Справа № 500/7080/13-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

03 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 500/7080/13-а

Категорія: 5.6.2 Головуючий в 1 інстанції:
Пепеляшков С.М.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

в зв'язку з неприбуттям учасників
процесу в судове засідання справа
розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 08 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області про
скасування рішень в частині об'єкта
надання послуг,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
виконавчого комітету Ізмаїльської
міської ради Одеської області (далі ВК
ІМР) про скасування рішень від 07 червня
2013 року:

- №461 "Про затвердження тарифу на
послугу з обслуговування
внутрішньобудинкових мереж системи
централізованого опалення, що
надається населенню м. Ізмаїл КП "ТМ
Ізмаїлтеплокомуненерго" та №462 "Про
затвердження тарифу з обслуговування
внутрішньобудинкових мереж
водопроводу та каналізації, що
обслуговуються КП "Ізмаїльське ВУВКГ",
для населення та інших споживачів (в
багатоквартирних будинках)" в частині
об'єкта надання послуг - "населенню";

- зобов'язання відповідача
прийняти нове рішення в частині
зазначення нового об'єкта надання
послуг - "представнику
балансоутримувача - комунальному
підприємству (далі КП) "Житсервіс-2".

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
ОСОБА_2 вказував, що 07 червня 2013 року
відповідачем прийняті спірні рішення,
якими були затверджені тарифи на дані
послуги, які надаються населенню.

Вважає рішення незаконними в тій
частині, що населенню багатоквартирних
житлових будинків ТМ та ВУВКГ не можуть
надавати послуги з обслуговування
мереж, оскільки мережі
багатоквартирних житлових будинків не
належать населенню, а дана послуга може
бути надана лише власнику житлового
будинку та мереж, тобто
балансоутримувачу, а саме КП
"Житсервіс-2", а не населенню, яке їх
власником не являється, тому, вважає, що
рішення прийняті з перевищенням
владних повноважень та підлягають
відміні та заміні в частині
найменування об'єкту отримувача
послуг.

В судовому засіданні позивач підтримав
у повному обсязі позов, просив його
задовольнити та вважає, що населення є
споживачем послуг КП "Житсервіс-2" по
забезпеченню утримання
багатоквартирних житлових будинків, в
тому числі і їхніх мереж. Населення
також є споживачем послуг ТС
"Ізмаїлтеплокомуненерго" та ВУВКГ, але
які зобов'язані забезпечити йому
послуги лише з централізованого
опалення, гарячої, холодної води та
водовідведення, що передбачено законом
та типовими договорами на ці послуги, а
тому послуга ТС та ВУВКГ по
забезпеченню обслуговування мереж
надається не населенню, а КП
"Житсервіс-2", в чому незаконність
прийнятих рішень з перевищенням
владних повноважень.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
просив відмовити у задоволенні позову,
мотивуючи тим, що, приймаючи рішення
про встановлення тарифів з
обслуговування внутрішньо будинкових
мереж водопроводу та каналізації та
внутрішньобудинкових мереж системи
централізованого опалення, ВК ІМР діяв
у відповідності до чинного
законодавства, а отже підстав для
скасування вищезазначених рішень
немає та вважає, що посилання позивача
на договір №25-1/Ж від 01 червня 2011 року
безпідставне, оскільки за ним
передавались функції з утримання
житлових будинків і прибудинкових
територій, а не певне майно.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 08 квітня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а також у зв'язку з тим, що висновки суду
не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Органи місцевого самоврядування у
відповідності до Закону України "Про
державне регулювання в сфері
комунальних послуг" визначають
виконавців та встановлюють тарифи на
послуги центрального опалення та
постачання води.

Рішенням ВК ІМР №547 від 08 квітня 2011 року
було внесено зміни до рішення ВК ІМР
№968 від 19 жовтня 2006 року "Про визначення
виконавців житлово-комунальних послуг
в житловому фонді" та визначено КП "ТМ
Ізмаїлтеплокомуненерго" та КП
"Ізмаїльське ВУВКГ" виконавцями послуг
з обслуговування внутрішньобудинкових
мереж централізованого опалення,
водопостачання та водовідведення.

