Справа № 813/2625/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Справа № 876/10617/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання
Омеляновської Л.В.,

представника позивача
Приймака В.О.,

представника відповідача
Задорожного І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
дочірнього підприємства
,,Львівенергорембуд" публічного
акціонерного товариства
,,Львівобленерго" на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року у справі за позовом дочірнього
підприємства ,,Львівенергорембуд"
публічного акціонерного товариства
,,Львівобленерго" до державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

04 квітня 2013 року дочірнє підприємство
,,Львівенергорембуд" публічного
акціонерного товариства
,,Львівобленерго" (далі - ДП
,,Львівенергорембуд") звернулось до
суду з адміністративним позовом, в
якому просило скасувати податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби (далі - ДПІ
у Личаківському районі) від 21 лютого 2013
року № .

Постановою від 17 липня 2013 року
Львівський окружний адміністративний
суд в задоволенні позову відмовив в
повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ДП
,,Львівенергорембуд" подало апеляційну
скаргу, оскільки вважає, що постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для справи, що призвело
до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув належної
уваги на доводи позивача про реальний
характер господарських операцій
підприємства позивача з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та НД ПП
,,ТСП".

За таких обставин, позивач вважає
протиправним оскаржене податкове
повідомлення-рішення, а тому просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
вимоги апеляційної скарги та просить
їх задовольнити в повному обсязі.

Представник податкового органу
заперечив вимоги апеляційної скарги та
просить залишити скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що за
наслідками позапланової виїзної
документальної перевірки ДП
,,Львівенергорембуд" з питань
взаємовідносин з НД ПП ,,ТСП" та СПД
ОСОБА_3 за липень 2012 року, оформленої
актом від 30.01.2013 року №40/22-10/30995056, ДПІ у
Личаківському районі прийняла
податкове повідомлення-рішення від 21
лютого 2013 року за №, яким
визначила підприємству суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 13 477,00 грн.
основного платежу та застосувала
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в
сумі 6 739,00 грн..

Висновки податкового органу базуються
на тому, що підприємство позивача на
порушення вимог ст.185, п.187.1 ст.187, ст.188,
п.198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України допустило заниження
податку на додану вартість в липні 2012
року на суму 13477,00 грн. по господарських
операціях з НД ПП ,,ТСП" та СПД ОСОБА_3.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що господарські операції з
придбання підприємством позивача у
зазначених контрагентів товарів
(робіт) не мали реального характеру, а
тому позивач протиправно відніс до
складу податкового кредиту за липень
2012 року суми ПДВ по вказаних
господарських операціях.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, не
відповідають фактичним обставинам
справи та є помилковими.

Так, з матеріалів справи апеляційний
суд вбачає, що 11 січня 2011 року ДП
,,Львівенергорембуд" (покупець) уклало з
фізичною особою-підприємцем (ФОП)
ОСОБА_3 (продавець) Договір поставки за
№ 11/01/11 від 11.01.2011 р., згідно п. 1.1 якого
продавець зобов'язався поставити
товар, а покупець зобов'язався прийняти
та своєчасно здійснити його оплату.

ДП ,,Львівенергорембуд" в липні 2012 року
провело попередню оплату в сумі 82 592,00
грн., на що ФОП ОСОБА_3 виписав податкові
накладні від 17.07.2012р. №2, від 25.07.2012р. №7,
від 31.07.2012р. №11 на загальну суму 84592,35
грн., в тому числі ПДВ в сумі 14098,72грн..

На підставі зазначених податкових
накладних позивач відніс до складу
податкового кредиту за липень 2012 року
ПДВ в 14098,72 грн. та відобразив ці
накладні в реєстрі отриманих
податкових накладних.

Товар (пиломатеріали,будівельні
матеріали) від ФОП ОСОБА_3 підприємство
одержало згідно видаткових накладних
№2 від 25.07.2012р., №7 від 30.07.2012р., №11 від
07.08.2012р.. Згідно оборотно-сальдових
відомостей прихід матеріалів по
бухгалтерському обліку відображено
проведенням Д-т рах. 201 К-т рах. 631 та
станом на 30.09.2012 року придбані
пиломатеріали не використані в
господарській діяльності, не
реалізовані та знаходяться на залишку
рахунку по рах.201.

Згідно автоматизованої системи
співставлення податкового
зобов'язання та податкового кредиту в
розрізі платника на рівні ДПС України
наявна розбіжність в складі
податкового кредиту ДП
,,Львівенергорембуд" за липень 2012 року
в сумі 14 098,72 грн., що виникла в
результаті обнулення податкового
зобов'язання СПД ФОП ОСОБА_3 згідно акту
перевірки ДПІ у Шевченківському районі
м.Львова від 29.11.2012р. №1587/17-2000/НОМЕР_2.

Крім того, 28 жовтня 2011 року ДП
,,Львівенергорембуд" (замовник) уклало з
Науково-дослідним приватним
підприємством ,,ТСП" (виконавець)
договір за № 028/10/11 на виконання
комплекту креслень з створення системи
енергоживлення та обліку
електроенергії по об'єкту:
багатоквартирні житлові будинки за
адресою м.Львів, АДРЕСА_1 згідно
Технічних умов № 131.3237/2 від 16.07.2010
р.,виданих ВАТ ,,Львівобленерго".

04 листопада 2011 року Департамент
житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради (замовник) та ДП
,,Львівенергорембуд" (підрядник) уклали
Договір №127 к/ж з виготовлення
проектно-кошторисної документації на
реконструкцію електромереж кварталу
багатоквартирних житлових будинків за
адресою м.Львів, АДРЕСА_1. Згідно п. 1.1
договору якого підрядник зобов'язався
виготовити проектно-кошторисну
документацію на реконструкцію
електромереж кварталу
багатоквартирних житлових будинків за
адресою м.Львів, АДРЕСА_1. Вартість
робіт за Договором визначається
зведеним кошторисним рахунком
вартості і становить 25232,66 грн., в тому
числі ПДВ в сумі 4205,44 грн..

Згідно акту перевірки ДП
,,Львівенергорембуд" в липні 2012 року
отримало від НД ПП ,,ТСП" комплект
креслень зі створення системи
електроживлення та обліку
електроенергії по об'єкту
багатоквартирні будинки за адресою
м.Львів, АДРЕСА_1. на суму 21 500,00 грн., в
тому числі ПДВ в сумі 3 583,00 грн.. Оплата в
липні 2012 року за отримані креслення не
проведена, прихід креслень по
бухгалтерському обліку відображено
проведенням Д-т 231 К-т 631. До складу
податкового кредиту за липень 2012 року
віднесено ПДВ в сумі 3 583,00 грн., а
податкові накладні відображені в
реєстрі отриманих податкових
накладних.

Згідно наданих до перевірки
документів, отримані креслення
реалізовано Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради на підставі
акта №2 на суму 25 232,00 грн. в тому числі
ПДВ в сумі 4205,00 грн. По бухгалтерському
обліку реалізація відображена
проведенням Дт 361 Кт 701, суму ПДВ
віднесено до податкових зобов'язань
липня 2012 року.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу (ПК) України
визначено, що податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Статтею 198 ПК України встановлено, що
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної діяльності
(пункт 198.1).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування
податкового кредиту обумовлюється
наявністю факту придбання платником
податку товарів, робіт, послуг,
основних фондів, нематеріальних
активів, в ціні яких платником
податку-покупцем сплачений
(нарахований) податок на додану
вартість, та їх використання у власній
господарській діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону
України ,,Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

На підставі викладеного апеляційний
суд дійшов висновку, що будь-які
документи мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Наведені обставини свідчать про те, що
для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд дійшов висновку щодо
правомірності формування позивачем
податкового криту у липні 2012 року,
оскільки господарські операції між ДП
,,Львівенергорембуд" та його
контрагентами підтверджуються
належним чином оформленими первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку: договорами,
видатковими накладними, актами
приймання-передачі виконаних робіт,
податковими, платіжними дорученнями.

Відповідність вказаних документів
вимогам Закону України ,,Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", а податкових
накладних - вимогам п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України
податковим органом не спростовується.

Підставами для визнання факту
відсутності здійснення господарських
операцій з придбання позивачем товарів
у ФОП ОСОБА_3 податковий орган зазначив
відсутність документів на
підтвердження перевезення товарів та
обнулення податкового зобов'язання СПД
ФОП ОСОБА_3.

Однак, акт перевірки ДПІ у
Шевченківському районі м.Львова від
29.11.2012р. №1587/17-2000/НОМЕР_2 підтверджує
факт відображення ФОП ОСОБА_3 у своїх
податкових зобов'язаннях по ПДВ за
липень 2012 року сум ПДВ по господарських
операціях з ДП ,,Львівенергорембуд" , що
є одним із доказів реального
здійснення поставки товарів позивачу.
Обнулення показників ПДВ є
суб'єктивним рішенням податкового
органу і не є беззаперечним доказом
факту відсутності реального характеру
цих операцій.

Відсутність товарно-транспортних
накладних, на думку апеляційного суду,
також не є безспірним доказом
неправомірності віднесення до складу
податкового кредиту сум ПДВ по
господарських операціях, оскільки
виходячи із приписів пункту 198.6 ст. 198 ПК
України тільки відсутність податкової
накладної безспірно позбавляє
платника податку права на включення до
податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг).

Суд першої інстанції дійшов висновку
щодо протиправності віднесення до
складу податкового кредиту сум ПДВ по
господарських операціях з НД ПП ,,ТСП"
на підставі тих обставин, що договір з
субпідрядником був укладений раніше
ніж договір з замовником.

На думку апеляційного суду, різниця в
датах укладення договорів не свідчить
про нікчемність цих договорів,
оскільки їх укладенню могли передувати
усні домовленості, а черговість
формального укладення цих договорів не
є доказом умислу на укладення
нікчемних договорів, які не спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними

Крім того, суд першої інстанції
акцентував увагу на відсутності в
актах виконаних робіт обов'язкових
реквізитів, а саме: змісту та обсягу
господарської операції, одиниці виміру
господарської операції, інформації про
фактично понесені витрати на
здійснення цих робіт, дати їх
складання.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що акти виконаних робіт містять
такі дефекти, однак дефектність цих
актів не є беззаперечним доказом
протиправності дій позивача щодо
віднесення сум ПДВ до складу
податкового кредиту по цих операціях,
оскільки таким доказом є відсутність
факту здійснення даної господарської
операції.

В акті перевірки зазначено, що позивач
отримав від НД ПП ,,ТСП" комплект
креслень, тобто, сам податковий орган
визнав факт реального здійснення даної
господарської операції, а тому сама по
собі дефектність актів виконаних робіт
не може бути покладена в основу
висновків про безпідставність
формування податкового кредиту по цих
операціях.

Підсумовуючи викладене, апеляційний
суд вважає, що податковий орган, на
якого в силу приписів ч. 2 ст. 71 КАС
України покладено обов'язок щодо
доказування правомірності своїх
рішень, не надав суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
факту відсутності реального характеру
господарських операцій підприємства
позивача з ФОП ОСОБА_3 та НД ПП ,,ТСП".

Таким чином, висновки податкового
органу щодо фактичної відсутності
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами базуються лише
на припущеннях, не підтверджуються
жодними первинним документами
бухгалтерського та податкового обліку,
а тому прийняте на підставі таких
висновків податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції належної правової
оцінки наведеним обставинам не дав, а
тому дійшов помилкового висновку щодо
правомірності оскарженого податкового
повідомлення-рішення.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу п.3 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Оскільки висновки суду першої
інстанції щодо відсутності реального
характеру господарських операцій між
позивачем та його контрагентами не
відповідають фактичним обставинам
справи, апеляційний суд визнає
правильним апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. ст.195, 196, п. 3 ч. 1
ст.198, п.3 ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу дочірнього
підприємства ,,Львівенергорембуд"
публічного акціонерного товариства
,,Львівобленерго" задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року у справі № 813/2625/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби від 21
лютого 2013 року № .

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 КАС України - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Постанова в повному обсязі складена 16
червня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

М.А. Пліш