Справа № 9101/53440/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2014 рокусправа № 2а-426/379/2012

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

прокурора: - Зубова О. В. (посв.
№015940)

відповідача: - Любарець С. С.
(дов. від 13.03.2014 р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Нікопольського
міжрайонного природоохоронного
прокурора

на постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 08.02.12

у справі № 2а/426/449/2012

за позовом Нікопольського
міжрайонного природоохоронного
прокурора

до Нікопольської міської ради

про скасування рішення,-

встановиВ:

Нікопольський міжрайонний
природоохоронний прокурор звернувся
до суду з позовом до Нікопольської
міської ради, в якому просив скасувати
рішення Нікопольської міської ради №
9-14/V від 23 лютого 2007 року «Про
затвердження технічної документації
щодо визначення меж прибережної
захисної смуги Каховського
водосховища від вул. Микитинська до
вул. Суворова» як незаконне.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
порушення вимог чинного законодавства
відповідач затвердив технічну
документацію щодо визначення меж
прибережної захисної смуги
Каховського водосховища в місті
Нікополі від вул.Микитинська до
вул.Суворова загальною площею 7,0057 га,
тоді як повинен був затвердити проект
землеустрою з організації та
встановлення меж, оскільки раніше
прибережна смуга та водоохоронна зона
Каховського водосховища не
встановлювалась. Позивач вказує, що
розроблення землевпорядної
документації у вигляді технічної
документації, а не у вигляді проекту
землеустрою призвело до того, що
вказана документація не пройшла
погодження в органах Мінекоресурсів та
Держводгоспу, що є порушенням ст.ст.47, 57
Закону України «Про землеустрій».
Також, позивач зазначає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
відповідач вийшов за межі наданих
повноважень та прийняв рішення на
підставі статей Земельного кодексу, що
регулюють інші правовідносини.

Постановою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 08.02.2012 у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду,
прокурор подав апеляційну скаргу (а. с.
57), в якій просить скасувати постанову
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області та прийняти
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Апеляційна скарга фактично мотивована
доводами, викладеними в
адміністративному позові.

Представник прокурора в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представник відповідача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечує, просить залишити постанову
суду першої інстанції без змін,
зазначає, що судом першої інстанції
вірно встановлені обставини справи,
постановлено законне та обґрунтоване
рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, 23.02.2007 за №9-14/V
відповідачем прийнято рішення «Про
затвердження технічної документації
щодо визначення меж прибережної
захисної смуги Каховського
водосховища від вул.Микитинська до
вул.Суворова», яким затверджено
технічну документацію щодо визначення
меж прибережної захисної смуги
Каховського водосховища від
вул.Микитинська до вул.Суворова
загальною площею 7,0057, код цільового
використання 1.15 (природоохоронного
призначення).

14.05.2010 прокурором принесено протест
№1/587 вих-10 на означене рішення
відповідача №9-14/V від 23.02.2007, яким
поставлена вимога винести на розгляд
сесії міської ради зазначений протест
та скасувати рішення №9-14/V від 23.02.2007 як
таке, що суперечить вимогам
природоохоронного законодавства.

25.06.2010 відповідачем прийнято рішення
№14-48/V, яким протест прокурора
відхилено, про що відповідач повідомив
прокурора листом від 09.07.2010 № 61.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Відповідно до визначення, що міститься
у ст.1 Водного кодексу України,
прибережна захисна смуга - частина
водоохоронної зони відповідної ширини
вздовж річки, моря, навколо водойм, на
якій встановлено більш суворий режим
господарської діяльності, ніж на решті
території водоохоронної зони.

З метою охорони поверхневих водних
об'єктів від забруднення і засмічення
та збереження їх водності вздовж річок,
морів і навколо озер, водосховищ та
інших водойм в межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги. У межах
існуючих населених пунктів прибережна
захисна смуга встановлюється з
урахуванням конкретних умов, що
склалися (ч.ч.1, 4 ст.88 Водного кодексу
України).

Вказана норма кореспондується з
приписами ст.60 Земельного кодексу
України, якою, зокрема, визначено, що
розмір та межі прибережної захисної
смуги уздовж морів та навколо морських
заток і лиманів встановлюються за
проектами землеустрою, а в межах
населених пунктів - з урахуванням
містобудівної документації.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
визначення меж прибережної захисної
смуги Каховського водосховища
здійснювалось в межах населеного
пункту міста Нікополь - від
вул.Микитинська до вул.Суворова, а
відтак, зважаючи на приписи
законодавства, яке діяло на момент
виникнення спірних правовідносин,
проект землеустрою для визначення
розміру та меж прибережної захисної
смуги не потребувався.

До того ж, відповідно до приписів ст. 25
Закону України №858-IV від 22.05.2003 «Про
землеустрій» документація із
землеустрою розробляється у вигляді
програм, схем, проектів, спеціальних
тематичних карт, атласів, технічної
документації, що свідчить про те, що
наявність технічної документації як
різновиду документації із землеустрою
не свідчить про порушення
природоохоронного законодавства.

Отже суд першої інстанції правильно
встановив, що діючим на час прийняття
оскаржуваного рішення законодавством
не передбачалось розроблення проекту
землеустрою щодо прибережної захисної
смуги водосховища в межах населеного
пункту, а затвердження технічної
документації щодо встановлення меж
прибережної захисної смуги не є
порушенням природоохоронного
законодавства, оскільки така
документація згідно із Законом України
«Про землеустрій» є одним із видів
документації із землеустрою та
виготовляється з метою упорядкування
існуючого використання земель в межах
територій сільських (селищних, міських)
рад з метою реалізації положень
Земельного кодексу України, Закону
України «Про охорону земель», «Про
землеустрій» та інших
нормативно-правових актів.

Технічна документація сама по собі не
підміняє проект землеустрою, а є одним
із різновидів документації із
землеустрою, про що зазначено в Законі
України «Про землеустрій» і згідно із
п.5 Постанови Кабінету Міністрів
України від 08.05.1996 № 486 може бути
основою для майбутнього визначення
розміру та меж водоохоронної зони за
проектом землеустрою.

Обґрунтовуючи адміністративний позов,
позивачем не наведено доводів, які б
свідчили про порушення прав та
інтересів держави внаслідок прийняття
відповідачем оскаржуваного рішення та
не вказано суть та характер
несприятливих наслідків, що настали
внаслідок його прийняття.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність тверджень прокурора
про порушення відповідачем вимог
природоохоронного законодавства при
винесенні 23.02.2007 рішення №9-14/V «Про
затвердження технічної документації
щодо визначення меж прибережної
захисної смуги Каховського
водосховища від вул.Микитинська до
вул.Суворова».

Не приймаються також колегією суддів
посилання прокурора про прийняття
спірного рішення поза межами наданих
відповідачем повноважень, з огляду на
наступне.

Положеннями статті 12 Земельного
кодексу України встановлено коло
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст,
до яких, зокрема, належать
розпорядження землями територіальних
громад, організація землеустрою,
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства та інше.

Виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються відповідно до закону
питання регулювання земельних
відносин (п.34 ч. 1 ст. 26 Закон України
№280/97-ВР від 21.05.1997 «Про місцеве
самоврядування в Україні»).

Згідно зі ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в
межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом. Акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
відносно того, що рішення №9-14/V від
23.02.2007 прийнято відповідачем у межах
повноважень та у спосіб, передбачений
діючим законодавством.

Посилання прокурора на Порядок
розроблення проектів землеустрою з
організації та встановлення меж
територій природно-заповідного фонду,
іншого природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України №1094 від
25.08.2004, не приймається колегією суддів
до уваги, оскільки вимога щодо
наявності саме проекту землеустрою у
Законі України «Про землеустрій»
відсутня, а відтак, оскільки положення
законів України мають вищу юридичну
силу над положеннями постанов Кабінету
Міністрів України у своїй діяльності
відповідач правомірно керувався
положеннями Закону України «Про
землеустрій» в частині затвердження
саме технічної документації.

Посилання прокурора на Порядок
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України №486 від 08.05.1996, також
не приймається колегією суддів до
уваги з огляду на відмінність предмету
правового регулювання вказаного
Порядку (встановлення єдиного
правового механізму визначення
розмірів і меж водоохоронних зон та
режим ведення господарської
діяльності в них) від предмету справи,
яка розглядається.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
під час розгляду справи в повному
обсязі дослідив обставини, які мають
значення для справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Передбачені статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення відсутні, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Нікопольського
міжрайонного природоохоронного
прокурора залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 08 лютого 2012 року у справі №
2а/426/449/2012 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко