Справа № 2-а-506/09/1570
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року
м. Київ К/9991/96462/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «Група
управління бізнесом»

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2009
року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року

у справі № 2-а-506/09/1570

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Група управління
бізнесом»

до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Група управління
бізнесом» (далі - ТОВ «Група
управління бізнесом»; позивач)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси (далі - ДПІ
у Приморському районі м. Одеси;
відповідач) про скасування рішення №
від 16 грудня 2008 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12 серпня
2009 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року, в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, з підстав порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 12
серпня 2009 року, ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2011 року та прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Державної податкової адміністрації в
Одеській області проведено перевірку
ринку, що належить позивачу, з питань
дотримання суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій, за результатами
якої складено акт №
1086/15/32/23/35992950 від 06 грудня 2008 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ від 16 грудня 2008 року, яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 46 130,00
грн.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ
«Група управління бізнесом»
пункту 2.6 глави 2 Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року № 637 (далі -
Положення), у зв'язку з нездійсненням
обліку готівкових коштів у загальному
розмірі 9 226,00 грн. у повній сумі їх
фактичних надходжень у книгах обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків реєстраторів
розрахункових операцій шляхом
внесення відповідних записів до книг
обліку розрахункових операцій.

Відмовляючи в задоволенні позову
повністю, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 1.2 глави 1 Положення
оприбуткування готівки - це проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій; книга
обліку розрахункових операцій - це
прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах державної
податкової служби України книга, що
містить щоденні звіти, які складаються
на підставі відповідних розрахункових
документів щодо руху готівкових
коштів, товарів (послуг).

Відповідно до пункту 2.6 глави 2
Положення уся готівка, що надходить до
кас, має своєчасно (у день одержання
готівкових коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням
реєстратора розрахункових операцій
або використанням розрахункової
книжки оприбуткуванням готівки є
здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків реєстратора
розрахункових операцій (даних
розрахункової книжки).

Системний аналіз норм Положення дає
підстави для висновку про те, що у разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням реєстратора
розрахункових операцій або
використанням розрахункової книжки
оприбуткуванням готівки є сукупність
таких дій: фіксація повної суми
фактичних надходжень готівки у
фіскальних звітних чеках реєстратора
розрахункових операцій (даних
розрахункової книжки) та відображення
на їх підставі готівки у книзі обліку
розрахункових операцій.

Невиконання будь-якої з цих дій є
порушенням порядку оприбуткування
готівки, за яке встановлено
відповідальність статтею 1 Указу
Президента України від 12 червня 1995 року
№ 436/95 «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» (далі - Указ
№ 436/95).

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи позивача про безпідставність
застосування відповідачем штрафних
(фінансових) санкцій на підставі статті
1 Указу № 436/95 з огляду на те, що його
видано відповідно до частини 2 статті 25
Конституційного Договору № 1к/95 від 08
червня 1995 року про основні засади
організації функціонування державної
влади і місцевого самоврядування в
Україні на період до прийняття нової
Конституції України, укладеного між
Верховною Радою України та Президентом
України, а будь-яких інших законів,
сфера дії яких би охоплювала спірні
правовідносини на час їх виникнення, не
було прийнято.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 12
серпня 2009 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2011 року такими, що
прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Група
управління бізнесом» відхилити, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12 серпня 2009
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.