Справа № 815/2587/14
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2587/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Білостоцького О.В.

При секретарі:
Солдатовій О.С.

За участю сторін:

Представника позивача:
Волкова О.М.

Представників відповідача:
Дзюбана О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом приватного акціонерного
товариства «Виробниче об'єднання
«СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів про
визнання недійсною податкової
консультації та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство (далі
ПрАТ) «Виробниче об'єднання
«СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» звернулось до
Одеського окружного адміністративного
суду з адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м.Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі СДПІ у м.Одесі) про
визнання недійсною податкової
консультації відповідача та
зобов'язання СДПІ надати приватному
акціонерному товариству «Виробниче
об'єднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР»
податкову консультацію у
відповідності до вимог чинного
податкового законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що приватне акціонерне
товариство (далі ПрАТ) «Виробниче
об'єднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» є
платником податку на прибуток на
загальних підставах та відповідно до
ст. 57 Податкового кодексу (далі ПК)
України сплачує авансові внески з
цього податку. Одночасно позивач є
емітентом корпоративних прав та
платником дивідендів за ними.

В процесі здійснення господарської
діяльності, ПАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР»
зіткнулося з питанням можливості
фактичного зменшення авансових
внесків з податку на прибуток, що
сплачуються відповідно до пункту 57.1
статті 57 Податкового кодексу України,
на суму авансових внесків з податку на
прибуток, що сплачується при виплаті
дивідендів, з урахуванням положень
абзаців 5 і 6 пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України в редакції
Закону України від 04.07.2013 року №403-VII, у
зв'язку з чим, відповідно до статті 52
Податкового кодексу України, звернувся
до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів за наданням податкової
консультації з відповідного питання.

05.03.2014 року ПАТ «Виробниче об'єднання
«СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» направило на
адресу СДПІ з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів лист за №02/97 від 05.03.2014 року
(щодо надання податкової консультації),
в якому поставило питання щодо
можливості зменшення суми щомісячних
авансових внесків з податку на
прибуток, розрахованих на 2014 рік, на
суми авансових внесків з податку на
прибуток при виплаті дивідендів у 2014
році.

Листом від 02.04.2014 року №1071/10/41-039
підприємство отримало податкову
консультацію, якою СДПІ з
обслуговування великих платників
податків у м.Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
роз'яснила, що сплачені протягом 2013
року авансові внески з податку на
прибуток при виплаті дивідендів, а
також невраховані у зменшення податку
суми авансових внесків при виплаті
дивідендів за попередній рік зменшують
суму податкових зобов'язань платника,
що підлягають сплаті, у декларації за
2013 рік. Відповідно, суми авансових
внесків з податку на прибуток, що
будуть сплачуватись щомісячно
починаючи з березня 2014 по лютий 2015 року
включно розраховуються у декларації за
2013 рік у розмірі не менше 1/12
нарахованої до сплати суми податку за
2013 рік зменшеної на суми сплачених у
такому році авансових внесків при
виплаті дивідендів, а також
неврахованих у зменшення податку сум
авансових внесків при виплаті
дивідендів за попередній рік. Тобто, в
наданій податковій консультації
відповідачем фактично було зазначено
про неможливість зменшення суми
авансових внесків з податку на
прибуток, що мають сплачуватися у
поточному 2014 році, на суми авансових
внесків з податку на прибуток при
виплаті дивідендів у цьому ж періоді.

Позивач не згоден з правовою позицією
СДПІ у м.Одесі, викладеній в
індивідуальній податковій
консультації, оскільки вважає, що
відповідачем не вірно застосовані
норми податкового законодавства, що
стало підставою його звернення до суду
з адміністративним позовом.

Представник позивача у відкритому
судовому засіданні, підтримав позовні
вимоги та посилаючись на обставини,
викладені у адміністративному позові
та письмових поясненнях (а.с. 3-8; 91-92),
просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав та просив відмовити в
їх задоволенні, посилаючись на
обставини, викладені у письмових
запереченнях на адміністративний
позов (а.с. 77-78). Зазначив, що
спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у м.Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів податкову консультацію
позивачу було надано відповідно до
вимог чинного податкового
законодавства. Крім того представником
органу доходів і зборів було зазначено,
що надання податкової консультації
приватному акціонерному товариству
«Виробниче об'єднання
«СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» не порушує прав та
інтересів позивача.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши обставини справи
та перевіривши їх доказами в межах
заявлених позовних вимог, суд
встановив наступне.

ПрАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» має статус
юридичної особи та як платник податків
перебуває на обліку у Спеціалізованій
державній податковій інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м.Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів.

28.02.2014 року загальними зборами ПрАТ «ВО
«СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» (протокол №4) було
прийнято рішення про виплату
дивідендів акціонерам позивача у
розмірі 40000000,00 грн. (а.с. 93-99).

03.03.2014 року позивачем до СДПІ у м.Одесі
було подано податкову декларацію з
податку на прибуток підприємства за 2013
рік, де у рядку 23 було розраховано
щомісячну суму авансового внеску з
податку на прибуток, що підлягає сплаті
з березня 2014 по лютий 2015 року, у розмірі
1134835,00 грн. (а.с. 111-112).

05.03.2014 року ПрАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР»
звернулося до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м.Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів із
запитом щодо отримання податкової
консультації (а.с. 35), відносно
застосування норм ст. 57 Податкового
кодексу України (зі змінами, внесеними
законом України від 04.07.2013 року №403-VII)
щодо механізму заліку фактично
сплачених ПАТ «ВО «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР»
авансових внесків з податку на
прибуток при виплаті дивідендів у 2014
році.

02.04.2014 року спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників податків у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів надала ПрАТ «ВО
«СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» податкову
консультацію, в якій посилаючись на
приписи Податкового кодексу України
(ст.ст. 57 та 153) зазначила, що сплачені
протягом 2013 року авансові внески з
податку на прибуток при виплаті
дивідендів, а також невраховані у
зменшення податку суми авансових
внесків при виплаті дивідендів за
попередній рік зменшують суму
податкових зобов'язань платника, що
підлягають сплаті, у декларації за 2013
рік. Відповідно, суми авансових внесків
з податку на прибуток, що будуть
сплачуватись щомісячно починаючи з
березня 2014 по лютий 2015 року включно,
розраховуються у декларації за 2013 рік у
розмірі не менше 1/12 нарахованої до
сплати суми податку за 2013 рік,
зменшеної на суми сплачених у такому
році авансових внесків при виплаті
дивідендів, а також неврахованих у
зменшення податку сум авансових
внесків при виплаті дивідендів за
попередній рік (а.с. 36-37).

Не погодившись з думкою відповідача,
викладеній у наданій консультації,
позивач звернувся до суду.

Відповідно до статті 52 Податкового
кодексу України, за зверненням
платників податків контролюючі органи
надають безоплатно консультації з
питань практичного використання
окремих норм податкового
законодавства протягом 30 календарних
днів, що настають за днем отримання
такого звернення даним контролюючим
органом.

Податкова консультація має
індивідуальний характер і може
використовуватися виключно платником
податків, якому надано таку
консультацію.

За вибором платника податків
консультація надається в усній,
письмовій або електронній формі.

Консультації надаються органом
державної податкової служби, в якому
платник податків перебуває на обліку,
або митним органом за місцем митного
оформлення товарів, або вищим органом
державної податкової служби або вищим
митним органом, якому такий орган
адміністративно підпорядкований, а
також центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну податкову
політику, а також центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері митної справи.

Контролюючі органи мають право
надавати консультації виключно з тих
питань, що належать до їх повноважень.

Судом встановлено, що спірна податкова
консультація надана органом доходів і
зборів та стосується повноважень
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м.Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів.

Спірним питанням даної справи є
використання норм податкового
законодавства при нарахуванні та
сплаті податку на прибуток із
застосуванням статті 153 Податкового
кодексу України в частині, що
стосується нарахування (сплати)
авансових внесків з податку на
прибуток при виплаті дивідендів.

Відповідно до підпункту 153.3.1 пункту
153.3 статті 153 Податкового кодексу
України, у разі прийняття рішення щодо
виплати дивідендів емітент
корпоративних прав, на які
нараховуються дивіденди, проводить
зазначені виплати власнику таких
корпоративних прав незалежно від того,
чи є оподатковуваний прибуток,
розрахований за правилами, визначеними
статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Підпунктом 153.3.2 цього пункту визначено,
що крім випадків, передбачених
підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент
корпоративних прав, який приймає
рішення про виплату дивідендів своїм
акціонерам (власникам), нараховує та
вносить до бюджету авансовий внесок із
податку в розмірі ставки, встановленої
пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу,
нарахованої на суму дивідендів, що
фактично виплачуються, без зменшення
суми такої виплати на суму такого
податку. Зазначений авансовий внесок
вноситься до бюджету до/або одночасно з
виплатою дивідендів.

Обов'язок із нарахування та сплати
авансового внеску з цього податку за
визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього
Кодексу ставкою покладається на
будь-якого емітента корпоративних
прав, що є резидентом, незалежно від
того, є такий емітент або отримувач
дивідендів платником податку чи має
пільги зі сплати податку, надані цим
Кодексом, чи у вигляді застосування
ставки податку іншої, ніж встановлена в
пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім
платників цього податку, які
підпадають під дію статті 156 цього
Кодексу).

Згідно з підпунктом 153.3.3 пункту 153.3
статті 153 Податкового кодексу України,
платник податку - емітент
корпоративних прав, державне
некорпоратизоване, казенне чи
комунальне підприємство зменшує суму
нарахованого податку звітного періоду
на суму авансового внеску, попередньо
сплаченого протягом такого звітного
періоду у зв'язку з нарахуванням
дивідендів згідно з підпунктом 153.3.2
цього пункту.

Як передбачено підпунктом 153.3.4 цього
пункту, у разі якщо сума авансового
внеску, попередньо сплаченого протягом
звітного періоду, перевищує суму
податкових зобов'язань підприємства -
емітента корпоративних прав за
податком на прибуток такого звітного
періоду, сума такого перевищення
переноситься у зменшення податкових
зобов'язань наступного податкового
періоду, а при отриманні від'ємного
значення об'єкта оподаткування такого
наступного періоду - на зменшення
податкових зобов'язань майбутніх
податкових періодів.

Авансовий внесок із податку, сплачений
у зв'язку з нарахуванням/сплатою
дивідендів, є невід'ємною частиною
податку на прибуток (підпункт 153.3.8
пункту 153.3 статті 153 Податкового
кодексу України).

Аналізуючи приведені вище вимоги
Податкового кодексу України суд
приходить до висновку, що емітент у
випадку прийняття рішення про виплату
дивідендів своїм акціонерам
(засновникам) (яке приймається щорічно
за результатами діяльності юридичної
особи) виплачує їх незалежно від
наявності прибутку. При цьому згідно із
підпунктом 153.3.5 він нараховує та
вносить до бюджету авансовий внесок із
податку в розмірі встановленої
Кодексом ставки. Сума авансового
внеску нараховується на суму фактично
виплачуваних дивідендів; сума виплат
акціонерам (засновникам) при цьому не
зменшується. Нарахований авансовий
внесок вноситься до бюджету до/або
одночасно з виплатою дивідендів. Сума
авансового внеску вноситься до бюджету
обов'язково і у випадках перевищення
суми податкових зобов'язань чи
від'ємного його значення переноситься
в рахунок наступних податкових
періодів.

Таким чином, зазначені вище положення
Податкового кодексу України містять
вказівку на обов'язковість сплати
авансових внесків з податку на
прибуток при виплаті дивідендів до або
під час їх виплати. Тобто, період сплати
авансових внесків визначається
конкретною подією - фактом виплати
дивідендів.

Натомість, за змістом абзацу 4 пункту 57.1
статті 57 Податкового кодексу України,
платники податку на прибуток (крім
новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації.

Відповідно до абзацу 9 пункту 57.1 статті
57 ПК України у складі річної податкової
декларації платником податку
подається розрахунок щомісячних
авансових внесків, які мають
сплачуватися у наступні дванадцять
місяців. Визначена в розрахунку сума
авансових внесків вважається
узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Статтею 33 Податкового кодексу України
визначено, що базовий податковий
(звітний) період - період, за який
платник податків зобов'язаний
здійснювати розрахунки податків,
подавати податкові декларації (звіти,
розрахунки) та сплачувати до бюджету
суми податків та зборів, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, коли
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податку.

За загальним правилом нарахування та
сплати податків, визначеним у абзаці 1
статті 57 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, Податковий кодекс України
також передбачає обов'язок платника
податку на прибуток сплачувати
авансовий внесок щомісяця у розмірі не
менше 1/12 нарахованої до сплати суми
податку за попередній звітний
(податковий) рік. При цьому, абзац 4
пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу
України не встановлює жодних виключень
або іншого порядку сплати авансових
внесків в залежності від обставин
виплати дивідендів. У той же час,
виплата дивідендів може мати місце у
будь-якому місяці календарного року, що
покладає на платника податку обов'язок
сплатити авансовий внесок саме у
місяці, в якому відбулась така виплата
дивідендів (виключно у строк до або під
час виплати дивідендів).

Системний аналіз положень абзацу 4
пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу
України та пункту 153.3 статті 153
Податкового кодексу України свідчить
про те, що норми, викладені у абзаці 4
пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу
України, є загальними нормами по
відношенню до норм, викладених у пункті
153.3 статті 153 Податкового кодексу
України, оскільки останні передбачають
спеціальний порядок та строки сплати
авансових внесків з податку на
прибуток до бюджету. При цьому, у пункті
153.3 статті 153 Податкового кодексу
України відсутні будь-які зауваження
(обмеження) відносно дії норм абзацу 4
пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу
України. Таким чином, застосування
вказаних положень має здійснюватись у
їх взаємозв'язку, при цьому пріоритет у
застосуванні має надаватись саме
спеціальним нормам.

Враховуючи викладене, а також те, що на
підставі абзацу 4 пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України платник
податку сплачує авансові внески з
податку на прибуток щомісяця, та ту
обставину, що виплата дивідендів та,
відповідно, сплата авансового внеску
до або під час їх виплати, може мати
місце у будь-якому місяці календарного
року, суд приходить до висновку, що
платник податку при сплаті до бюджету
авансового внеску кожного місяця при
обчисленні його розміру має
обов'язково враховувати факт виплати
дивідендів, у разі, якщо він мав місце у
цьому ж календарному місяці.

Суд також зауважує, що абзацом 4 пункту
57.1 статті 57 Податкового кодексу
України передбачено граничний розмір
авансового внеску - не менше 1/12
нарахованої до сплати суми податку за
попередній звітний (податковий) рік.
Отже, обов'язок платника податку щодо
сплати авансового внеску полягає саме
у сплаті щомісяця внеску у розмірі, не
меншому 1/12 нарахованої до сплати суми
податку за попередній звітний
(податковий) рік. Тобто, платник податку
не зобов'язаний сплачувати до бюджету
більше зазначеної суми, а має
дотримуватись виключно обов'язку зі
сплати суми авансового внеску не менше
встановленого розміру. Сплата
авансового внеску у розмірі, більшому
за визначений Кодексом граничний
розмір, є правом платника податку, а не
обов'язком.

Отже, у випадку, якщо платник податку
буде перераховувати до бюджету
авансовий внесок при виплаті
дивідендів та, водночас, сплачувати
поточний авансовий внесок, розмір
такого авансового внеску буде у
будь-якому разі більшим за 1/12
нарахованої до сплати суми податку за
попередній звітний (податковий) рік, що,
на переконання суду, буде обмежувати
зазначене вище право платника податку.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що платник податку має право
зменшити суму авансового внеску з
податку на прибуток, що підлягає сплаті
кожного місяця протягом календарного
року, на суму авансових внесків з
податку на прибуток, що сплачуються
платником податку при виплаті
дивідендів протягом того ж року.

Крім того, зазначене право платника
податку на врахування сплаченого
авансового внеску при виплаті
дивідендів при сплаті поточних
зобов'язань - авансових внесків з
податку на прибуток - визначено
абзацами 5 і 6 п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України в редакції Закону
України №403-VII від 04.07.2013 року.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що податкова
консультація, надана відповідачем, не
відповідає вимогам законодавства, з
огляду на що вона підлягає визнанню
недійсною, а позовні вимоги приватного
акціонерного товариства «Виробниче
об'єднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» -
задоволенню.

При цьому посилання представника
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м.Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на те, що спірна
індивідуальна податкова консультація
не впливає на права та інтереси
позивача та не створює для
підприємства жодних правових
наслідків, суд до уваги не приймає,
оскільки воно не ґрунтується на
положеннях чинного законодавства та
матеріалах адміністративної справи.

Відповідно до пункту 53.3 статті 53
Податкового кодексу України, платник
податків може оскаржити до суду як
правовий акт індивідуальної дії
податкову консультацію контролюючого
органу, викладену в письмовій або
електронній формі, яка, на думку такого
платника податків, суперечить нормам
або змісту відповідного податку чи
збору.

Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись
вимогами ст.ст. 2, 6, 7-14, 69-71, 86, 122, 158-163, 167,
186, 254 КАС України , суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов приватного
акціонерного товариства «Виробниче
об'єднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м.Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання недійсною
податкової консультації та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсною податкову
консультацію податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів №
1071/10/41-039 від 02.04.2014 року.

Зобов'язати Спеціалізовану державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м.Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів надати приватному
акціонерному товариству «Виробниче
об'єднання «СТАЛЬКАНАТ-СІЛУР»
податкову консультацію з питань,
викладених у зверненні від 05.03.2014 року
№ 02/97, з урахуванням висновків суду.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня її
проголошення, а у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - з дня отримання копії
постанови. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 01 липня 2014 року.

Суддя
Білостоцький О.В.