Справа № 872/5522/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокусправа № 0870/11448/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Комунальної
установи «Міська клінічна лікарня
екстреної та швидкої медичної допомоги
міста Запоріжжя»

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року

у справі № 0870/11448/12

за позовом Комунальної установи
«Міська клінічна лікарня екстреної та
швидкої медичної допомоги міста
Запоріжжя»

до Територіальної державної інспекції
з питань праці у Запорізькій області

про визнання нечинним припису,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальна установа «Міська клінічна
лікарня екстреної та швидкої медичної
допомоги міста Запоріжжя» звернулась
до суду з позовом до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області, в якому просила
визнати нечинним припис від 29 жовтня 2012
року №08-02-0039/1164-0832, винесений
Територіальною державною інспекцією з
питань праці в Запорізькій області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
перевірка стану додержання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування проведена з
численними порушеннями законодавства
щодо процедури проведення таких
перевірок, зокрема, відповідачем не
вимагались та не досліджувались
документи позивача, перевірка фактично
не проводилась, отже, висновки за
результатами перевірки безпідставні,
оскільки ґрунтуються на припущеннях.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано доведеністю
факту, що спірний припис винесено за
наявності підстав, в межах повноважень
Інспекції.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу (а.с.60-64), в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, просить суд
скасувати постанову суду та
постановити нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.
Позивач зазначає, що суд першої
інстанції не взяв до уваги, що всупереч
вимог ч.1 ст.6 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» Інспекцією не надано згоди
центрального органу виконавчої влади
на проведення позапланової перевірки;
питання додержання роботодавцем
вимоги ч.2 ст.47 КЗпП України не входить
до переліку питань, що підлягають
перевірці додержання законодавства
про працю. Крім того, судом першої
інстанції не взято до уваги, що позивач
в акті перевірки вказав про незгоду з
порушеннями, вказаними в ньому,
оскільки в присутності 5-ти осіб копію
наказу про звільнення № 280/0 від 21.09.2012
було надано ОСОБА_1, але ставити підпис
в наказі та запис про отримання копії
наказу ОСОБА_1 не забажав.

Відповідач проти задоволення
апеляційної скарги заперечує, вважає
оскаржувану постанову суду першої
інстанції обґрунтованою та
правомірною, зазначаючи, що вказані
припис та акт винесені з дотриманням
порядку проведення перевірок та по
існуючих порушеннях законодавства про
працю.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомленні судом
належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, на підставі
звернень гр.ОСОБА_1 до ТДІзПП у
Запорізькій області від 20.09.2012 та 19.10.2012
щодо порушення з боку позивача
трудового законодавства (а.с.39, 49),
відповідачем згідно наказу про
проведення перевірки від 28.09.2012 № 74-0 та
направлення на перевірку від 16.10.2012
№06-06/2271 проведено позапланову
перевірку КУ "Міська клінічна лікарня
екстреної та швидкої медичної допомоги
міста Запоріжжя".

За результатом перевірки складено акт
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 08-02-0039/1164 від
29.10.2012 (а. с.9-17).

В акті перевірки зафіксовано порушення
позивачем вимог ч.2 ст.47 КЗпП України і
зазначено, що наказом № 280/0 від 21.09.2012
(а. с.45, 46) до заступника головного
лікаря з медичної роботи ШМД ОСОБА_1
застосовано дисциплінарне стягнення у
вигляді звільнення за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП
України. На наказі є наявна відмітка
щодо ознайомлення з наказом, але
відсутнє застереження щодо отримання
копії наказу звільненим ОСОБА_1 Текст
наказу не містить покладання на
посадових осіб відділу кадрів
зобов'язання щодо видачі копії наказу
звільненому ОСОБА_1 Інших
документальних доказів виконання
зобов'язання щодо видачі копії наказу
установою не надано.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено припис №
08-02-0039/1164-0832 від 29.10.2012, в якому
відповідно до пп.7 п.6 Положення про
Державну інспекцію України з питань
праці, затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 № 386, зобов'язано
позивача усунути порушення вимог ч.2
ст.47 КЗпП України, а саме: вжити заходи
щодо видачі ОСОБА_1 копії наказу про
звільнення та у подальшому
додержуватись вимог чинного трудового
законодавства та у строк до 29.11.2012
письмово проінформувати про виконання
вимог припису від 29.10.2012 (а. с.8).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, погоджується з
судом першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову.

Згідно Положення про Державну
інспекцію України з питань праці,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 № 386/2011, ТДІзПП є
територіальним органом Державної
інспекції України з питань праці, який
є центральним органом, виконавча
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Віце-прем'єр-міністра
України - Міністра соціальної політики
України.

У відповідності до пп.1 п.4 Положення про
Державну інспекцію України з питань
праці Держпраці України відповідно до
покладених на неї завдань: здійснює
державний нагляд та контроль за
додержанням підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, виду діяльності,
господарювання, фізичними особами, які
використовують найману працю та
працю фізичних осіб, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування (далі - роботодавці)
законодавства про працю з питань
трудових відносин, робочого часу та
часу відпочинку, нормування праці,
оплати праці, надання гарантій і
компенсацій, пільг для працівників,
які поєднують роботу з навчанням,
дотримання трудової дисципліни, умов
праці жінок, молоді, інвалідів, надання
пільг і компенсацій за важкі та
шкідливі умови праці, забезпечення
спеціальним одягом і спеціальним
взуттям, засобами індивідуального
захисту, мийними та знешкоджувальними
засобами, молоком і
лікувально-профілактичним
харчуванням; проведення обов'язкових
медичних оглядів працівників певних
категорій; дотримання режимів праці
та інших норм законодавства.

Відповідно до пп.5 п.6 вказаного
Положення Держпраці України для
виконання покладених на неї завдань
має право здійснювати безперешкодно
перевірки у виробничих,

службових та адміністративних
приміщеннях роботодавців, а також
перевірки робочих місць працівників,
розташованих поза цими приміщеннями,
з метою нагляду та контролю за
додержанням законодавства про працю,
зайнятість населення, ознайомлюватися
під час проведення перевірок з
інформацією, документами і матеріалами
та одержувати від роботодавців
необхідні для виконання повноважень
Держпраці України копії або витяги з
документів, ведення яких передбачено
законодавством про працю (у тому
числі з питань,

передбачених підпунктом 1 пункту 4
цього Положення) та законодавством
про зайнятість.

Держпраці України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах
Києві та Севастополі (п.7 Положення).

Наказом Міністерства соціальної
політики України від 02.07.2012 № 390
затверджений Порядок проведення
перевірок посадовими особами
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів
(набрав чинності 17.08.2012), зареєстрований
в Міністерстві юстиції України 30.07.2012
за № 1291/21603.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку
право проведення перевірок мають
посадові особи Держпраці України та її
територіальних органів, які відповідно
до своїх посадових обов'язків мають
повноваження державного інспектора з
питань праці (далі - Інспектор).

За правилами п.3 цього ж Порядку
позапланова перевірка проводиться
незалежно від кількості раніше
проведених перевірок за наявності
підстав, визначених Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 05.04.2007 № 877-V, в якості
підстави для здійснення позапланових
заходів, визначено звернення фізичних
та юридичних осіб про порушення
суб'єктом господарювання вимог
законодавства.

Одночасно зазначено, що позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального
органу виконавчої влади на його
проведення.

Відповідно до п.3 наведеного вище
Порядку проведення перевірок
посадовими особами Державної
інспекції України з питань праці та її
територіальних органів позапланові
перевірки за зверненнями фізичних та
юридичних осіб про порушення
суб'єктами господарювання вимог
законодавства про працю та
загальнобов'язкове державне соціальне
страхування здійснюються за наявності
згоди Держпраці України на їх
проведення. Інспекторам забороняється
виступати посередниками, арбітрами чи
експертами під час розгляду трудових
спорів.

Приймаючи до уваги, що вказаний Порядок
посилається на Закон України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 05.04.2007 № 877-V в частині
встановлення підстав для проведення
позапланових перевірок, а не порядку та
умов їх проведення, колегія суддів
погоджується з твердженням
відповідача, що в даному випадку
обов'язковість згоди центрального
органу виконавчої влади не потрібна.

За результатами перевірки складається
акт перевірки. У разі виявлення
порушень законодавства про працю та
загальнобов'язкове державне соціальне
страхування вносяться приписи про
усунення виявлених порушень,
вживаються заходи щодо притягнення до
відповідальності винних осіб згідно із
вимогами чинного законодавства (п.7
Порядку).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» для здійснення планового
або позапланового заходу орган
державного нагляду (контролю) видає
наказ, який має містити найменування
суб'єкта господарювання, щодо якого
буде здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового
або позапланового заходу посадова
особа органу державного нагляду
(контролю), у разі виявлення порушень
вимог законодавства, складає акт, який
повинен містити відомості, визначені п
ч.6 ст.7 Закону.

Відповідно до ч.7 ст.7 цього ж Закону на
підставі акта, який складено за
результатами здійснення планового
заходу, в ході якого виявлено порушення
вимог законодавства, протягом п'яти
робочих днів з дня завершення заходу
складається припис, розпорядження або
інший розпорядчий документ про
усунення порушень, виявлених під час
здійснення заходу.

Наведені норми в їх сукупності
свідчать про наявності у відповідача
повноважень щодо проведення перевірки
та складення за її результатом припису.

При цьому вказані правові норми не
містить застережень щодо вичерпності
переліку питань, які підлягають
перевірці, отже, колегія суддів вважає
безпідставними посилання позивача, що
питання додержання роботодавцем вимог
ч.2 ст.47 КЗпП України не входить до
переліку питань, що підлягають
перевірці додержання законодавства
про працю.

Стосовно суті виявленого перевіркою
порушення приписів законодавства про
працю колегія суддів зазначає
наступне.

Стаття 40 КЗпП України визначає
підстави розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

За приписами ч.2 ст.47 КЗпП України у разі
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
він зобов'язаний також у день
звільнення видати йому копію наказу
про звільнення з роботи.

Таким чином, наведеною нормою Кодексу
законів про працю України роботодавець
зобов'язується у день звільнення
видати працівнику копію наказу про
звільнення з роботи.

Положення Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає не лише
обов'язок суб'єкта владних повноважень
(відповідача у справі) щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності (ч.2 ст.71 КАС України), але
й обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС
України).

Позивачем всупереч вимог ч.1 ст.71 КАС
України не надано доказів дотримання
вимог ч.2 ст.47 КЗпП України щодо
вручення ОСОБА_1 копії наказу № 280/0 від
21.09.2012 будь-яким способом (наприклад, на
руки або засобами поштового зв'язку).

Посилання ж позивача на те, що ОСОБА_1 в
присутності 5-ти осіб не забажав
отримати копію наказу про звільнення,
колегією суддів до уваги не
приймаються з огляду на ненадання
доказів, які підтверджували дані
обставини.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає правомірною відмову суду першої
інстанції у задоволенні позовних вимог
позивача.

Суд першої інстанції під час розгляду
справи в повному обсязі дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог.

Передбачені статтею 202 КАС України
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення відсутні, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунальної
установи «Міська клінічна лікарня
екстреної та швидкої медичної допомоги
міста Запоріжжя» залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року у справі №0870/11448/12 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко