Справа № 709/1972/12,2а-305/5/13
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014р.
Справа № 876/4208/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Клюби В.В.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
смт.Кобилецька Поляна Рахівського
району Закарпатської області

на постанову Рахівського районного
суду Закарпатської області від 30.01.2013р.
у справі №709/1972/12, 2а-305/5/13

за позовом ОСОБА_3, смт.Кобилецька
Поляна Рахівського району
Закарпатської області

до Кобилецько-Полянської селищної ради
Рахівського району Закарпатської
області, смт.Кобилецька Поляна
Рахівського району Закарпатської
області

треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
смт.Кобилецька Поляна Рахівського
району Закарпатської області

про скасування рішення органу
місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2012р. ОСОБА_3 звернулась до
Рахівського районного суду
Закарпатської області з позовом до
Кобилецько-Полянської сільської ради
Рахівського району Закарпатської
області, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
про скасування рішення органу
місцевого самоврядування, просила
скасувати рішення XII сесії VII скликання
Кобилецько-Полянської селищної ради
Рахівського району Закарпатської
області від 19.06.2012р. №177 "Про
затвердження рішень узгоджувальної
(земельної) комісії селищної ради".

Постановою Рахівського районного суду
Закарпатської області від 30.01.2013р. у
справі №709/1972/12, 2а-305/5/13 позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено, скасовано рішення XII
сесії VII скликання
Кобилецько-Полянської селищної ради
Рахівського району Закарпатської
області від 19.06.2012р. №177 "Про
затвердження рішень узгоджувальної
(земельної) комісії селищної ради".

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржили треті особи у
справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які у поданій
апеляційній скарзі, посилаючись на те,
що при винесенні даного рішення судом
неповністю з'ясовано обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам справи
та порушено норми матеріального та
процесуального права, просили
скасувати оскаржувану постанову та
постановити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити повністю.

04.06.2014р. на адресу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від Кобилецько-Полянської селищної
ради надійшло клопотання про розгляд
справи за відсутності представника
селищної ради.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення:
29.05.2014р. - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Кобилецько-Полянській селищній раді,
тому колегія суддів, у відповідності до
вимог ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
19.06.2012р. Кобилецько-Полянською селищною
радою Рахівського району
Закарпатської області було прийнято
рішення №177 "Про затвердження рішень
узгоджувальної (земельної) комісії
селищної ради", яким вирішено
затвердити рішення узгоджувальної
(земельної) комісії від 14.05.2012р.,
протокол №21, та встановити земельний
сервітут через присадибну земельну
ділянку громадянки ОСОБА_3 шириною 3
метри для під'їзду до присадибної
земельної ділянки громадян ОСОБА_1 та
ОСОБА_2; погодити існуючу межу між
присадибною земельною ділянкою
громадянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_1, та
присадибною земельною ділянкою
громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по АДРЕСА_2.

Як вбачається зі свідоцтва про
державну реєстрацію прав від 18.01.2012р.
ОСОБА_3 являється власником житлового
будинку по АДРЕСА_1, який розташований
на земельній ділянці, на яку селищною
радою встановлено земельний сервітут.
Власником вищевказаного житлового
будинку ОСОБА_3 стала в порядку
спадкування за заповітом, відповідно
до рішення Рахівського районного суду
від 21.12.2011р., яким за ОСОБА_3 визнано
право власності на все спадкове майно,
що належало на праві приватної
власності її матері ОСОБА_4, в тому
числі, на житловий будинок АДРЕСА_1.
Даний будинок ОСОБА_4 побудувала на
підставі Рішення виконавчого комітету
Рахівської районної ради №221 від
14.12.1983р. та на підставі договору про
надання в безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку
матері позивача.

Відповідно до вимог ст.120 ЗК України, у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції зазначає, що позивач є
землекористувачем земельної ділянки,
на якій сільською радою встановлено
земельний сервітут.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.144 Конституції України
передбачено, що що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; викуп земельних ділянок
для суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;
організація землеустрою; координація
діяльності місцевих органів земельних
ресурсів; здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства; обмеження, тимчасова
заборона (зупинення) використання
земель громадянами і юридичними
особами у разі порушення ними вимог
земельного законодавства; підготовка
висновків щодо вилучення (викупу) та
надання земельних ділянок відповідно
до цього Кодексу; встановлення та зміна
меж районів у містах з районним
поділом; інформування населення щодо
вилучення (викупу), надання земельних
ділянок; внесення пропозицій до
районної ради щодо встановлення і
зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення
земельних спорів; вирішення інших
питань у галузі земельних відносин
відповідно до закону.

Таким чином, встановлення земельних
сервітутів не відноситься до
компетенції селищної ради відповідно
до вимог Земельного Кодексу України,
більше того, такими повноваженнями
селищну раду не наділяє Закон України
"Про місцеве самоврядування в Україні".

Судом першої інстанції також
встановлено, що в технічній
документації із землеустрою,
виготовленій на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2
чітко вказано, що їхня земельна
ділянка, площею 0,0837га, розташована по
АДРЕСА_2, що підтверджує те, що існує ще
один підхід (дорога загального
користування) до дворогосподарства
громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а у ОСОБА_3
виготовлена технічна документація із
землеустрою, де вказано, що її земельна
ділянка, площею 0,1259га, розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів апеляційного суду
зазначає, що відповідно до вимог
ст.ст.99, 100 ЗК України, власники або
землекористувачі земельних ділянок
можуть вимагати встановлення таких
земельних сервітутів: право проходу та
проїзду на велосипеді; право проїзду на
транспортному засобі по наявному
шляху; право прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій; право прокладати на свою
земельну ділянку водопровід із чужої
природної водойми або через чужу
земельну ділянку; право відводу води зі
своєї земельної ділянки на сусідню або
через сусідню земельну ділянку; право
забору води з природної водойми,
розташованої на сусідній земельній
ділянці, та право проходу до природної
водойми; право поїти свою худобу із
природної водойми, розташованої на
сусідній земельній ділянці, та право
прогону худоби до природної водойми;
право прогону худоби по наявному шляху;
право встановлення будівельних
риштувань та складування будівельних
матеріалів з метою ремонту будівель та
споруд; інші земельні сервітути.

Сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду. Сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки, а також іншій
конкретно визначеній особі (особистий
сервітут). Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки. Договір про встановлення
земельного сервітуту підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому для державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Таким чином, законодавством
передбачено вичерпний перелік
способів встановлення земельного
сервітуту (такі самі способи
встановлення земельного сервітуту
передбачено ст.402 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із вимогами ч.2 ст.71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Львівського апеляційного
адміністративного суду приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга висновків
суду першої інстанції не спростовує,
відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
смт.Кобилецька Поляна Рахівського
району Закарпатської області на
постанову Рахівського районного суду
Закарпатської області від 30.01.2013р. у
справі №709/1972/12, 2а-305/5/13 за позовом
ОСОБА_3, смт.Кобилецька Поляна
Рахівського району Закарпатської
області до Кобилецько-Полянської
селищної ради Рахівського району
Закарпатської області, смт.Кобилецька
Поляна Рахівського району
Закарпатської області, треті особи:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, смт.Кобилецька Поляна
Рахівського району Закарпатської
області, про скасування рішення органу
місцевого самоврядування, - залишити
без задоволення.

2. Постанову Рахівського районного суду
Закарпатської області від 30.01.2013р. у
справі №709/1972/12, 2а-305/5/13 за позовом
ОСОБА_3, смт.Кобилецька Поляна
Рахівського району Закарпатської
області до Кобилецько-Полянської
селищної ради Рахівського району
Закарпатської області, смт.Кобилецька
Поляна Рахівського району
Закарпатської області, треті особи:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, смт.Кобилецька Поляна
Рахівського району Закарпатської
області, про скасування рішення органу
місцевого самоврядування, - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
В.В.
Клюба

Суддя
В.П.
Сапіга