Справа № К/9991/67414/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/67414/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., секретар
Буденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міністерства оборони України на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 7 лютого 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
департаменту фінансів Міністерства
оборони України про визнання дій
протиправними щодо нарахування
грошової допомоги,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року позивач звернувся
до суду із зазначеним позовом до
відповідача. Просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
невиплати одноразової грошової
допомоги внаслідок інвалідності,
пов'язаної з виконанням обов'язків
військової служби при виконанні
інтернаціонального обовязку та
зобов'язати виплатити йому вказану
допомогу.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 7 лютого 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2011 року, позов задоволено.
Визнано протиправними дії відповідача
щодо неможливості виплати одноразової
грошової допомоги та зобов'язано
виплатити позивачу одноразову грошову
допомогу. Судові витрати віднесено за
рахунок Державного бюджету України.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права та ухвалення
нового судового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права у межах доводів
касаційної скарги, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 28 травня 1996 року
позивач звільнений з військової
служби.

29 вересня 2008 року позивачу встановлена
ІІІ група інвалідності довічно, яка
пов'язана з виконанням обов'язків
військової служби при виконанні
інтернаціонального обов'язку.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з яким погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що згідно ст. 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», Порядку та умов призначення і
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті), поранення
(контузії, травми або каліцтва) чи
інвалідності військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 року № 499 позивач має право на
отримання одноразової грошової
допомоги як військовослужбовець,
інвалідність якого настала внаслідок
захворювання, що мали місце в період
проходження військової служби.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) у
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України

Порядок та умови виплати даної
грошової компенсації визначені
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 499, відповідно до
якої призначення і виплата одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, що сталися після 1
січня 2007 р., здійснюється згідно з
Порядком, затвердженим цією
постановою.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 1 Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 499, одноразова грошова допомога
виплачується військовослужбовцям
(крім військовослужбовців строкової
служби) у разі настання інвалідності в
період проходження військової служби
та особам, звільненим з військової
служби, у разі настання інвалідності не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення з такої служби чи після
закінчення зазначеного строку, але
внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період її
проходження.

Отже, враховуючи, що позивач отримав
інвалідність внаслідок захворювання,
що мало місце в період проходження
військової служби, суди прийшли до
правильного висновку, що він має право
на одноразову грошову допомогу згідно
ст. 16 Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» та в порядку,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України № 499 від 28 травня 2008
року «Про затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб».

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та матеріалах справи і не
спростовують висновки судів, викладені
у судових рішеннях.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Міністерства оборони
України залишити без задоволення, а
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 7 лютого 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк