Справа № 2а-9963/09/0470
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2014 р. м. Київ
К/800/64840/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Швець В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 листопада
2011 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року у справі за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства "Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім.Петровського"
про стягнення
адміністративного-господарських
санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі - позивач) звернулося до
суду з адміністративним позовом в
якому просить стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім.Петровського» ( далі - відповідач)
суму адміністративно-господарських
санкцій та пені у розмірі 2 847 455, 82 грн.

На обґрунтування позову
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
посилалось на те, що відповідач
відповідно до ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» за 99 робочих
місць, призначене для працевлаштування
інвалідів і не зайнятих інвалідами,
повинен був до 16 квітня 2009 року
самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції,
які підтверджуються актом перевірки №
253 від 6 травня 2009 року та розрахунком
заборгованості по сплаті
адміністративно-господарських
санкцій.

На думку позивача, на підставі
акту перевірки ПАТ «Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім.Петровського» № 253 від 6 травня 2009
року та розрахунку заборгованості по
сплаті адміністративно-господарських
санкцій за місця призначених для
працевлаштування інвалідів і не
зайнятих інвалідами, відповідач,
повинен був самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 2 738 991,42 грн. та в подальшому
нарахованої пені 108464,40 грн.

Заперечуючи проти позову,
відповідачем було зазначено, що
відповідно до ст.18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
листопада 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права, ставить питання
про скасування ухвалених ними рішень
та ухвалення нового рішення у справі
про задоволення позовних вимог

До Вищого адміністративного суду
України надійшло заперечення на
касаційну скаргу від Публічного
акціонерного товариства "Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім.Петровського", в якому воно просить
залишити без змін рішення суду першої
та апеляційної інстанцій, а касаційну
скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суди попередніх
інстанцій виходили із того, що
відповідач здійснив всі залежні від
нього заходи для забезпечення
необхідної кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а саме
повідомляв центр зайнятості про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) та розміщував у
друкованих засобах масової інформації
рекламні оголошення про прийом на
роботу інвалідів.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками судів та зазначає
наступне.

Як досліджено судами попередніх
інстанції, наказом відповідача № 82 від
28 лютого 2005 року було створено постійно
діючу комісію по атестації та підбору
робочих місць для інвалідів. У місячних
звітах ПАТ «Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім.
Петровського» подавало місячні звіти
про наявність вільних робочих місць за
2008 рік (форма 3-ПН), до Ленінського
районного центру зайнятості, де
постійно вказувалась потреба у
працевлаштуванні інвалідів за
визначеними спеціальностями.
Відповідач подав до
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за формою
10-ПІ за 2008 рік. Служба зайнятості
направила на підприємство 2 інваліда
для працевлаштування, що
підтверджується листом № 2225 від 9
вересня 2009 року. Також у друкованих
засобах масової інформації
відповідачем були розміщені рекламні
оголошення про прийом на роботу
інвалідів.

Статтею 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» встановлено, що
працевлаштування інвалідів
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Відповідно до ст. 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

З урахуванням викладеного суд
прийшов до висновку, про відсутність
підстав для застосування до
відповідача
адміністративно-господарських
санкцій, оскільки відповідачем у
повному обсязі виконано покладені на
нього законодавством обов'язки щодо
працевлаштування інвалідів, дотримано
існуючі правила здійснення
господарської діяльності щодо
забезпечення працевлаштування
інвалідів та вжито всіх можливих
заходів, спрямованих на забезпечення
працевлаштування інвалідів на власне
підприємство.

Доводи, викладені в касаційній
скарзі, не спростовують висновків
судів та встановлених обставин справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення судів
попередніх інстанцій є законними і не
підлягають скасуванню, оскільки суди,
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішили спір у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин; в них повно відображені
обставини, що мають значення для
справи, висновки судів щодо
встановлених обставин і правові
наслідки є правильними, а доводи
касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
листопада 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року у справі за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Публічного акціонерного
товариства "Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім.Петровського"
про стягнення
адміністративного-господарських
санкцій - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець