Справа № 2а-748/12/0170/1
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м.
Київ К/9991/53003/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 12
березня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2012
року у справі за позовом підприємства
"Трест "Кримспецагробуд-2" до Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим про
спонукання до вчинення дій,

в с т а н о в и л а:

Підприємство «Трест «Кримспецагробуд -
2» звернулось до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Сімферополя про
зобов'язання скасувати постанови про
накладення штрафних санкцій від 23.11.2011
№1255, №1224, №1790, №1791.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
застосування санкцій є
необґрунтованим та таким, що здійснено
відповідачем з порушенням вимог
чинного законодавства.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 12 березня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2012
року, позов задоволено частково:
визнано незаконними та скасовано
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 23.11.2011 №1790 та №1791. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 31.10.2011 на підставі
направлення від 24.10.2011 №810, виданого
Управлінням Пенсійного фонду України в
Центральному районі м.Сімферополя,
головним спеціалістом відділу
контрольно-економічної роботи Черкес
Е.Р. на підставі статті 13 та абзацу 6
пункту 7 розділу VIII «Заключних та
перехідних положень» Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», у
відповідності до плану проведення
перевірок платників єдиного внеску
(наказ від 23.09.2011 №114-П), проведена
планова перевірка, за результатами
якої складено акт №286-ю, у якому
зазначено про порушення статей 4,7-9
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
статей 19-20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України 27.09.2010 №21-5,

На підставі зазначеного акта перевірки
відповідачем були прийняті рішення від
23.11.2011 №1255, №1224, №1790, №1791 про
застосування фінансових санкцій, а
саме:

рішенням №1790 на підставі пункту 4
частини 9 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» на позивача накладено
штраф в сумі 59,95 грн.;

рішенням №1791 на підставі пункту 5
частини 9 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за надання недостовірних
відомостей в систему
персоніфікованого обліку за листопад
2010 року до позивача застосовано
фінансові санкції в розмірі 170,00
гривень;

рішенням №1224 на підставі пункту 3
частини 11 статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» до позивача
застосовано штрафні санкції в розмірі
52,89 грн.;

рішенням №1225 за несплату та
несвоєчасну сплату суми єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування одночасно з
видачею сум виплат, на які
нараховується єдиний внесок (авансових
платежів) на суму 16464,02 гривень, до
позивача застосовано штрафні санкції в
розмірі 1646,40 грн.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з протиправності рішень
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 23.11.2011
№1790 та №1791 як таких, що прийнято
відповідачем за відсутності
повноважень на застосування
фінансових санкцій на підставі статті
106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" після 01.01.2011 у зв'язку із
втратою чинності зазначених положень.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, не погоджується з
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції, яка діяла до 1
січня 2011 року, було передбачено
застосування виконавчими органами ПФУ
до страховиків за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ фінансових санкцій, а саме
накладення штрафу у встановленому
розмірі.

Пунктом 4 встановлено, що до
страхувальників застосовуються
фінансові санкції за донарахування
територіальним органом Пенсійного
фонду або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
наведені вище норми матеріального
права були виключені.

У той же час згідно з абзацом п'ятим
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
1 січня 2011 року, поширюється на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій.

Таким чином, хибними є висновки судів
щодо необґрунтованість рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим №1790, якими
до позивача застосовано санкції на
підставі пункту 4 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Разом з цим, питання відповідальності
страховиків, не пов'язані із такою
заборгованістю, знаходяться поза
межами регулювання, зокрема, Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
абзаців п'ятого, шостого пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Отже, нарахування після 1 січня 2011 року
управлінням ПФУ на підставі пункту 5
частини дев'ятої статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
позивачу штрафних санкцій за
несвоєчасне подання звітності,
граничний строк подання якої настав до
цієї дати, є протиправним.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій в частині
наявності підстав для задоволення
позовних вимог в частині скасування
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим №1791, якими до позивача
застосовано санкції на підставі пункту
5 частини 9 статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зазначена позиція суду узгоджується із
позицією Верховного Суду України,
викладеною у постановах від 20
листопада 2012 року ( справа №21-367а12) та
від 04 червня 2013 року (справа №21-170а13).

Враховуючи викладене, зважаючи на
помилковість позиції судів попередніх
інстанцій щодо протиправності рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим №1790, якими
до позивача застосовано санкції на
підставі пункту 4 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а також виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для зміни рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позову
про визнання незаконним та скасування
рішення органу Пенсійного фонду від
23.11.2011 №1790 із постановленням у вказаній
частині нового судового рішення, про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 12
березня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2012
року змінити, скасувавши в частині
задоволення позову про визнання
незаконним та скасування рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 23.11.2011
№1790.

У вказаній частині у задоволенні
позову відмовити.

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 12 березня 2012 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16 липня 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: