Справа № 810/3120/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року 810/3120/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

представників позивача - Бунта В.О.,
Писанки А.М.,

представника відповідача - Вендоліної
А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сільпо ПДВПП» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

22 травня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сільпо ПДВПП» (ТОВ
«Сільпо ПДВПП», товариство) із позовом
до Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів (митний орган, митниця,
орган доходів і зборів) про визнання
протиправними та скасування рішень про
коригування митної вартості товарів
№100250002/2013/500476/2 від 3 грудня 2013 року,
№100250000/2013/500441/2 від 22 листопада 2013 року,
№100250002/2013/500473/2 від 3 грудня 2013
року, №100250002/2013/500479/2 від 3 грудня 2013
року, №100250007/2014/310001/2 від 10 січня 2014 року,
№100270004/2014/310006/2 від 15 січня 2014 року.

Зазначали, що при митному оформленні
товарів, які ввозились на територію
України, їх митна вартість визначалась
за основним методом - ціною договору
(контракту), відповідні відомості
заявлялися у митних деклараціях, до
яких додавалися усі необхідні
документи для підтвердження ціни.
Стверджували, що митний орган
безпідставно не погодився із заявленою
декларантом митною вартістю товарів,
визначеною за ціною договору
(контракту), та незаконно прийняв
рішення про коригування митної
вартості із застосуванням резервного
методу. Звертали увагу на відсутність
підстав для витребування у позивача
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару,
а також на невідповідність рішень про
коригування вимогам до їх оформлення і
недотримання порядку щодо черговості
застосування методів визначення
митної вартості. Також наголошували на
непроведенні процедури консультацій і
недотриманні строків розгляду
додатково поданих документів.

Посилаючись на порушення відповідачем
положень митного законодавства,
просили визнати протиправними та
скасувати оскаржувані рішення про
коригування митної вартості.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги та
просили їх задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти
адміністративного позову, вказала, у
тому числі і в письмових запереченнях,
на наявність у митниці підстав для
витребування додаткових документів у
зв'язку із розбіжностями у поданих
разом із митними деклараціями
документах, а саме: відсутність у ціні
товару вартості робіт, пов'язаних із
пакуванням, відсутність у довідках про
транспортні витрати інформації, що
підтверджує числові значення
складових митної вартості, не
зазначення вартості окремих складових
транспортних витрат, таких як
завантаження, розвантаження, номер CMR.
Звертала увагу, що вимоги про надання
додаткових документів виконані не
повністю, а додаткові документи щодо
рішень про коригування митної вартості
від 3 грудня 2013 року №100250002/2013/500476/2,
№100250002/2013/500473/2, №100250002/2013/500479/2 не можуть
бути підставою для перегляду таких
рішень через недотримання термінів
подання відповідних документів.
Стверджувала правомірність дій органу
доходів і зборів та оскаржуваних
рішень про коригування митної
вартості.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
інші докази, зокрема письмові, що
містяться в матеріалах справи, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сільпо ПДВПП» є
юридичною особою, зареєстроване 2 січня
2013 року (а.с.19).

29 червня 2013 року між ТОВ «Сільпо ПДВПП»
та Inverso LLP (Великобританія) укладено
контракт №482-S, за умовами якого
продавець продає, а покупець -
придбаває продукцію (товар), в
асортименті, кількості, за ціною та у
відповідності до інвойсів, які є
невід'ємною частин контракту.

Ціни на товар встановлюються у
інвойсах на кожну партію товару. Ціна
включає в себе вартість продукції,
тари, термоусадочної упаковки,
маркування, завантаження, витрат по
митному оформленню вантажу в країні
продавця. Валютою контракту є долар
США. Загальна вартість контракту
складає 1800000,00 доларів США (пункт 2
контракту).

Усі ціни по контракту, а також поставка
здійснюється на умовах CIF/FCA Клайпеда,
Литва чи CIF Одеса/Іллічівськ, згідно
Incoterms 2010 (пункт 3 контракту).

Продавець зобов'язаний надати покупцю
наступні документи: інвойс,
пакувальний лист, сертифікат якості,
сертифікат походження, ветеринарний
сертифікат, СMR/Коносамент, митну
декларацію продавця пряму або ордерну
(пункт 7 контракту).

На підставі такого контракту
товариством «Сільпо ПДВПП»
імпортовано:

- свіжоморожене філе оселедця (Herring/Clupea
Harengus), країна виробництва
Великобританія, виробник «Denholm Seafood LTD»
(поставка 482-48) ;

- свіжоморожене філе оселедця (Herring/Clupea
Harengus), країна виробництва
Великобританія, виробник «Denholm Seafood LTD»
(поставка 482-58);

- свіжоморожену скумбрію (Frozen Mackerel/Scomber
Scombrus), країна виробництва
Великобританія, виробник «Shetland Catch LTD»
(поставка 482-63);

- свіжоморожену скумбрію (Frozen Mackerel/Scomber
Scombrus), країна виробництва
Великобританія, виробник «Shetland Catch LTD»
(поставка 482-64);

- молюск морожений: кальмар гігантський
філе (Frozen Giant/Squid Fillets Dosidicus Gigas), країна
виробництва Чилі, виробник «Pesquera Villa
Alegre» (поставка 482-44);

- філе хека свіжоморожене (Frozen hake
fillet/Merluccius productus), країна виробництва
Китай, виробник «Dalian East Coast Aquatic Products Co
LTD» (поставка 482-53).

З метою митного оформлення товару,
отриманого на виконання умов
контракту, позивачем до митниці подані
митні декларації №100250002/2013/036949 від 3
грудня 2013 року, №100250000/2013/036392 від 22
листопада 2013 року, №100250002/2013/036933 від 3
грудня 2013 року, №100250002/2013/036950 від 3
грудня 2013 року, №100270004/2014/338908 від 10
січня 2014 року, №100270004/2014/338932 від 15 січня
2014 року.

На підтвердження митної вартості
товару, разом із митною декларацією, до
митного органу по поставці 482-48 надано
наступні документи:

- декларацію митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт);

- рахунок-фактуру (інвойс);

- міжнародну автомобільну накладну (CMR);

- договір перевезення;

- рахунок-фактуру про надання
транспортно-експедиційних послуг;

- довідку про транспортні витрати.

Подібні документи подані при митному
оформленні товару по п'яти іншим
досліджуваним поставкам.

Митним органом, після опрацювання
таких документів, повідомлено позивача
засобами електронного зв'язку про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товару, згідно із статтею 53
Митного кодексу України: договір із
третіми особами, пов'язаний із
договором про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором; рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою їх продажу; виписку
з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій; транспортні
(перевізні) документи; документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів (т.1
а.с.127,159,174,188,203).

Разом із листом від 3 грудня 2013 року №429
(т.1 а.с.128), на підтвердження заявленої у
декларації №100250002/2013/036949 від 3 грудня 2013
року вартості товару, товариством
подано додаткові документи:
прейскурант (прайс-лист); комерційну
пропозицію; копію митної декларації
країни відправлення. У цьому ж листі
зазначено, що для підтвердження
транспортних витрат разом із
декларацією вже подано документи, які
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів
(договір перевезення, довідку про
транспортні витрати, рахунки-фактури
про надання транспортних послуг).
Вказали і на неможливість подання
інших витребовуваних документів.

Листи із наданням частини
витребовуваних документів подано і по
іншим поставкам (т.1 а.с.160,175,189,204).

Однак, після надання таких документів,
відповідачем прийняті рішення про
коригування митної вартості товарів із
застосуванням резервного методу, а
саме:

- №100250002/2013/500476/2 від 3 грудня 2013 року -
ціна за кілограм після коригування
збільшена з 1,9409 до 2,34 долари США (т.1
а.с.50);

- №100250000/2013/500441/2 від 22 листопада 2013 року
- ціна за кілограм після коригування
збільшена з 1,9509 до 2,34 долари США (т.1
а.с.54-55);

- №100250002/2013/500473/2 від 3 грудня 2013 року -
ціна за кілограм після коригування
збільшена з 2,1519 до 2,85 долари США (т.1
а.с.59-60);

- №100250002/2013/500479/2 від 3 грудня 2013 року -
ціна за кілограм після коригування
збільшена з 2,1519 до 2,85 долари США (т.1
а.с.64);

- №100270004/2014/310001/2 від 10 січня 2014 року -
ціна за кілограм після коригування
збільшена з 1,35 до 1,75 долари США (т.1
а.с.68-69);

- №100270004/2014/310006/2 від 15 січня 2014 року -
ціна за кілограм після коригування
збільшена з 2,5 до 2,69 долари США (т.1
а.с.73-74).

Підстави визначення митної вартості за
резервним методом вказано у графі 33
оскаржуваних рішень, зокрема по
поставці 482-48: «митна вартість не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) через невідповідність
обраного декларантом методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 Митного
кодексу України та неподання
додаткових документів, у повному
обсязі на письмову вимогу митного
органу. Методи не застосовані: 2-а, 2-б - у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
(аналогічні) товари; методи 2-в, 2-г -
через відсутність основи для
віднімання (додавання) вартості.
Перелік вимог щодо надання додаткових
документів: договір із третіми особами,
пов'язаний із договором про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором; рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою їх продажу; виписку
з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій. Митна вартість
визначена за резервним методом та
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях. Використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально. Процедура
консультацій між митним органом та
декларантом проведена шляхом
електронних повідомлень».

Аналогічний зміст містить графа 33
рішення про коригування митної
вартості №100250000/2013/500441/2 від 22
листопада 2013 року (поставка 482-58).

У рішеннях про коригування митної
вартості №100250002/2013/500473/2 від 3 грудня 2013
року, №100250002/2013/500479/2 від 3 грудня 2013
року, №100270004/2014/310001/2 від 10 січня 2014 року,
№100270004/2014/310006/2 від 15 січня 2014 року
підстави для застосування резервного
методу такі ж, як і перелік додаткових
документів за винятком відсутності у
ньому ліцензійного чи авторського
договору, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою їх продажу.

Крім того, у рішенні №100270004/2014/310006/2 від
15 січня 2014 року вказано, що вартість
товару в експортній декларації країни
відправлення відрізняється від
заявленої декларантом. При цьому,
експортна декларація країни
відправлення по такій поставці не
подавалась.

Разом із рішеннями про коригування
митної вартості митним органом
складено 6 карток відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України (т.1
а.с.134-136,150-151,165,181,194-195,209-210), згідно з
якими позивачу повідомлено про
неможливість прийняття митного
оформлення вказаних вище митних
декларацій.

Для випуску товарів у вільний обіг «під
гарантійне зобов'язання» позивач подав
до Київської митниці Міндоходів нові
митні декларації, в яких задекларував
цей же товар за митною вартістю, що
визначена з урахуванням рішень митного
органу про коригування митної вартості
товарів, сплатив всі митні платежі
згідно з митною вартістю таких товарів,
визначеною відповідачем.

10 лютого 2014 року товариством «Сільпо
ПДВПП» (у межах 80-денного строку з
моменту випуску товару у вільний обіг)
направлено засобами поштового зв'язку
заяву про визнання заявленої митної
вартості та скасування рішення про
коригування митної вартості
№100250000/2013/500441/2 від 22 листопада 2013 року
(т.1 а.с.211-214).

Як видно з засвідчених копій опису
вкладення у цінний лист, чеку Укрпошти
та витягу з сайту Укрпошти про
відстеження поштового відправлення (т.1
а.с.248-249), вказана заява отримана
митницею 17 лютого 2014 року. Відповідь на
неї надана листом від 24 лютого 2014 року,
який за даними сайту Укрпошти (т.1 а.с.250,
т.2 а.с.1-3) відправлено 25 лютого 2014 року,
тобто на шостий робочий день.

У відповіді відмовлено у перегляді
рішення про коригування митної
вартості. Зазначено, що копія митної
декларації країни відправлення не
містить відміток митного органу країни
відправлення та не завірена печаткою
відправника; у платіжному дорученні в
іноземній валюті №560 від 3 грудня 2013
року у графі «№ та дата вантажної
митної декларації (при наявності)» не
вказано жодних даних, а також у цих
платіжних документах відсутня дата
інвойсів; наданий прайс-лист не містить
інформацію стосовно сайтів у мережі
Інтернет для контактів покупців із
фірмою-продавцем. Вказано, що вимоги
митного органу щодо надання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості виконано не
в повному обсязі, а саме: висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, декларантом не подано.

Також 20 лютого 2014 року (вих. №10/14-102 від 19
лютого 2014 року) ТОВ «Сільпо ПДВПП»
направило заяву про визнання заявленої
митної вартості та скасування рішень
про коригування митної вартості
№100250002/2013/500476/2, №100250002/2013/500473/2 та
№100250002/2013/500479/2 від 3 грудня 2013 року,
№100250004/2014/310001/2 від 10 січня 2014 року,
№100270004/2014/310006/2 від 15 січня 2014 року
(копія опису у цінний лист, чеку
Укрпошти та витягу із сайту Укрпошти
щодо відстеження поштового
відправлення - т.2 а.с.79-80)

Разом із тим, у листі від 3 березня 2014
року №2779/1/26-70-61-04 митниця повідомила, що
додаткові документи не можуть бути
підставою для перегляду рішень
№100250002/2013/500476/2, №100250002/2013/500473/2 та
№100250002/2013/500479/2 від 3 грудня 2013 року
через недотримання термінів подання
цих документів. Товари, митну вартість
яких скориговано названими рішеннями,
випущені у вільний обіг за митними
деклараціями від 4 грудня 2013 року
№100250002/2013/037070, від 3 грудня 2013 року
№100250002/2013/036991, від 3 грудня 2013 року
№100250002/2013/037005. У судовому засіданні
представники позивача підкреслювали,
що відповідні додаткові документи
подано на 79-й день з 3 грудня 2013 року.

Стосовно документів щодо перегляду
рішень №100250004/2014/310001/2 від 10
січня 2014 року та №100270004/2014/310006/2 від 15
січня 2014 року, митний орган повідомив,
що вартість товарів на сайті
http://www.alibaba.com вказано на умовах поставки
FOB, що не відповідає умовам поставок для
позивача; у бюлетені «Огляд цін
українського та світового товарних
ринків» відсутня інформація про
вартість молюска мороженого - кальмару
та філе риби хек свіжемороженого; у
платіжних дорученнях в іноземній
валюті №805 від 17 лютого 2014 року у графі
«№ та дата вантажної митної декларації
(при наявності)» не вказано жодних
даних, а також у цих платіжних
документах відсутня дата інвойсів.
Зазначено і те, що вимоги митного
органу щодо надання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості виконано не
в повному обсязі, проте не
конкретизовано, які саме документи не
подано.

У свою чергу, представники позивача
пояснили, що витяги із сайту
http://www.alibaba.com надавалися товариством за
власним бажанням, вказали, що навіть
різниця в умовах поставки не може
впливати на ціну настільки, як
скоригувала митниця. Зазначили, що у
платіжних дорученнях у графі
«Призначення платежу» відображено
реквізити контракту та номери
інвойсів; а при перерахунку коштів банк
здійснює перевірку реквізитів
платіжного доручення і те, що платіж
буде перерахований необхідному
отримувачу. Звертали увагу, що
національне та міжнародне
законодавство не містить вимог, яким
повинен відповідати прайс-лист.
Підкреслювали, що вимога про наявність
на митній декларації країни
відправлення будь-яких відміток
відповідачем не вказувалась; при цьому
відповідна експортна декларація
оформлена шляхом електронного
декларування, тому не може містити
відміток митних органів країни
відправлення, крім того, вимога надання
копії експортної митної декларації
може розглядатися як торговий бар'єр.

Стосовно повідомлених представником
відповідача у судовому засіданні
розбіжностей у документах,
представники позивача вказали, що
вартість упаковки або вартість
пакувальних матеріалів та робіт,
пов'язаних із пакуванням, додаються до
ціни, яка підлягає сплаті або до ціни,
яка була сплачена якщо вони не
включалися до неї. Підкреслювали, що у
цьому випадку згідно пункту 2.1
контракту ціна на товар включає в себе
вартість продукту, тари,
термоусадочної упаковки, маркування,
навантажування, витрати на митне
оформлення вантажу в країні
експортера; тому витрати на упакування,
в тому числі і роботи по пакуванню,
включені у вартість товару і додатково
не включаються у митну вартість.
Стверджували, що в довідках про
транспортні витрати вказана вартість
перевезення з урахуванням усіх
складових перевезення, а також номери
інвойсів щодо оцінюваних товарів, що не
узгоджується із доводами відповідача
про неможливість ідентифікації таких
документів із товаром.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадови особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як визначає стаття 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

У статті 318 Митного кодексу України
закріплено, що митний контроль
передбачає виконання органами доходів
і зборів мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

У статті 8 Митного кодексу України
принципами здійснення державної
митної справи визначено законність,
презумпцію невинуватості, єдиний
порядок переміщення товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України, спрощення законної
торгівлі; заохочення доброчесності.

Згідно положень статті 257 Митного
кодексу України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення, зокрема: код товару згідно
з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів;
митна вартість товарів та метод її
визначення; суми митних платежів;
спосіб забезпечення сплати митних
платежів (у разі застосування заходів
гарантування їх сплати).

За змістом статей 49 та 50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

У силу приписів частин четвертої та
п'ятої статті 58 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті. При цьому,
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за основним методом (тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу
(стаття 57 Митного кодексу України).

За нормами статті 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає органу
доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

У частині п'ятій цієї ж статті вказано,
що забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

У відповідності із частиною третьою
статті 53 Митного кодексу України в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

За змістом статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України
закріплено, що метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо щодо продажу оцінюваних
товарів або їх ціни відсутні будь-які
умови або застереження, які
унеможливлюють визначення вартості
цих товарів. Метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні. У разі
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи.

Згідно із частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України орган
доходів і зборів під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині третій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур, до якої Україна приєдналась
згідно із Законом України №3018-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур», встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства.

Як передбачає частина сьома статті 54
Митного кодексу України у разі якщо під
час проведення митного контролю орган
доходів і зборів не може аргументовано
довести, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
заявлена декларантом або
уповноваженою особою митна вартість
вважається визнаною автоматично.

Згідно вимог частини другої статті 55
Митного кодексу України прийняте
органом доходів і зборів письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити:
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої органом доходів
і зборів, та фактів, які вплинули на
таке коригування; інформацію про: а)
право декларанта або уповноваженої ним
особи на випуск у вільний обіг товарів,
що декларуються: у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

У силу положень частин восьмої та
дев'ятої статті 55 Митного кодексу
України протягом 80 днів з дня випуску
товарів декларант або уповноважена ним
особа може надати органу доходів і
зборів додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються. У
разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів орган доходів і зборів
розглядає подані додаткові документи і
протягом 5 робочих днів з дати їх
подання виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості або надає
обґрунтовану відмову у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів.

Якщо орган доходів і зборів протягом
строку, зазначеного у частині дев'ятій
цієї статті, не надає обґрунтованої
відмови у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів, вважається, що декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку орган доходів і зборів
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості, а надана
фінансова гарантія повертається
(вивільняється) у порядку та строки,
визначені цим Кодексом (частина
десятастатті 55 Митного кодексу
України).

Зважаючи на викладені законодавчі
приписи та встановлені у ході судового
розгляду обставини справи, суд
зазначає таке.

Митним органом як під час витребування
додаткових документів, так і під час
розгляду додатково поданих документів
протягом 80 днів з моменту випуску
товарів у вільний обіг не зазначено
підстав для цього, як і не подано
доказів наявності обставин, які
слугують підставами для такого
витребування. Так, відповідач лише під
час розгляду справи повідомив суд про
відсутність такої складової митної
вартості як вартість робіт пов'язаних
із пакуванням; а також про те, що у
довідках про транспортні витрати
відсутня інформація, що підтверджує
числові значення складових митної
вартості, не вказано вартість окремих
складових транспортних витрат, таких
як завантаження, розвантаження, номер
CMR.

До того ж, у судовому засіданні
представник відповідача не зміг
спростувати доводів позивача про те, що
витрати на упакування, в тому числі і
роботи по пакуванню, включені у
вартість товару, зважаючи на умови
контракту, тому вони додатково не
включаються у митну вартість товару і
не підлягають підтвердженню
товариством.

Щодо документів на підтвердження
транспортних витрат, то вичерпного
переліку документів, які містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, вимог до їх
оформлення та відомостей, які повинні
бути в них зазначені, та які можуть бути
подані під час митного оформлення
оцінюваних товарів - законодавством не
встановлено. При цьому, у випадку, який
розглядається, твердження про
неможливість ідентифікації поданих
транспортних документів із
оцінюваними товарами є помилковим,
оскільки у таких довідках наявні
номери інвойсів і поставок, які дають
змогу визначити партію товару, яка
перевозилась у взаємозв'язку із
конкретними документами.

Митним органом у встановлений Митним
кодексом України строк у п'ять днів не
було надано обґрунтованої відповіді
(за результатами розгляду додатково
поданих у межах 80-денного строку з дня
випуску товарів у вільний обіг
документів) щодо рішення про
коригування митної вартості
№100250000/2013/500441/2 від 22 листопада 2013 року.
Крім того, стосовно додатково поданих у
межах такого ж 80-денного строку із
моменту випуску товарів у вільний обіг
документів щодо рішень про коригування
№100250002/2013/500476/2, №100250002/2013/500473/2 та
№100250002/2013/500479/2 від 3 грудня 2013 року,
митниця помилково послалась на
недотримання вимог у частині терміну
їх подання та, як наслідок, без їх
розгляду по суті, зазначила про
неможливість врахування цих
документів як підстави для перегляду
названих рішень про коригування митної
вартості. Таким чином, знову ж таки
порушила положення частини дев'ятої
статті 55 Митного кодексу України.

Стосовно прайс-листа, то він може
вимагатись лише у разі встановлення
розбіжностей в основних документах, до
яких він не відноситься. Крім того, у
цьому випадку орган доходів і зборів не
довів його невідповідноті по змісту і
суті загальноприйнятій практиці щодо
оформлення такого документа.

Також суд відхиляє доводи митниці про
відсутність відміток митного органу
відправлення на митній декларації
країни відправлення, враховуючи, що
вона оформлена шляхом електронного
декларування, зважаючи, що імпортер не
є власником такої декларації, а вимога
стосовно подання цього документа не
відповідає міжнародним митним
стандартам.

Щодо відсутності висновку експертної
організації щодо якісних
характеристик товару, то за правилами
частини третьої статті 53 Митного
кодексу України такі документи
надаються на письмову вимогу митниці
виключно у випадку їх наявності у
декларанта.

У цьому ж випадку митниця не довела, що
їх відсутність не дала змогу визначити
митну вартість за основним методом.

Незаповнення графи «№ та дата
вантажної митної декларації (при
наявності)» у поданих платіжних
дорученнях, враховуючи наявні у них
відомості для ідентифікації проплат
стосовно досліджуваних поставок, також
не вплинуло на можливість визначення
митної вартості за ціною договору.

Неспростованими залишилися і доводи
позивача про непроведення
консультацій із декларантом
товариства.

Митниця також не надала доказів
існування обмежень для визначення
митної вартості задекларованих
товарів за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

До того ж, у оскаржуваних рішеннях про
коригування митної вартості відсутнє
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування.

Таким чином такі рішення не
відповідають приписам частини другої
статті 55 Митного кодексу України.

Також митний орган не довів і
неможливості застосування попередніх
методів для визначення митної
вартості, у зв'язку із чим безпідставно
визначив таку вартість за резервним
методом.

У частині третій статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено загальні критерії для
оцінювання рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, на дотримання яких
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

При цьому, аналіз викладених вище
законодавчих норм та обставин справи
свідчить про недотримання митним
органом перерахованих критеріїв при
прийнятті оскаржуваних рішень про
коригування митної вартості товарів.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

Суд підкреслює, що у випадку, який
розглядається, митний орган не довів
правомірності оскаржуваних рішень.

На підставі викладеного та оцінюючи у
сукупності встановлені обставини і
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Як встановлює частина перша статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

За подання позовної заяви сплачено
судовий збір у сумі 185,79 грн., доказів
понесення інших судових витрат не
надано. Тому судові витрати щодо сплати
судового у такій сумі підлягають
присудженню на користь позивача.

Керуючись статями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішенння Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів №100250002/2013/500476/2
від 3 грудня 2013 року, №100250000/2013/500441/2 від
22 листопада 2013 року, №100250002/2013/500473/2 від 3
грудня 2013 року, №100250002/2013/500479/2 від 3
грудня 2013 року, №100270004/2014/310001/2 від 10
січня 2014 року та №100270004/2014/310006/2 від 15
січня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сільпо ПДВПП»
сплачений судовий збір у сумі 185 (сто
вісімдесят п'ять) грн. 79 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 08 липня 2014 р.