Справа № 440/684/13,2а/440/85/2013
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
Справа № 1449/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Буському районі Львівської області на
постанову Буського районного суду
Львівської області від 16 грудня 2013 року
в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Буському районі Львівської області про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В
И В :

23.04.2013 (здано на пошту 18.04.2013 (а.с.8))
ОСОБА_1 звернулася до суду з
вищевказаним позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Буському
районі Львівської області (далі - УПФ) у
якому, з врахуванням уточнення
позовних вимог, просила визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача щодо неврахування пільг
при призначенні їй пенсії за віком,
передбачених ст.60 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон
№1788-ХІІ), як працівнику інфекційного
закладу охорони здоров'я та зобов'язати
його здійснити перерахунок пенсії із
зарахуванням стажу роботи на посаді
лікаря-дерматовенеролога з 06.05.1983 по
18.05.2010 у подвійному розмірі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем безпідставно не
застосовано положення ст.60 Закону
№1788-ХІІ при призначенні їй пенсії за
віком, а отже не враховано її стаж
роботи на посаді
лікаря-дерматовенеролога в подвійному
розмірі, що потягло за собою порушення
її конституційного права на отримання
пенсії у встановленому розмірі.

Постановою Буського районного суду
Львівської області від 16 грудня 2013 року
в справі №440/684/13-а заявлений позов
задоволено. Визнано неправомірною
бездіяльність УПФ щодо неврахування
пільг при призначенні їй пенсії за
віком, передбачених ст.60 Закону
№1788-ХІІ, як працівнику інфекційного
закладу охорони здоров'я та зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок
пенсії, зарахувавши до стажу роботи
позивача на посаді
лікаря-дерматовенеролога Буської ЦРЛ з
06.05.1983 по 18.05.2010 у подвійному розмірі.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржило УПФ, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і винести нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позову. У
поданій апеляційній скарзі вказує на
те, що на позивача не поширюються
пільги щодо обчислення стажу роботи
передбачені ст.60 Закону №1788-ХІІ,
оскільки така працювала у
дерматовенерологічному кабінеті, а не
у відділені чи закладі охорони
здоров'я.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, апеляційну скаргу,
суд апеляційної інстанції приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
належить задовольнити частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідач безпідставно при
призначені пенсії позивачу не врахував
її стаж роботи на посаді
лікаря-дерматовенеролога у подвійному
розмірі, а тому позивачу слід здійснити
перерахунок пенсії із врахуванням ст.60
Закону №1788-ХІІ.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи, однак зроблені із частковим
порушенням норм процесуального права з
таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що з 18.05.2010 ОСОБА_1 призначено
пенсію за віком відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Однак, при призначенні вказаної вище
пенсії, відповідачем період роботи
ОСОБА_1 з 06.05.1983 по 18.05.2010 не було
зараховано до стажу її роботи у
подвійному розмірі згідно положень
ст.60 Закону №1788-ХІІ.

Не погодившись із такою бездіяльністю
УПФ, позивач звернулася до суду із цим
адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону №1788-ХІІ,
робота в лепрозорних і протичумних
закладах охорони здоров'я, у закладах
(відділеннях) з лікування осіб,
заражених вірусом імунодефіциту
людини або хворих на СНІД, в інших
інфекційних закладах (відділеннях)
охорони здоров'я, у
патолого-анатомічних і реанімаційних
відділеннях закладів охорони здоров'я,
а також у психіатричних закладах
охорони здоров'я зараховується до
стажу роботи у подвійному розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про захист
населення від інфекційних хвороб»
визначено, що лікування хворих на
інфекційні хвороби може проводитися в
акредитованих у встановленому
законодавством порядку державних і
комунальних спеціалізованих закладах
(відділеннях) охорони здоров'я та
клініках наукових установ, а також в
акредитованих закладах охорони
здоров'я, заснованих у встановленому
порядку на приватній власності.

Спільним листом від 29.12.2005 Міністерства
охорони здоров'я України (далі - МОЗ)
№10.01.09/2606, Міністерства праці та
соціальної політики України
№625/01/15-05/039-6 та Пенсійного фонду
України (далі - ПФУ) №16918/02-20, надано
роз'яснення щодо зарахування до стажу
роботи у подвійному розмірі час роботи
у протитуберкульозних,
психоневрологічних кабінетах,
психоневрологічних відділеннях, а
також у кабінетах інфекційних
захворювань (а.с.7).

Згідно наказу МОЗ від 19.07.1995 №133 «Про
затвердження Переліку особливо
небезпечних інфекційних, паразитарних
хвороб людини і носійства збудників
цих хвороб» (далі - Перелік), сифіліс,
гонорея, трихофісія, мікроспорія, фавус
відносяться до небезпечних
інфекційних хвороб; короста та
демодекоз до групи акарози, паразитних
хвороб.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме довідки Буської центральної
районної лікарні від 15.02.2013 №169 (а.с.4),
роботі позивача на посаді
лікаря-дерматовенеролога
безпосередньо пов'язана з лікуванням
хворих, на патології, зазначені у
Переліку, а отже відноситься до праці у
кабінетах інфекційних захворювань.

Крім цього, листом МОЗ від 15.02.2006
№10.03.68/286 було надано роз'яснення ПФУ, що
робота медичних працівників у
шкірно-венерологічних диспансерах,
відділеннях, кабінетах, палатах, які
працюють з хворими на небезпечні
інфекційні хвороби повинна
зараховуватися до стажу їх роботи у
подвійному розмірі (а.с.59).

Як вірно встановлено судом першої
інстанції на підставі дослідження
копії трудової книжки ОСОБА_1, така
працює на посаді
лікаря-дерматовенеролога
поліклінічного відділення Буської
центральної районної лікарні з 06.05.1983
по даний час, а тому її трудовий стаж на
вказаній посаді дійсно повинен бути
зарахований у подвійному розмірі в
силу вимог ч.1 ст.60 Закону №1788-ХІІ.

Апеляційний суд критично оцінює доводи
апелянта щодо неможливості
застосування до позивача пільги по
обчисленню стажу у зв'язку із тим, що
така не працювала у
дерматовенерологічному відділенні або
закладі, оскільки ч.1 ст.60 Закону
№1788-ХІІ встановлює право на ці пільги
саме за роботу яку виконує працівник
закладу охорони здоров'я, і не ставить
таке в залежність від найменувань
штатної структури такого закладу.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи відповідача спростовуються
встановленими судом апеляційної
інстанції обставинами та наявними в
матеріалах справи доказами.

Тому, на підставі повно та всебічно
встановлених обставин у справі, з
урахуванням вимог вищевказаних
нормативно-правових актів, апеляційний
суд приходить до переконання, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що записи у
трудовій книжці та наявні в матеріалах
справи докази, підтверджують право
позивача на врахування її трудового
стажу роботи на посаді
лікаря-дерматовенеролога з 06.05.1983 по
18.05.2010 у подвійному розмірі.

Однак, слід звернути увагу, що
позивачем у своїх позовних вимогах не
було визначено дати з якої слід
провести відповідний перерахунок
пенсії, а тому у відповідності до вимог
ст.11 КАС України, суд апеляційної
інстанції вважає за можливе вийти за
межі позовних вимог та зобов'язати УПФ
провести перерахунок та виплату
призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком в
межах строку звернення до
адміністративного суду встановленого
ст.99 КАС України, з 18.10.2012.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо визнання неправомірною
бездіяльність відповідача та
зобов'язання УПФ провести перерахунок
та виплату з 18.10.2012 призначеної ОСОБА_1
пенсії за віком із врахуванням до її
трудового стажу періоду роботи на
посаді лікаря-дерматовенеролога
поліклінічного відділення Буської
центральної районної лікарні з 06.05.1983
по 18.05.2010 у подвійному розмірі згідно
ст.60 Закону №1788-ХІІ.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Оскільки суд першої інстанції
правильно по суті вирішив спір, однак
при цьому помилково не вказав дати з
якої слід провести відповідний
перерахунок пенсії позивачу та у
зв'язку із нечіткістю резолютивної
частини судового рішення, апеляційний
суд визнає можливим змінити постанову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для скасування постанови
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 201, 205, 207, 254
КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Буському
районі Львівської області
задовольнити частково.

Постанову Буського районного суду
Львівської області від 16 грудня 2013 року
змінити, виклавши абзац третій
резолютивної частини постанови в
наступній редакції:

«Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Буському районі
Львівської області провести
перерахунок та виплату з 18 жовтня 2012
року призначеної ОСОБА_1 пенсії за
віком із врахуванням до її трудового
стажу періоду роботи на посаді
лікаря-дерматовенеролога
поліклінічного відділення Буської
центральної районної лікарні з 06
травня 1983 року по 18 травня 2010 року у
подвійному розмірі згідно ст.60 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
з урахуванням виплачених сум».

В решті постанову Буського районного
суду Львівської області від 16 грудня 2013
року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 24 червня 2014
року.