Справа № 1170/2а-2038/12
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2014 рокусправа № 1170/2а-2038/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Дадим Ю.М.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Ягодинської митниці
Державної митної служби України на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Ягодинської митниці
Державної митної служби України про
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

15 червня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Ягодинської митниці Державної митної
служби України про скасування
податкового повідомлення-рішення від
24.05.2012 р. №158.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року адміністративний позов ОСОБА_1
до Ягодинської митниці Державної
митної служби України про скасування
податкового повідомлення - рішення -
задоволено: скасовано податкове
повідомлення-рішення Ягодинської
митниці від 24.05.2012 р. № 158.

Не погодившись з постановою суду,
Ягодинська митниця Державної митної
служби України подала апеляційну
скаргу, в якій просила скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, тому у відповідності
до положення ст. 41 КАС України
фіксування судового процесу не
здійснюється.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
оскарження та доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що на підставі
наказу Ягодинської митниці від 20.03.2012 р.
№188 "Про проведення невиїзної
документальної перевірки громадянина
України ОСОБА_1В." та повідомлення від
21.03.2012 р. митним органом проведено
невиїзну документальну перевірку
дотримання вимог законодавства
України з питань митної справи
громадянином України ОСОБА_1 в частині
перевірки правильності визначення
митної вартості товару "комбайн
зернозбиральний марки "JOHN DEERE", модель WTS
9660 б/в (2003) сер. № Z09660А075701" за ВМД від
21.03.2010 р. №205020106/2010/000118, оформлення якої
здійснювалось Ягодинською митницею
(а.с.38,48).

За результатами перевірки складено акт
№ н/00015/12/205000009/НОМЕР_1 від 06.04.2012 року,
згідно якого в ході перевірки
встановлено факт неправильного
визначення митної вартості товарів.

Результатом зазначеного стало
порушення вимог діючого законодавства,
а саме порушення:

- вимог ст. 259 "Митна вартість товарів",
ст. 249 "Визначення вартості товарів, які
переміщуються громадянами через
митний кордон України, для цілей
нарахування податків і зборів" Митного
кодексу України, Постанови Кабінету
Міністрів України №1766 від 20.12.2006 р. "Про
затвердження Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження". Закону України від
05.02.1992 р. №2097 "Про єдиний митний тариф" в
частині того, що мито нараховується
відповідно до положень цього Закону і
ставок Єдиного Митного тарифу України,
чинними на день подання митної
декларації, і сплачується як у валюті
України, так і в іноземній валюті, яку
купує Національний банк України;

- вимог ст. 4 п. 4.3 Закону України "Про
податок на додану вартість", якою
визначено, що для товарів, яку
імпортуються на митну територію
України платниками податку, базою
оподаткування є договірна (контрактна)
вартість таких товарів, але не менша
митної вартості, зазначеної у ввізній
митній декларації з урахуванням витрат
на транспортування, навантаження,
розвантаження, перевантаження та
страхування до пункту перетину митного
кордон України, сплати брокерських,
агентських, комісійних та інших видів
винагород, пов'язаних з імпортом таких
товарів, плати за використання об'єктів
інтелектуальної власності, що належать
до таких товарів, акцизних зборів,
ввізного мита, а також інших податків,
зборів (обов'язкових платежів), за
винятком податку на додану вартість, що
включаються у ціну товарів (робіт,
послуг) згідно з законами України з
питань оподаткування. Визначена
вартість перераховується в українські
гривні за валютним (обмінним) курсом
Національного банку України, що діяв на
кінець операційного дня, що передує
дню, в якому товар (товарна партія)
вперше підпадає під режим митного
контролю відповідно до митного
законодавства.

При проведенні невиїзної
документальної перевірки розраховано
суму податкових зобов'язань у розмірі
71293,94 грн., в т.ч.: мито (120): 0,0 грн., ПДВ (128):
71293,94 грн. (а.с.39-45).

На підставі висновків акта перевірки
митним органом прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від
24.05.2012 р. № 158, яким позивачеві визначено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на додану вартість за
основним платежем: 71293,94 грн., за
штрафними санкціями в сумі 17823,49 грн.,
всього 89117,43 грн. (а.с.12-14).

Правомірність та обґрунтованість
податкового повідомлення-рішення,
прийнятого на підставі висновків акту
перевірки, є предметом спору,
переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції виходив з того, що
при здійсненні процедури розмитнення
товарів позивач не допустив порушення
встановлених правил здійснення
господарської діяльності та вимог
митного законодавства, а тому прийняте
відповідачем оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню.

Надаючи аналіз даним обставинам
справи, суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 41
Митного кодексу України (далі - МК
України) встановлено форму митного
контролю у вигляді перевірки системи
звітності та обліку товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, а також своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, які
відповідно до законів справляються при
переміщенні товарів через митний
кордон України.

Згідно зі ст. 69 МК України незалежно від
закінчення операцій митного контролю,
оформлення та пропуску товарів і
транспортних засобів митний контроль
за ними може здійснюватися, якщо є
достатні підстави вважати, що мають
місце порушення законодавства України
чи міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.
Такий контроль здійснюється на
підставі письмового розпорядження
керівника митного органу або особи, яка
його заміщує.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 МК України
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари і
транспортні засоби, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Згідно положень пп. 54.3.6 п. 54.3 ст. 54
Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань платника податків, якщо
результати митного контролю, отримані
після закінчення процедури митного
оформлення та випуску товарів,
свідчать про заниження або завищення
податкових зобов'язань, визначених
платником податків у митних
деклараціях.

У відповідності до п. 58.1 ст. 58
Податкового кодексу України визначено,
що у разі коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Митна вартість товарів, які
переміщуються громадянами через
митний кордон України, для цілей
нарахування податків і зборів
визначається на підставі заяви
власника цих товарів чи уповноваженої
ним особи за умови надання
підтверджувальних документів
(товарних чеків, ярликів тощо), які
можна ідентифікувати з наявними
товарами. При визначенні митної
вартості товарів, які переміщуються у
несупроводжуваному багажі та
вантажному відправленні, крім вартості
самих товарів враховується вартість їх
страхування та перевезення (фрахту) до
моменту перетинання ними митного
кордону України. За відсутності таких
підтверджень або у разі наявності
обґрунтованих сумнівів щодо
достовірності відомостей стосовно
заявленої вартості митні органи
визначають митну вартість самостійно,
на підставі ціни на ідентичні або
подібні (аналогічні) товари та
відповідно до вимог цього Кодексу (ст.
249 МК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету
Міністрів України № 80 від 01.02.2006 року
«Про перелік документів, необхідних
для здійснення митного контролю та
митного оформлення товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України»
обов'язковими до подання митному
органу є рахунок (інвойс) або інший
документ, який визначає вартість
товару.

Згідно зі ст. 259 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

У відповідності до п. 123.1 ст. 123
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі, якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового зобов'язання
на підставах, визначених у пп.54.3.1, 54.3.2,
54.3.3, 54.3.4, 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, то
це є підставою для накладення на
платника податків штрафу в розмірі 25
відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання.

Так, матеріалами справи встановлено, що
Ягодинською митницею здійснювалося
митне оформлення за ВМД від 21.03.2010 року
№205020106/2010/000118 товару "комбайн
зернозбиральний марки "JOHN DEERE", модель WTS
9660 б/в (2003) сер. № 209660А075701" в режимі
"ІМ.40Г".

Продавцем виступала фірма "ЕSН-Тесhnіk"
(Wester 122, 48607 Осhtrup).

Зазначений товар ввозився на митну
територію громадянином ОСОБА_1, згідно
інвойсу "ЕSН-Тесhnіk" від 16.03.2010 року
№2010/181, міжнародної
товарно-транспортної накладної СМR
"ЕSН-Тесhnіk" (Wester 122, 48607 Осhtrup) від 20.03.2010
року №013943.

Судом встановлено, що митною
адміністрацією Німеччини листом від
26.10.2011 року № Z 4663 В-23/2011-В 2101 на запит
Держмитслужби України від 15.06.2011 року №
20/1-11/02874 про надання адміністративної
допомоги у проведенні перевірки
законності ввезення на митну територію
України товару, повідомлено про
результати розслідування, проведеного
стосовно законності експорту товару
"комбайн зернозбиральний марки "JOHN DEERE",
модель WTS 9660 б/в (2003) до України фірмою
"ЕSН-Тесhnіk" (Wester 122, 48607 Осhtrup).

Під час вказаної перевірки були
встановлені наступні факти: - комбайн
марки "JOHN DEERE", модель WTS 9660 б/в (2003) був
проданий фірмою "ЕSН-Тесhnіk" з рахунком
№129/2010 (а не 181/2010) 16.03.2010 року ОСОБА_1 для
цілей вивезення до України. Сума
рахунку - 65000 євро. Проте, позивач
сплатив за комбайн лише 62000 євро
готівкою власнику фірми "ЕSН-Тесhnіk" -
Хольтманншпьоттеру.

Разом з тим, митними органами Німеччини
були надані копії експортних
декларацій та документів до них.

Наявні документи дають можливість
чітко ідентифікувати товар, зазначений
в експортній декларації від 20.03.2010 року
МRN 10РL402050Е0010180 та інших документах,
отриманих від митних органів
Німеччини, як такий, що був оформлений
за ВМД від 21.03.2010 року №205020106/2010/000118, а
саме: реквізити інвойсу (дата,
відправник, одержувач), наданого під
час митного оформлення, та інвойсу,
отриманого з митних органів Німеччини,
співпадають; в документах співпадають
такі показники, як опис товару;
реєстраційні номери транспортного
засобу, яким здійснювалося ввезення
товару на митну територію України,
зазначені у гр.21 ВМД, що підлягала
перевірці, відповідають даним гр. 21
експортної декларації 20.03.2010 року МRN
10РL402050Е0010180. Дані щодо номера
транспортного засобу також
співпадають у СМR №013943 від 20.03.2010 року,
яка була надана до митного оформлення
Ягодинської митниці та СМR №013943 від
20.03.2010 року, отриманої з митних органів
Німеччини.

Аналіз та співставлення даних,
отриманих у відповіді з митних органів
іноземних країн, надає можливість
ідентифікувати товар, зазначений у
документах, отриманих з митних органів
іноземних країн, як товар, митне
оформлення якого здійснювалося за ВМД,
що підлягала перевірці.

В результаті порівняння даних
відповідачем встановлено, що при
митному оформленні товару, його
вартісні показники були задекларовані
недостовірно.

Так, досліджуючи дані матеріали справи,
судом апеляційної інстанції
встановлено невідповідність щодо
вартісних показників товару та наявних
документів. Як вбачається з матеріалів
справи, фактурна вартість за гр. 42 ВМД
«ІМ.40Г» від 21.03.2010 року №205020106/2010/000118 та
наявного на митниці інвойсу від 16.03.2010
року №2010/181 становить 23000 євро (а.с. 8), а
вартість у експортній декларації від
20.03.2010 року МRN 10РL402050Е0010180, інвойсі від
16.03.2010 року №2010/129, отриманих з митних
органів Німеччини - 65000 євро (а.с.71).

Отже, матеріалами справи підтверджено,
що вартість товару в інвойсі, поданому
до митного оформлення на Ягодинській
митниці, суттєво занижена.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що в
судовому порядку встановлено
порушення декларантом вимог митного
законодавства щодо декларування
вартості товару, в результаті чого
занижено митні платежі, колегія суддів
приходить до висновку, що
донарахування позивачу податкових
зобов'язань спірним податковим
повідомленням-рішенням є цілком
правомірним.

Задовольняючи позовні вимоги позивача,
суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень належить
перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
із якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на зазначену норму під час
розгляду спорів щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень суди незалежно від
підстав, наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх відповідність
усім зазначеним вимогам.

Виходячи з вищевикладеного, з
урахуванням доказів наявних у
матеріалах справи та висновків суду
апеляційної інстанції викладених вище,
колегія суддів робить висновок про те,
що відповідачем доведено належними та
допустимими доказами правомірність
винесення ним оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
24.05.2012 р. №158, а тому позовні вимоги
позивача є незаконними та
необґрунтованими, отже в їх
задоволенні слід відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
при вирішенні справи, судом першої
інстанції неповно з'ясовані обставини
справи та зроблені невідповідні
висновки, що тягне за собою скасування
постанови та ухвалення нового рішення.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст.198, ст. 202, ст. 205, ст.
207, ст. 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці
Державної митної служби України
-задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012 року - скасувати та прийняти нову
постанову.

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили у
відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст. 212 КАС України
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко