Справа № 6а-10/11
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/800/7959/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддів Тракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва на
ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 14 жовтня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов"язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного
суду м. Києва від 14 жовтня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 1 листопада 2012 року,
задоволено заяву ОСОБА_4 про
роз'яснення постанови Голосіївського
районного суду м. Києва від 27 січня 2011
року.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані рішення та
ухвалити нове судове рішення про
відмову у задоволенні заяви.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у листопаді 2010 року
заступник прокурора Голосіївського
району м. Києва звернувся до суду в
інтересах ОСОБА_4 з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
визнання неправомірними дій
відповідача та зобов'язання провести
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії відповідно до ст. ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 7 липня 2010 року.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 27 січня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 липня 2011 року, позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва та
зобов"язано відповідача здійснити
ОСОБА_4 перерахунок та виплату
державної пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, починаючи
з 7 липня 2010 року. В решті
позову відмовлено.

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся
до суду із заявою про роз'яснення
постанови Голосіївського районного
суду м. Києва від 27 січня 2011 року щодо
дати припинення права на отримання ним
додаткової пенсії та пенсії відповідно
до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 14 жовтня 2011 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 1 листопада 2012 року,
задоволено заяву ОСОБА_4 про
роз'яснення постанови Голосіївського
районного суду м. Києва від 27 січня 2011
року. Роз"яснено, що управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
зобов"язано здійснити ОСОБА_4
перерахунок та виплату державної
пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії в розмірі
75 % мінімальної пенсії за віком з
7 липня 2010 року без обмеження таких
нарахувань та виплат будь-якими
строками.

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна.

Відповідно до частини 1 статті 170
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Виходячи зі змісту даної норми
роз'ясненню підлягає судове рішення у
разі, якщо незрозуміла його
резолютивна частина та без роз'яснення
якої утруднене виконання такого
рішення.

Ясність судового рішення полягає у
логічному, чіткому, переконливому і
зрозумілому викладенні змісту рішення.
Недотримання цих вимог може ускладнити
або взагалі унеможливити виконання
постанови чи ухвали суду.

Вимога логічності, зокрема, передбачає,
що текст рішення має відображати
причинно-наслідкові зв'язки у межах
речення чи всього документа. Зокрема,
мотивувальна частина рішення має
відповідати його резолютивній частині.

Висновки ж суду щодо способу,
строків, порядку виконання рішення є
факультативними елементами
резолютивної частини рішення. Якщо ж
висновки суду щодо способу виконання у
рішенні відсутні, то ухвала суду про їх
роз'яснення фактично є додатковим
рішенням.

У заяві ОСОБА_4 просив роз'яснити чи
має виконуватись постанова
Голосіївського районного суду м. Києва
від 27 січня 2011 року із визначеної судом
дати, а саме з 7 липня 2010 року
без обмежень строком та сум пенсійних
нарахувань.

Загальне поняття пенсії визначено
в статті 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV,
відповідно до якого пенсія - щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом.

Отже, законом не встановлюється
ані строковість, ані обмеженість у часі
цих видів виплат. З самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. Цей вид виплат не є
строковим, а тому не може бути
призначений на певний строк. В цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок).

Проте суди першої та апеляційної
інстанцій не врахували зазначені вище
обставини, допустили помилку у
застосуванні норм матеріального та
процесуального права, а відтак зробили
помилковий висновок про наявність
підстав для задоволення заяви ОСОБА_4
про роз'яснення постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 27 січня 2011 року.

За таких обставин, коли
постанова Голосіївського районного
суду м. Києва від 27 січня 2011 року
є зрозумілою, не містить у собі
положень, які б суперечили або
виключали одне одного та ускладнювали
її виконання, тобто роз'яснення не
потребує, тому касаційна скарга
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
підлягає задоволенню, а оскаржувані
судові рішення - скасуванню.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 14 жовтня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 1 листопада
2012 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні
заяви про роз'яснення постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 27 січня 2011 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк