Справа № 2-а-9703/11/0226
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-9703/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Ковганич С.В.
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Залімський І. Г.

судді: Граб Л.С. Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
04 листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2011 року позивач звернувся в
суд з адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
управління Пенсійного фонду України в
Тульчинському районі неправомірними;
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відповідно до ст.ст.
39,50,51,52,54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області від 04.11.2011 року
позов задоволено частково: зобов'язано
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області провести перерахунок позивачу:
державну пенсію в зв'язку із втратою
годувальника в розмірі 50% від 6 (шести)
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»починаючи з 1.08.2011 року та
виплачувати до втрати такого права, з
урахуванням раніше виплачених сум;
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 50% від 50% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»починаючи з 1.08.2011 року та
виплачувати до втрати такого права, з
урахуванням раніше виплачених сум;
щомісячну компенсацію в разі втрати
годувальника в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 52
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»починаючи з 1.03.2011 року та
виплачувати до втрати такого права, з
урахуванням раніше виплачених сум;
доплату до пенсії відповідно до ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»починаючи з 1.03.2011 року та
виплачувати до втрати такого права, з
урахуванням раніше виплачених сум;
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»у
розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком,
за період з 1.03.2011 року по 1.07.2011 року, з
урахуванням раніше виплачених сум. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати суду, як таку, що
винесена з порушенням та неправильним
застосуванням норм процесуального
права, прийнявши нову постанову про
відмову у задоволенні позову позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є постраждалим від
Чорнобильської катастрофи: до 11 квітня
2011 року - потерпілим 4-ї категорії, а з 11
квітня 2011 року - вдовою померлого
громадянина, інваліда 3 групи в зв'язку
із захворюванням, пов'язаним з
наслідками аварії на ЧАЕС.

Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області та до 04 липня 2011 року отримував
пенсію по віку, а з 5 липня 2011 року -
пенсію по втраті годувальника.

Позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, та отримує
пенсію та часткову доплату за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначену у
відповідності до ст. 39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини 1 статті 39
вищевказаного Закону, пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата до пенсії, яка
становить у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Всупереч ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" Позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №530 від
28.05.2008 року, Постановою Кабінету
Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року,
та Постановою Кабінету Міністрів
України № 836 від 26.07.1996 року, а не в
розмірі, як того вимагає вказаний
Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Міністрів
України №530 від 28.05.2008 року та
Постановою Кабінету Міністрів України
№654 від 16.07.2008 року, та Постановою
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року Відповідач неправомірно
виплачував додаткову пенсію в меншому
розмірі ніж це передбачено ст. 39
зазначеного Закону.

З матеріалів справи суд вбачає, що
позивач просив виплатити йому доплату
до пенсії відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»починаючи з 25.01.2011 року та
виплачувати до втрати такого права.

Суд першої інстанції задовольнив дану
вимогу з 01.03.2011 року по день припинення
такого права.

Так як, в позовних вимогах позивач
пропустив строк для звернення до суду
за захистом своїх порушених прав та
законних інтересів, суд першої
інстанції мав би ще на стадії відкриття
провадження у справі винести ухвалу
про залишення адміністративного
позову в частині поновлення позивачу
строку звернення до суду по вимогам,
які стосуються періоду починаючи з
25.01.2011 року по 01.02.2011 року без розгляду,
та продовжувати розгляд справи по суті
тільки щодо вимог, заявлених в межах
шестимісячного строку.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України та зміст позовних
вимог, право позивача на перерахунок
пенсії відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
підлягає захисту за період з 02.02.2011
року.

В зв'язку з тим, що позивач 05.07.2011 року
перейшов на пенсію по втраті
годувальника, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги в частині доплати до
пенсії згідно ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» підлягає
захисту за період з 02.02.2011 року по 04.07.2011
року.

Крім того, як встановлено матеріалами
справи, позивач отримує пенсію та
часткову доплату за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначену у відповідності до
ст. 51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 4 категорії
призначається у розмірі 15 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Всупереч ст. 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказані доплати
виплачувалися частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №530 від
28.05.2008 року та Постановою Кабінету
Міністрів України № 654 від 16.07.2008 року, а
не в розмірі, як того вимагає вказаний
Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Міністрів
України №530 від 28.05.2008 року та
Постановою Кабінету Міністрів України
№654 від 16.07.2008 року відповідач
неправомірно виплачував додаткову
пенсію в меншому розмірі ніж це
передбачено ст. 51 зазначеного Закону.

З матеріалів справи суд вбачає, що
позивач просив виплатити йому
додаткову пенсію за шкоду здоров'я
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»починаючи з
25.01.2011 року по 04.07.2011 року.

Суд першої інстанції задовольнив дану
вимогу з 01.03.2011 року по 01.07.2011 року.

Колегія суддів вважає, що враховуючи
положення ч. 2 ст. 99 КАС України позовні
вимоги за період з 25.01.2011 року по 01.02.2011
року необхідно залишити без розгляду.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України та зміст позовних
вимог, право позивача на додаткову
пенсію за шкоду здоров'я відповідно до
ст. 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» підлягає захисту за період
з 02.02.2011 року по 04.07.2011 року.

Крім того, позивач просив виплатити
йому щомісячну компенсацію у разі
втрати годувальника відповідно до ст. 52
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», так як є вдовою покійного
чоловіка ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року та був учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, 1 категорії. Та
відповідно до висновку експертної
комісії захворювання, що призвело до
смерті, пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Відповідно до п.1 ст. 52 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щомісячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком незалежно
від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Всупереч ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катстрофи" Позивачу вказана
компенсація за втрату годувальника
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному Постановою
Кабінету Міністрів України №530 від
28.05.2008 року, а не в розмірі, як того
вимагає вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з Постановою Кабінету
Міністрів України №530 від 28.05.2008 року
Відповідач неправомірно виплачував
компенсацію за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи в
меншому розмірі ніж це передбачено ст.
52 зазначеного Закону.

З матеріалів справи суд вбачає, що
позивач просив виплатити йому
щомісячну компенсацію у разі втрати
годувальника відповідно до ст. 52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 26.03.2011 року по день
припинення такого права.

Суд першої інстанції задовольнив дану
вимогу з 01.03.2011 року по день припинення
такого права.

Проте, Суд першої інстанції не звернув
увагу на те, що 19 червня 2011 року набув
чинності Закон України від 14.06.2011 №3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про державний бюджет України на 2011
рік", яким передбачено, зокрема, що у 2011
році положення статтей 39,50,51,52,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", ст. 6 ЗУ "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи із наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного
Закону Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову від 06.06.2011 №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23.07.2011 року. Даною постановою
передбачено розмір щомісячної
компенсації за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Тому, колегія суддів вважає, що право
позивача на щомісячну компенсацію у
разі втрати годувальника відповідно до
ст. 52 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» підлягає захисту з 01.03.2011
року по 22.07.2011 року.

Крім того, відповідно до ст. 50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
особам, віднесеним до постраждалих
першої категорії, що є інвалідами 3
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 вказаного Закону
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 54 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" пенсія в разі втрати
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, у розмірі на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника;

З матеріалів справи суд вбачає, що
позивач просив перерахувати та
виплатити пенсію у зв'язку із втратою
годувальника відповідно до ст.ст 50,54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»починаючи з 05.07.2011 року.

Суд першої інстанції задовольнив дану
вимогу з 01.08.2011 року по день припинення
такого права.

Проте, колегія суддів вважає, що дана
позовна вимога підлягає задоволенню з
05.07.2011 року, так як саме з цієї дати
позивач перейшов з пенсії за віком на
пенсію по втраті годувальника.

В свою чергу відповідно до Постанови
Кабінету МіністрівУкраїни від 06.06.2011
№745 "Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23.07.2011 року передбачено розмір
щомісячної компенсації за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Тобто, враховуючи положення ч. 2 ст. 99
КАС України, Постанови Кабінету
МіністрівУкраїни від 06.06.2011 №745 та
зміст позовних вимог, право позивача на
перерахунок пенсії відповідно до ст.
50,54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» підлягає захисту за період
з 05.07.2011 року 22.07.2011 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про звернення до
негайного виконання постанови в
повному обсязі присудженої до
перерахунку суми.

Так, відповідно до п.1 абз. 1, п.1 абз. 2 ст.
256 КАС України негайно виконуються
постанови суду про присудження виплати
пенсії, інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів, у
межах суми стягнення за один місяць,
також негайно виконуються постанови
суду, прийняті в порядку скороченого
провадження у адміністративних
справах, передбачених пунктами 1, 3, 4
частини першої статті 183-2 КАС України.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 04
листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату доплати до пенсії та
додаткової пенсії відповідно до ст. ст.
39,51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 25.01.2011 року по
01.02.2011 року - залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Тульчинському районі
щодо відмови у виплаті і перерахунку
ОСОБА_2 доплати до пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах, встановлених ст.ст. 39,51
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період 02.02.2011 року по
04.07.2011 року протиправними.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Тульчинському районі
щодо відмови у виплаті і перерахунку
ОСОБА_2 компенсацію у разі втрати
годувальника відповідно до ст. 52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період 01.03.2011 року по 22.07.2011 року
протиправними.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Тульчинському районі
щодо відмови у виплаті і перерахунку
ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах, встановлених ст.ст. 50,54
Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період 05.07.2011 року 22.07.2011
року протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Тульчинському районі
провести ОСОБА_2 доплати до пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах, встановлених
ст.ст. 39,51 Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період 02.02.2011 року по
04.07.2011 року з урахуванням проведених
виплат.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Тульчинському районі
провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату
щомісячної компенсації у разі втрати
годувальника відповідно до ст. 52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період 01.03.2011 року по 22.07.2011 з
урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Тульчинському районі
провести ОСОБА_2 перерахунок та виплату
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах,
встановлених ст.ст. 50,54 Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період
05.07.2011 року 22.07.2011 року.

У решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Граб Л.С.

Боровицький О. А.