Тобто ВК ІМР цім рішенням визначив КП
"ТМ ІТКЕ" та КП "Ізмаїльське ВУВКГ" як
виконавців даних послуг.

Рішенням ВК ІМР №461 та від 07 червня 2013
року "Про затвердження тарифу на
послугу з обслуговування
внутрішньобудинкових мереж системи
централізованого опалення, що
надається населенню м. Ізмаїл КП "ТМ
Ізмаїлтеплокомуненерго" було
затверджено тариф на послуги з
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж системи централізованого
опалення, що надаються населенню м.
Ізмаїла КП "ТМ Ізмаїлтеплокомуненерго",
в розмірі 0,20 грн. з врахуванням ПДВ за 1
кв.м. опалювальної площі квартири.

Рішенням ВК ІМР №462 від 07 червня 2013 року
"Про затвердження тарифу з
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж водопроводу та каналізації, що
обслуговуються КП "Ізмаїльське ВУВКГ"
для населення та інших споживачів (в
багатоквартирних будинках)" було
затверджено тариф з обслуговування
внутрішньобудинкових мереж
водопроводу та каналізації в житлових
багатоквартирних будинках, що
обслуговуються КП "Ізмаїльське ВУВКГ"
для населення та інших споживачів в
розмірі 0,20 грн. за 1 кв.м. площі квартири
(з врахуванням ПДВ).

Вирішуючи справу суд першої інстанції
виходив з того, що вищезазначені
рішення були прийняті ВК ІМР
відповідно до наданих йому діючим
законодавством повноважень.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71, 72 КАС України, ст. 1, 19, 29 Закон
України "Про житлово-комунальні
послуги", Постанови Кабінету Міністрів
України від 21 липня 2005 №630 "Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення",
Постанови Кабінету Міністрів України
від 20 травня 2009 року №529 "Про
затвердження Типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій".

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
вказується, що незаконність спірних
рішень полягає в тому, що вони
стосуються обов'язків населення
оплачувати вартість послуг з утримання
чужої власності, що належить
балансоутримувачу, і яка населенню не
належить, за таких підстав в м. Ізмаїлі
вся житлово-комунальна система
місцевою владою, в порушення
верховенства права, "поставлена з ніг
на голову".

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Закон України "Про житлово-комунальні
послуги" визначає основні засади
організаційних, господарських
відносин, що виникають у сфері надання
та споживання житлово-комунальних
послуг між їхніми виробниками,
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки.

Відповідно до ст.1 у цьому Законі
наведені нижче терміни вживаються в
такому значенні:

- житлово-комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил;

- балансоутримувач будинку,
споруди, житлового комплексу або
комплексу будинків і споруд (далі -
балансоутримувач) - власник або
юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом;

- виконавець - суб'єкт
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальної
послуги споживачу відповідно до умов
договору;

- виробник - суб'єкт
господарювання, який виробляє або
створює житлово-комунальні послуги;

- власник приміщення, будинку,
споруди, житлового комплексу або
комплексу будинків і споруд (далі -
власник) - фізична або юридична особа,
якій належить право володіння,
користування та розпоряджання
приміщенням, будинком, спорудою,
житловим комплексом або комплексом
будинків і споруд, зареєстроване у
встановленому законом порядку;

- внутрішньобудинкові системи -
мережі, арматура на них, прилади та
обладнання, засоби обліку та
регулювання споживання
житлово-комунальних послуг, які
знаходяться в межах будинку, споруди;

- управитель - особа, яка за
договором з власником чи
балансоутримувачем здійснює
управління будинком, спорудою,
житловим комплексом або комплексом
будинків і споруд (далі - управління
будинком) і забезпечує його належну
експлуатацію відповідно до закону та
умов договору.

Так, відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Виробник послуг може бути їх
виконавцем.

Особливими учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є
балансоутримувач та управитель, які
залежно від цивільно-правових угод
можуть бути споживачем, виконавцем або
виробником. (ст. 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги").

Договір на надання житлово-комунальних
послуг у багатоквартирному будинку
укладається між власником квартири,
орендарем чи квартиронаймачем та
балансоутримувачем або уповноваженою
ним особою.

У разі якщо балансоутримувач не є
виконавцем, він укладає договори на
надання житлово-комунальних послуг з
іншим виконавцем. (ст. 29 Закону у
редакції, яка діяла на момент укладання
договору).

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням ВК ІМР від 08 квітня 2011 року №547
визначено, що КП "Житлосервіс- 2" є
виконавцем послуг з управління,
обслуговування , утримання, ремонту
будинків, споруд, прибудинкової
території (крім обслуговування
внутрішньо будинкових сетей), КП "ТС
Ізмаїлтеплокомуненерго" - виконавцем
послуг з обслуговування
внутрішньобудинкових мереж
централізованого опалення, за винятком
будинків ОСББ та ЖБК, КП "Ізмаїльське
ВУВКГ" - виконавцем послуг з
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж водопостачання я водовідведення
, за винятком будинків ОСББ та ЖБК".

Відповідно до договору №25-1/Ж від 01
червня 2011 року (а.с.80,81) вбачається, що п.1
предметом договору є передача
власником житлового фонду управлінням
житлового-комунального господарства
(далі УЖКГ) КП "Житсервіс-2" функцій з
утримання житлових будинків і
прибудинкових територій та проведення
розрахунків за надані послуги з
квартиронаймачами і власниками
житлових і нежилих приміщень в
житлових будинках комунальної
власності, які знаходяться на балансі
УЖКГ.

Таким чином, посилання апелянта на те,
що КП " Житлосервіс- 2" є отримувачем
послуг по обслуговуванню мереж як їх
власник є необґрунтованим.

Постановами Кабінету Міністрів
України від 21 липня 2005 №630 "Про
затвердження Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення" та від 20
травня 2009 року №529 "Про затвердження
Типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій" встановлені
Типові договори про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій
відповідно.

Типовими договорами про надання
житлово-комунальних послуг,
затвердженими вищевказаними
Постановами Кабінету Міністрів
України чітко визначено, що власник
приміщення (фізична особа) одночасно є
споживачем послуг, тобто на власника
квартири покладений обов'язок і сплати
абонентської плати, яка включає
витрати підприємства, пов'язані з
необхідність підтримання в робочому
стані систем централізованого
опалення та постачання гарячої води.

ОСОБА_2 не зазначає, чим, у даному
випадку, були порушені його права, як
споживача, адже, навіть якщо б в
оскаржуваному рішенні об'єктом надання
послуг - було визначено не населення, а
балансоутримувача - КП "Житсервіс-2", то
це не звільнило б апелянта (також як і
інших мешканців будинку) від
необхідності оплачувати
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж системи централізованого
опалення.

Крім того, твердження апелянта про те,
що суд першої інстанції на розглянув
питання забезпечення доказів також
спростовується матеріалами справи, а
саме 19 березня 2014 року у судовому
засіданні суду першої інстанції
клопотання ОСОБА_2 розглянуто та
задоволено, зобов'язано відповідача
надати необхідні документи та
витребувані останні.

Інші доводи апеляційної скарги судова
колегія не приймає до уваги, оскільки
вони спростовуються матеріалами
справи та обставинами, які повно та
об'єктивно були встановлені судом
першої інстанції при вирішенні
спірного питання.

За таких підстав, висновки суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ВК ІМР про
скасування рішень в частині об'єкта
надання послуг є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 08 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлений 06 червня 2014 року.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: