.Львова в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
м.Львова виплатити державну та
додаткову пенсії починаючи з 1 грудня
2010 року на стягнення вказаних пенсій з
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м.Львова в сумі 30 607, 25
гривень, зазначаючи, що через
відсутність коштів їй не виплачена
нарахована пенсія, що на її думку є
наявними обставинами, які ускладнюють
виконання постанови суду.

Ухвалою Сихівського районного
суду м.Львова від 1 серпня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 6 листопада 2013 року заяву
задоволено. Змінено спосіб виконання
постанови Сихівського районного суду
м.Львова від 22 квітня 2011 року, змінену
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 3 листопада
2011 року з зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова виплатити ОСОБА_4
недоплачену державну та додаткову
пенсію на стягнення з Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова на користь ОСОБА_4, як
особі віднесеній до І категорії,
інваліду ІІІ групи постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи
державної пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю згідно до ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, , які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з врахуванням ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування» за період грудень 2010 року
- липень 2011 року в сумі 30 607,25 гривень.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова подало касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, просить скасувати судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій та у задоволенні заяви
відмовити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України)
встановлено, що судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Постановою Сихівського
районного суду м.Львова від 22 квітня 2011
року позов задоволено. Визнано
неправомірною відмову Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова щодо проведення
перерахунку ОСОБА_4 державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, привівши їх у розміри у
відповідність із розмірами
встановленими ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
м.Львова провести ОСОБА_4 перерахунок
та виплату у відповідності до ст.ст. 54, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» державної пенсії в розмірі
6 мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної абзацом 1 частини 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування», починаючи з 1 грудня 2010
року, з врахуванням виплачених сум.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 3 листопада 2011 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова задоволено частково,
постанову Сихівського районного суду
м.Львова від 22 квітня 2011 року змінено та
резолютивну частину викладено в
наступній редакції :

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
м.Львова щодо невиплати ОСОБА_4, як
особі віднесеній до І категорії,
інваліду ІІІ групи постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи
державної пенсії по інвалідності у
розмірі не менше 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, згідно
ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 1
грудня 2010 року з врахуванням ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
м.Львова провести перерахунок та
виплату ОСОБА_4, як особі віднесеній до
І категорії, інваліду ІІІ групи
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи державної пенсії по
інвалідності у розмірі не менше 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, згідно ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 1 грудня 2010
року з врахуванням ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

Судове рішення набрало законної сили
та виконується у порядку встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до статті 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд розглядає питання про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення. Неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
судовому розгляду.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що суд може змінити спосіб і
порядок виконання рішення лише: 1) у
виняткових випадках; 2) за наявності
обставин, що ускладнюють його
виконання або роблять його неможливим;
3) за умови надання достатніх доказів
наявності таких обставин.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення суду слід розуміти прийняття
судом нових заходів реалізації
(виконання) рішення в разі неможливості
його виконання у спосіб і порядок,
встановлений раніше.

Зміна способу і порядку виконання
рішення суду може відбутися шляхом
заміни одного заходу примусового
виконання судового рішення іншим або
коли, при виконанні рішення
адміністративного суду, яким
присуджені певні речі або кошти,
неможливо їх повернути за їх
відсутності, що є підставою для
звернення стягнення на грошові кошти
тощо.

Даючи оцінку матеріалів доданих до
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду, судами
попередніх інстанцій не встановлено
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення, а заявником не надано
достатніх доказів наявності таких
підстав.

Вказана заявником підстава
неможливості виконання рішення суду
через відсутність коштів у відповідача
не дає суду можливості застосування
зміни способу і порядку виконання
цього рішення, оскільки не вичерпані
інші встановлені законом заходи
виконання рішення суду, в тому числі
примусового характеру.

Крім того, слід зазначити, що
реалізуючи своє право на захист
позивач має право вимагати від суду
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії (пункт 2 частини 4
статті 105 КАС України).

У разі задоволення адміністративного
позову суд, обираючи спосіб захисту
порушених прав позивача, може прийняти
постанову про зобов'язання відповідача
вчинити певні дії (пункт 2 частини 2
статті 162 КАС України).

Аналіз наведених норм та статті 263 КАС
України дають підстави зробити
висновок про те, що суд, здійснюючи
зміну способу і порядку виконання
рішення суду, не може змінювати зміст
резолютивної частини рішення або
змінити обраний судом спосіб захисту
порушеного права.

Повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(статті 198, 223 КАС України).

Статтею 229 КАС України передбачено, що
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено
повно та правильно, але неправильно
застосовано норми процесуального
права, що призвело до ухвалення
незаконних судових рішень, відповідно
до повноважень, наданих статтею 229 КАС
України, суд касаційної інстанції
вважає за необхідне судові рішення,
ухвалені цими судами, скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу і
порядку виконання рішення суду.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 229, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду
м.Львова від 1 серпня 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2013 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про зміну
способу та порядку виконання постанови
Сихівського районного суду м.Львова
від 22 квітня 2011 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець