Справа № А8/337-07/26
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/800/34297/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Ліпського Д.В., Тракало В.В.,розглянувши
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Прогрес" (далі - ТОВ "Торговий дім
"Прогрес") про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, за касаційною скаргою ТОВ
"Торговий дім "Прогрес" на постанову
Господарського суду Київської області
від 7 лютого 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року,

встановив:

У серпні 2007 року Київське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося в суд з позовом
про стягнення з ТОВ "Торговий дім
"Прогрес"
адміністративно-господарських санкцій
за 2006 рік у розмірі 4948,82 грн та пені за
порушення термінів їх сплати в розмірі
159 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ
"Торговий дім "Прогрес" не виконало у 2006
році нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
встановленого статтею 19 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", тому на підставі
статті 20 цього Закону підприємство має
сплатити адміністративно-господарські
санкції за робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів і не
зайняті інвалідами, а також пеню за
несвоєчасну сплату суми
заборгованості.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Господарського суду
Київської області від 7 лютого 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2013 року, позов задоволено:
стягнуто з ТОВ "Торговий дім "Прогрес"
на користь Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів 4948,82 грн
адміністративно-господарських санкцій
та 159 грн пені.

У касаційній скарзі ТОВ "Торговий дім
"Прогрес" просить скасувати судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Посилається на те, що Закон України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" не встановлює
обов'язку підприємства самостійно
здійснювати пошук інвалідів для їх
працевлаштування. Водночас позивач не
надав доказів того, що підприємством
відповідача не створено робочі місця
для працевлаштування інвалідів або ж
про факти відмови у їх
працевлаштуванні.

Суд розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами у зв'язку з
неприбуттям жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання, про
дату, час і місце якого вони були
належним чином повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу робочих місць,
установленого статтею 19 цього Закону,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів.

Норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється в
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Виконанням
нормативу робочих місць у вказаній
кількості вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним (частини перша
і п'ята статті 19 Закону).

Згідно з частиною четвертою статті 20
Закону України від 01.03.1991 р. №
803-XII "Про зайнятість населення" (чинного
на час виникнення спірних відносин)
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності
зобов'язані щомісяця подавати місцевим
центрам зайнятості адміністративні
дані у повному обсязі про наявність
вільних робочих місць (вакансій), у тому
числі призначених для
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до вимог частин першої і
другої статті 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, зобов'язані
щороку сплачувати відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в залежності
від кількості робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів, і не зайнятих ними.
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Судами встановлено, що у 2006 році
середньооблікова кількість штатних
працівників на підприємстві
відповідача складала 15 осіб, у зв'язку з
чим норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів становив 1
особу.

У 2006 році на підприємстві не працювали
особи, яким відповідно до чинного
законодавства встановлена
інвалідність.

До матеріалів справи долучено
щомісячні звіти за 2006 рік за формою 3-ПН
про наявність вакансій, проте доказів
подачі вказаних звітів до Ірпінського
міського центру зайнятості
відповідачем судам попередніх
інстанцій не надано.

Водночас з довідки Ірпінського
міського центру зайнятості від 22.01.2013 р.
№ 57/05/01-13, дослідженої судом першої
інстанції, вбачається, що у 2006 році ТОВ
"Торговий дім "Прогрес" лише одного разу
(29.11.2006 р.) подало звіт за формою 3-ПН
про наявність вакантного робочого
місця обліковця з реєстрації
бухгалтерських даних.

За наведених обставин колегія суддів
погоджується з висновком судів про те,
що невиконання ТОВ "Торговий дім
"Прогрес" нормативу по
працевлаштуванню інвалідів та
невжиття усіх залежних від нього
заходів для недопущення цього
господарського правопорушення є
підставою для застосування до
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та нарахування пені.

Згідно з частиною першою статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Прогрес" залишити без задоволення,
а постанову Господарського суду
Київської області від 7 лютого 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Ліпський Д.В. Тракало
В.В.