Справа № 804/8052/13-а
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2014 рокусправа № 804/8052/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЄВРАЗ
УКРАЇНА" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЄВРАЗ
УКРАЇНА" до Дніпропетровської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування картки відмови в
прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЄВРАЗ
УКРАЇНА" до Дніпропетровської митниці,
третя особа без самостійних вимог -
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області, в якому
позивач просить:

визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
11.06.2013 року № 110050004/2013/00189;

визнати протиправним та скасувати
Рішення про коригування митної
вартості товарів від 11.06.2013 року №
110050004/2013/000053/1;

зобов'язати Дніпропетровську митницю
надати висновок до Головного
управління Державної казначейської
служби в Дніпропетровській області про
повернення Товариству з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЄВРАЗ
УКРАЇНА" надмірно сплачену суму
податку на додану вартість у розмірі -
401 343,50 грн., шляхом її зарахування на
поточний рахунок Позивача;

зобов'язати Дніпропетровську митницю
здійснити митне оформлення вантажу за
ціною контракту.

Позовні вимоги мотивовано тим, що при
переміщенні товару через митний кордон
було правомірно задекларовано його
митну вартість виходячи із ціни товару,
прийняту сторонами та визначену
доповненням до контракту № ПКНТ6Т014287
від 25.04.2013 року, яке є невід'ємною
частиною контракту № ДГНТ6Т001306 від
08.11.2012 року та в поданих ВМД зазначено
перший метод визначення митної
вартості товару.

При цьому, позивачем подано всі
необхідні документи, які повністю
підтверджують застосування першого
методу за ціною контракту для митного
оформлення імпортованого за
вищезазначеним зовнішньоекономічним
контрактом товару.

Крім того, враховуючи протиправні дії
Дніпропетровської митниці, щодо
відмови в

оформленні вантажу за вартістю
визначеною доповненням до контракту
№ ПКНТ6Т014287 від 25.04.2013 року,
яке є невід'ємною частиною контракту
№ ДГНТ6Т001306 від 08.11.2012
року, та відповідно до ч. 1 ст. 25
Бюджетного кодексу України, введений в
дію Законом України від 08.07.2010 року №
2456-VI (що набрав чинності 01.01.2011 року)
відповідач зобов'язаний повернути на
поточний рахунок Позивача грошові
кошти в розмірі - 401343,50 грн. (сума ПДВ по
митній вартості, яка збільшена
Дніпропетровською митницею).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17 вересня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що дії відповідача щодо
визначення митної вартості товарів є
законними та такими, що відповідають
нормам чинного законодавства України,
прийняте рішення про коригування
митної вартості є обґрунтованим та
правомірним.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Представники позивача в судовому
засіданні вважали, що постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином, що у відповідності до
ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає розгляду справи
за відсутністю останнього.

Заслухавши представників позивача,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
08.11.2012 року між Відкритим акціонерним
товариством "ЄВРАЗ Нижнетагильський
металургійний комбінат" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ
ДІМ "ЄВРАЗ УКРАЇНА" укладено контракт
№ ДГНТ6Т001306 на поставку товару.

Відповідно до доповнення № ПКНТ6Т014287
від 25.04.2013 року до контракту від 08.11.2012
року № ДГНТ6Т001306 здійснюється поставка
товару - "шар помольний Ф 120, ГОСТ 7524-89",
кількістю 910 тонн, ціна за 1 тонну в
рублях РФ складає - 20000. Умови поставки
визначено згідно "ІНКОТЕРМС-2010" на
базисі FCA, станція Смичка, Свердловська
залізна дорога. Строк поставки
визначено травень-червень 2013 року.
Доставка товару здійснюється
залізничним транспортом.

10.06.2013 року позивачем пред'явлено до
Дніпропетровської митниці для митного
контролю та митного оформлення товар:
"Вироби з чорних металів без подальшої
обробки - кулі сталеві помольні катані
до млинів, діаметр 120 мм, група
твердості 2, 3 - 938 200 кг. ГОСТ 7524-89". Товар
декларувався згідно митної декларації
від 10.06.2013 року №
110050004/2013/003431. Разом із товаром
подавалась декларація митної вартості
від 10.06.2013 року, накладні УМВС від 30.05.2013
року № АН 394812 та від 06.06.2013 року №
44041234, калькуляція транспортних витрат
від 05.06.2013 року № ОВЭС/ЕУ/189, рахунки -
фактури від 28.05.2013 року №№ , ,
, , , , , ,
, , , , від 29.05.2013
року № , від 30.05.2013 року № ;
сертифікат про походження від 03.06.2013
року № RUUA , сертифікати якості від
15.05.2013 року № 20773, від 27.05.2013 року № 20774,
20785, 20786 та 20787, від 16.05.2013 року № 20777, від
17.05.2013 року № 20778 та 20779, від 19.05.2013 року №
20789, 20793, 20794, 20796 та 20792, від 18.05.2013 року №
20790; копія декларації країни
відправлення від 30.05.2013 року № 10502120/300513/
0001083.

Дніпропетровська митниця з
визначенням митної вартості товару у
вищевказаній вантажно-митній
декларації не погодилась та винесла
рішення про коригування митної
вартості товарів від 11.06.2013 року №
110050004/2013/000053/1, видала картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 11.06.2013
року №
110050004/2013/00189. Причиною відмови у митному
оформленні у картці відмови визначено:
"Митну вартість скориговано (збільшено)
рішенням відділу митного оформлення
"Кривбас" митного поста "Кривий Ріг"
Дніпропетровської митниці
110050004/2013/000053/1 від 11.06.2013 року, п. 6 ст. 54
Митного кодексу України".

Рішенням про коригування митної
вартості товарів від 11.06.2013 року
№ 110050004/2013/000053/1 зазначено, що за
результатами формато-логічного
контролю автоматизованою системою
аналізу ризиків по МД № 110050004/2013/003431 від
10.06.2013 згенеровано обов'язкову форму
митного контролю "контроль
правильності визначення митної
вартості товарів. Можливе заниження
митної вартості товару. Здійснити
перевірку правильності митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів", що
відповідає п. 6.4 Загального додатку до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур (Закон
України від 15.02.2011 № 3018-VI) - "митна служба
застосовує метод аналізу ризиків для
визначення осіб та товарів, в тому
числі транспортних засобів, що
підлягають nepeвірці, та ступеня такої
перевірки".

Відповідно до п. 4.1 ст. 54 Митного кодексу
України здійснено контроль заявленої
митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості товарів,
наявності в поданих зазначеними
особами документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари. Митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) за
наявності наступних причин.

Декларантом у ДМВ заявлено про
пов'язаність продавця і покупця. Митний
орган має обгрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість.
Відповідно до ст. 337 МКУ контроль
співставлення, тобто порівняння даних,
які містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що перевіряються зазначає,
що рівень заявленої декларантом митної
вартості становить 23,95 RUB/кг, а рівень
митної вартості товарів, що визнаний
митним органом та розрахований
декларантом за ціною угоди становить
32,6044 RUB/кг, а також те, що документи
надані для підтвердження заявленої
митної вартості не містять всіх
відомостей, які підтверджують, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем не вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, то поданих
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів документів не
достатньо.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім "Євраз
Україна" для уникнення простою вагонів
та недопущення накладення штрафу за їх
простій вимушено подати нову МД від
11.06.2013 року № 110050004/2013/003446 для випуску
товару у вільний обіг на підставі
дозволу митного органу.

У зв'язку з вищезазначеним,
Дніпропетровська митниця визначила
митну вартість товару, внаслідок чого
збільшена сума ПДВ, а саме у розмірі
401343,50 грн.

Після отримання рішення про
коригування митної вартості позивач
листом від 12.08.2013 подав до митниці
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товару.

19 серпня 2013 року Дніпропетровською
митницею Міндоходів надано відповідь
на звернення позивача від 12.08.2013, в
якому повідомлено, що враховуючи
результати перевірки, у митниці
відсутні підстави для перегляду
Рішення про коригування митної
вартості товарів від 11.06.2013 року №
110050004/2013/000053/1.

Стаття 19 Конституції України
регламентує, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

Порядок визначення митної вартості
товарів, методи визначення митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України
передбачено Митним кодексом України та
іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 40 Митного кодексу
України митному контролю підлягають
усі товари і транспортні засоби, що
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль передбачає
проведення митними органами мінімуму
митних процедур, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи.

Митними процедурами вважаються
операції, пов'язані із здійсненням
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також із
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Згідно ст. 42 Митного кодексу України
митні органи самостійно визначають
форму та обсяг митного контролю,
достатнього для забезпечення
додержання законодавства України з
питань митної справи при здійсненні
митного оформлення товарів.

Статтею 45 Митного кодексу України
встановлено, що особи, які переміщують
товари і транспортні засоби через
митний кордон України чи провадять
діяльність, контроль за якою цим
Кодексом покладено на митні органи,
зобов'язані подавати митним органам
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю.

Статтею 49 Митного кодексу України,
передбачено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно з ст. 51 Митного кодексу України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Приписами статті 53 митного кодексу
України передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура
(інвойс) або рахунок-проформа (якщо
товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4)
якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару; 5) за наявності -
інші платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; 7) копію митної декларації
країни відправлення; 8) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Частинами 1 та 3 статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Статтею 55 Митного кодексу України
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право
декларанта або уповноваженої ним особи
оскаржити рішення про коригування
заявленої митної вартості у митному
органі вищого рівня відповідно до
глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної
вартості товарів встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Під час митного оформлення при
прийнятті митним органом письмового
рішення про коригування митної
вартості товарів декларант або
уповноважена ним особа може здійснити
коригування заявленої митної вартості
у строк, встановлений ч. 2 ст. 263 цього
Кодексу.

Декларант може провести консультації з
митним органом з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості на підставі інформації, яка
наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації
проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку,
зазначеного у частині дев'ятій цієї
статті, не надає обґрунтованої відмови
у визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів,
вважається, що декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку митний орган скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості, а надана фінансова
гарантія повертається (вивільняється)
у порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Методи визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, вказані в
статті 57 Митного кодексу України.

Так, в цій статті зазначено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і
продавець не пов'язані між собою особи
або хоч і пов'язані між собою особи,
однак ці відносини не вплинули на ціну
товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Платежі можуть бути здійснені прямо чи
опосередковано. Прикладом
опосередкованого платежу може бути
врегулювання покупцем повністю чи
частково боргу продавця.

Платежі необов'язково повинні бути
здійснені у вигляді переказу грошей
(зокрема, але не виключно). Такі платежі
можуть бути здійснені шляхом
акредитива, інкасування або за
допомогою інших розрахунків (вексель,
передача цінних документів тощо).

Термін "ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті" стосується лише
ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або
інші платежі покупця на користь
продавця, не пов'язані з оцінюваними
товарами, не є частиною митної
вартості. Додавання, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, згідно з
цією статтею робляться лише на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: 1) витрати, понесені
покупцем: а) комісійні та брокерська
винагорода, за винятком комісійних за
закупівлю, що є платою покупця своєму
агентові за надання послуг, пов'язаних
із представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів; б) вартість ящиків тари
(контейнерів), в яку упаковано товар,
або іншої упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами; в) вартість упаковки або
вартість пакувальних матеріалів та
робіт, пов'язаних із пакуванням; 2)
належним чином розподілена вартість
нижчезазначених товарів та послуг,
якщо вони поставляються прямо чи
опосередковано покупцем безоплатно
або за зниженими цінами для
використання у зв'язку з виробництвом
та продажем на експорт в Україну
оцінюваних товарів, якщо така вартість
не включена до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: а)
сировини, матеріалів, деталей,
напівфабрикатів, комплектувальних
виробів тощо, які увійшли до складу
оцінюваних товарів; б) інструментів,
штампів, шаблонів та аналогічних
предметів, використаних у процесі
виробництва оцінюваних товарів; в)
матеріалів, витрачених у процесі
виробництва оцінюваних товарів
(мастильні матеріали, паливо тощо); г)
інженерних та
дослідно-конструкторських робіт,
дизайну, художнього оформлення,
ескізів та креслень, виконаних за
межами України і безпосередньо
необхідних для виробництва оцінюваних
товарів; 3) роялті та інші ліцензійні
платежі, що стосуються оцінюваних
товарів та які покупець повинен
сплачувати прямо чи опосередковано як
умову продажу оцінюваних товарів, якщо
такі платежі не включаються до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті. Зазначені платежі можуть
включати платежі, які стосуються прав
на літературні та художні твори,
винаходи, корисні моделі, промислові
зразки, торговельні марки та інші
об'єкти права інтелектуальної
власності. Витрати на право
відтворення (тиражування) оцінюваних
товарів в Україні не повинні
додаватися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари. Порядок включення до
ціни розрахунку роялті та ліцензійних
платежів визначається Кабінетом
Міністрів України; 4) відповідна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу товарів, що
оцінюються, їх використання або
розпорядження ними на митній території
України, яка прямо чи опосередковано
йде на користь продавця; 5)
витрати на транспортування оцінюваних
товарів до аеропорту, порту або іншого
місця ввезення на митну територію
України; 6) витрати на навантаження,
вивантаження та обробку оцінюваних
товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України; 7) витрати на
страхування цих товарів.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті, не допускається включення
ніяких інших витрат, крім тих, що
передбачені у цій статті. До митної
вартості не включаються
нижчезазначені витрати або кошти за
умови виділення їх з ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, що документально
підтверджені та які піддаються
обчисленню: 1) плата за будівництво,
спорудження, складення, технічне
обслуговування або технічну допомогу,
здійснені після ввезення імпортних
товарів, таких як промислова установка,
машини або обладнання; 2) витрати
на транспортування після ввезення; 3)
податки, які справляються в Україні.

Той факт, що продавець і покупець
пов'язані між собою особи, сам по собі
не може бути підставою для розгляду
вартості операції як неприйнятної. У
таких випадках необхідно розглянути
обставини продажу та прийняти вартість
операції за умови, що взаємовідносини
покупця і продавця не вплинули на ціну
оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав
вважати, що відносини, зазначені у
частині дванадцятій цієї статті,
вплинули на ціну оцінюваних товарів,
митний орган повинен надати декларанту
або уповноваженій ним особі свої
письмові обґрунтування, що такий вплив
мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку
митного органу необхідно вважати, що
взаємовідносини, зазначені у частині
дванадцятій цієї статті, не вплинули на
ціну оцінюваних товарів.

Декларант має право відповіді та
доказу відсутності впливу
взаємозв'язку продавця і покупця на
ціну, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари.

Для цілей цього Кодексу особи
вважаються пов'язаними між собою у
випадках, зазначених у статті 15 Угоди
про застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Особи, одна з яких є одноосібним
агентом, одноосібним дистриб'ютором чи
одноосібним концесіонером іншої, як би
це не називалося, вважаються
пов'язаними для цілей цього Кодексу,
якщо вони підпадають хоча б під один із
критеріїв, визначених у статті 15 Угоди
про застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

При продажу товарів між пов'язаними
особами вартість операції береться за
основу для визначення митної вартості
оцінюваних товарів за першим методом,
якщо декларант покаже, що така вартість
є близькою до вартості однієї з
нижчезазначених операцій, яка
здійснювалася одночасно або майже
одночасно з операцією з оцінюваними
товарами: 1) вартості операції
при продажу непов'язаним покупцям
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів для експорту в Україну; 2)
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів,
визначеної згідно з положеннями статті
62 цього Кодексу; 3) митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, визначеної згідно з
положеннями статті 63 цього Кодексу.

У разі здійснення вищезазначених
порівнянь враховується наявна у
митного органу або подана декларантом
чи уповноваженою ним особою інформація
щодо різниці в комерційних рівнях
продажу, кількісних показниках,
елементах і витратах, зазначених у
частині десятій цієї статті, та
витратах, які понесені продавцем при
продажу, коли продавець і покупець не
пов'язані між собою, і не понесені
продавцем при продажу, коли продавець і
покупець пов'язані між собою.

Порівняння з вартістю операцій,
зазначених у пунктах 1 - 3 частини
вісімнадцятої цієї статті,
здійснюється за ініціативою
декларанта або уповноваженої ним
особи. Вартість цих операцій не може
використовуватися замість вартості
операцій з оцінюваними товарами.

Використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально.

Пунктом 2.3 Правил заповнення
декларації митної вартості
встановлено, що якщо за результатами
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
посадовою особою митного органу
встановлено ризик заявлення неповних
та/або недостовірних відомостей про
митну вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі "Для відміток митного органу"
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

Як вбачається з матеріалів справи,
посадовою особою Дніпропетровської
митниці на першому аркуші ДМВ
здійснено запис про необхідність
подання додаткових документів.

На момент митного контролю та митного
оформлення, за резульатами перевірки
відомостей, наданих декларантом у
підтвердження заявленої митної
вартості, з урахуванням положень
статті 337 МКУ аналізу, виявлення та
оцінки ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України відповідно
до положень розділів III, XI МКУ,
відповідно до вимог
ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України, під
час консультацій, декларанта
зобов'язано протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

довідкову інформацію щодо вартості у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;

розрахунок ціни (калькуляцію);

каталоги, прейскуранти (прас-листи)
виробника товару.

Пунктом 6 ст. 53 МКУ передбачено, що
декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Відповідно до п.2.5 Правил заповнення
декларації митної вартості у разі
відмови подати документи декларант або
уповноважена ним особа робить
відповідний запис із зазначенням часу,
дати, прізвища та проставлення свого
підпису на зворотному боці основного
аркуша ДМВ на паперовому носії.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач був ознайомлений з цим записом
під підпис та вчинив запис:

"З вимогами митного органу
ознайомлений. Консультацію проведено.
На даний момент надати документи немає
можливості".

Згідно п.1.14 Правил заповнення
декларації митної вартості метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до ст..362 МКУ аналіз ризику -
це систематичне використання митними
органами наявної у них інформації для
визначення обставин та умов виникнення
ризиків, їх ідентифікації і оцінки
ймовірних наслідків недотримання
вимог законодавства України з питань
державної митної справи.

Позивач стверджував, що він та
продавець, є пов'язаними особами, що
підтверджується відповідними
відмітками в декларації митної
вартості.

Колегія суддів зазначає, що при продажу
товарів належним чином враховується
наявна у митного органу та подана
декларантом інформація щодо різниці в
комерційних умовах продажу, кількісних
показниках, елементах і витратах, та
витратах, які звичайно понесені
продавцем при продажу, коли продавець і
покупець не пов'язані між собою, і не
понесені продавцем при продажу, коли
продавець і покупець пов'язані між
собою. Використані декларантом
відомості повинні бути об'єктивними,
піддатися обчисленню та
підтверджуватися документально.

Судом першої інстанції досліджено
статут ТОВ "Торговий дім "ЄВРАЗ
Україна", де єдиним учасником
товариства є Публічне акціонерне
товариство "Євраз Суха Балка".

За інформацією офіційного сайту
компанії ЕВРАЗ (www.evraz.com), Компанія ЄВРАЗ
володіє 100% ОАО "ЕВРАЗ Нижнетагильский
металлургический комбинат" та
99,42% ПАТ "Євраз Суха Балка".

Отже, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що підприємства
покупця та продавця є взаємозалежними
особами. Ця обставина не виключає
укладення такого контракту, але
потребувала окремого доведення
позивачем того факту, що
взаємозалежність покупця та продавця
не вплинула на митну вартість товару,
про що митним органом було чітко
зазначено при виконання митних
процедур.

Разом з тим, особа, уповноважена
позивачем на декларування товарів, не
виконала свій обов'язок щодо доведення,
що взаємозалежність покупця та
продавця не вплинула на ціну товару.

Відповідно до п. 9 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 за № 1766, для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів у разі, коли продавець
та покупець пов'язані між собою,
декларант подає за наявності митному
органові: бухгалтерські та банківські
документи покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; документи, що підтверджують
участь продавця у здійсненні розподілу
прибутку, одержаного від провадження
діяльності покупцем, якщо продавець є
власником акцій або частини статутного
капіталу покупця; довідку про
відсутність у покупця фінансових
зобов'язань перед продавцем, які прямо
чи опосередковано стосуються
купівлі-продажу оцінюваних товарів;
бухгалтерські документи виробника, що
підтверджують вартість товарів;
довідку про вартість у
країні-експортері товарів, що є
ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам.

Відповідна правова позиція викладену і
в постанові Верховного Суду України
від 26.02.2013 по справі 21-425а12 за позовом
ТОВ "Егерзунд Україна" до Київської
обласної митниці Державної митної
служби України про скасування рішення,
яка у відповідності до ст. 244-1 КАС
України є обов'язковою у подібних
правовідносинах.

Доказів, що такі документи у повному
обсязі були подані декларантом, у
матеріалах справи відсутні. При цьому,
відповідно до наявної у справі копії
вантажно-митної декларації, на ній
міститься відмітка митного органу про
необхідність подання додаткових
документів для підтвердження
задекларованої декларантом митної
вартості товару та відмітки декларанта
позивача про неможливість їх надати.

Як вбачається з матеріалів справи,
консультації між декларантом і митним
органом було проведено, вимоги щодо
проведення письмових консультацій не
заявлено, надана консультація
позивачем не оскаржувалася.

Враховуючи вищевикладене та беручи до
уваги, що позивачем на вимогу митного
органу не надано вказаних додаткових
документів, митним органом було
проведено коригування митної вартості
товарів з урахуванням інформації,
наявної у митного органу.

Колегія суддів зазначає, що
відповідальність за обґрунтування цін
за зовнішньоекономічними контрактами
покладається на суб'єктів
підприємницької діяльності.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу
України на декларанта покладено
обов'язок надати митному органу
передбачені законодавством документи
і відомості, необхідні для виконання
митних процедур.

Дослідивши рішення про коригування
митної вартості від 11.06.2013 року
№110050004/2013/000053/1, судом першої інстанції
вірно взято до уваги, що відповідачем
чітко обґрунтовано неможливість
застосування попередніх п'яти методів
визначення митної вартості.

Оскільки позивачем у встановленому
порядку не підтверджено заявлену ним
митну вартість товару, як того вимагає
закон, а саме декларантом не надано
додаткових документів, які б
підтвердили заявлену митну вартість
товарів з урахуванням
взаємозалежності сторін контракту, то
застосувати перший метод визначення
митної вартості було неможливо.

На підставі вищевикладеного,
відповідно до вимог статті 57 Митного
кодексу України митницею було
здійснено послідовний перехід від
першого до останнього методу
визначення митної вартості заявленого
товару і застосовано резервний метод.

Митним законодавством України не
передбачено, ані прийняття рішення про
незастосування того чи іншого методу
визначення митної вартості товарів,
ані викладення в рішенні про
визначення митної вартості товарів
(здійснення митної оцінки) причин не
застосування інших методів, а ніж
резервного методу визначення митної
вартості товару.

Колегія суддів зазначає, що позивач
протягом 80 днів з дня випуску товарів
надав митному органу пакет додаткових
документів для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

Митним органом розглянуто додатково
надані документи і надано відповідь
позивачу, в якій повідомлено, що
враховуючи результати перевірки, у
митниці відсутні підстави для
перегляду Рішення про коригування
митної вартості товарів від 11.06.2013 року
№ 110050004/2013/000053/1.

Позивач не довів задекларовану митну
вартість товару, оскільки ним під час
подання вантажної митної декларації не
було надано до митного оформлення
необхідні документи, у тому числі
відомості про дійсну митну вартість
товарів.

За таких підстав, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що дії
відповідача щодо визначення митної
вартості товарів є законними та такими,
що відповідають нормам чинного
законодавства України, прийняте
рішення про коригування митної
вартості є обґрунтованим та
правомірним.

Отже, сумніви відповідача щодо
задекларованої позивачем митної
вартості імпортованого товару є
обґрунтованими, а оскаржувані
позивачем рішення прийнято відповідно
до вимог Митного кодексу України.

Щодо позовних вимог про надання
висновку до Головного управління
Державної казначейської служби в
Дніпропетровській області про
повернення Товариству з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЄВРАЗ
УКРАЇНА" надмірно сплачену суму
податку на додану вартість у розмірі -
401 343,50 грн., шляхом її зарахування на
поточний рахунок позивача, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 45 Бюджетного кодексу
України, Державне казначейство України
веде бухгалтерський облік всіх
надходжень, що належать Державному
бюджету України, та за поданням органів
стягнення здійснює повернені коштів,
що були помилково або надмірно
зараховані до бюджету.

Відповідно до п. 1 р. ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою. До заяви додаються в т.ч.
документи, що підтверджують суму
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету митних та інших платежів.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи, які б підтверджували суму
надміру сплаченого мита за ВМД з суми,
встановленої як різниці між митною
вартістю, визначеною митним органом та
митною вартістю визначеною позивачем,
відсутні.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ
ДІМ "ЄВРАЗ УКРАЇНА" - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЄВРАЗ
УКРАЇНА" до Дніпропетровської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування картки відмови в
прийнятті митної декларації - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай