Справа № К/9991/11067/12-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/11067/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Стрелець
Т.Г. провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Іванківському районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду (далі - УПФ)
України в Іванківському районі
Київської області на постанову
Іванківського районного суду
Київської області від 22 квітня 2010 року
та ухвалу Апеляційного суду Київської
області від 03 листопада 2011 року

в с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року ОСОБА_4 в Іванківському
районному суді Київської області
пред'явила позов до УПФ України в
Іванківському районі Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з
01 жовтня 1993 року по 30 листопада 1995 року,
перебуваючи на посадах
техніка-інструктора відділу кадрів та
бухгалтера ДМП "Ніво" та в періоди з 01
грудня 1995 року по 28 лютого 1997 року і з 10
березня 1997 року по 15 лютого 2003 року,
перебуваючи на посаді головного
бухгалтера ТОВ "Ніво", вона працювала в
м. Чорнобиль на території зони
відчуження з особливо шкідливими
умовами праці.

16 липня 2008 року їй виповнилось 45 років,
а тому 28 серпня 2008 року вона звернулася
до УПФ України в Іванківському районі
Київської області із заявою про
призначення пільгової пенсії за віком.
При цьому вона надала усі необхідні
документи на підтвердження факту її
роботи на території зони відчуження.

За її заявою відповідачем була
призначена пільгова пенсія, але згодом
їй відмовлено виплаті пенсії з тих
підстав, що не знайшов підтвердження
належними документами факт її роботи з
01 грудня 1995 року по 15 лютого 2003 року на
території зони відчуження, що, на думку
відповідача виключало можливість
зарахування цього періоду до
пільгового стажу та призначення пенсії
на пільгових умовах за Списком № 1
робіт з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці.

Просила визнати неправомірною відмову
відповідача призначити їй пільгову
пенсію за віком, як особі, що
здійснювала трудову діяльність на
території зони відчуження, визнати за
нею право на отримання зазначеної
пенсії, зобов'язати відповідача
призначити їй пільгову пенсію як особі,
що здійснювала трудову діяльність на
території зони відчуження.

Постановою Іванківського районного
суду Київської області від 22 квітня 2010
року, залишеною без зміни ухвалою
Апеляційного суду Київської області
від 03 листопада 2011 року, позов
задоволено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
судів попередніх інстанцій,

УПФ України в Іванківському районі
Київської області подало касаційну
скаргу. Посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів та постановити
нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на таке.

Приймаючи постанову про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
засад пріоритетності законів над
підзаконними актами та дійшов
висновку про те, що відповідно до
статті 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" ОСОБА_4 має право на
отримання пільгової пенсії за віком, як
особа, яка працювала на території зони
відчуження.

З такою правовою позицією погодився й
суд апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції не може
погодитися з такою правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій,
оскільки суди, розглядаючи дану справу,
не вказали якою нормою Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено право особи на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах, як
особі яка здійснювала свою трудову
діяльність на території зони
відчуження у період, зазначений
позивачем.

Такої норми у статті 55 вказаного Закону
немає. Не зазначила про таку правову
норму у своїй позовній заяві й ОСОБА_4

Також є безпідставним й посилання
судів першої та апеляційної інстанцій
на положення постанов Кабінету
Міністрів України від 16 січня 2003 року №
36 "Про затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах" та від 29
січня 2003 року № 137 "Про доплати і
компенсації особам, які працюють у зоні
відчуження і зоні безумовного
(обов'язкового) відселення після
повного відселення жителів".

Так, відповідно до постанови Кабінету
Міністрів від 16 січня 2003 року № 36
затверджені Списки виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах.

Посади, на яких ОСОБА_4 працювала на
території зони відчуження, не
віднесені до Списків №№ 1, 2, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29 січня 2003 року № 137, встановлено,
зокрема, що особам, які постійно
працюють або виконують службові
обов'язки у зоні відчуження, час роботи
або служби зараховується до трудового
стажу, до вислуги років у полуторному
розмірі (в тому числі за Списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, який затверджується
Кабінетом Міністрів України).

З огляду на те, що судами не визначено
правові норми, які слід застосовувати
до спірних правовідносин, а суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати обставини у
справі та давати їм оцінку, справу
необхідно направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Відповідно до положень частини другої
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Суди попередніх інстанцій не виконали
вимог частини першої статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
й постановили незаконні рішення, які
підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий судовий розгляд
до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області задовольнити частково.

Постанову Іванківського районного
суду Київської області від 22 квітня 2010
року та ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 03 листопада 2011
року скасувати, а справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Іванківському районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.