Справа № 9101/182484/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" червня 2014 р. справа №
2а-1508/2011 (2а/441/75/2012)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.
(доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 07
травня 2012 р.

у справі № 2а-1508/2011(2а/441/75/2012)

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Тернівському районі
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У червні 2011 року позивач звернувся до
Тернівського районного суду м.Кривого
Рогу з позовом, в якому просив:

- поновити строк звернення до суду
з 01.02.2010 року;

- визнати протиправними дії
відповідача щодо застосування
показника середньої заробітної плати
працівників, у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески за 2007
рік -1197,91 грн. при здійсненні
перерахунку пенсії в лютому 2010 року;

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
пенсію, починаючи з 01.02.2010 року та до
настання права на наступний
перерахунок пенсії, із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників, у середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески за 2009
рік - 1650,43 грн. відповідно до вимог ст.ст.
40, 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постановою Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 07
травня 2012 р. позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду,
позивач оскаржив її в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову - про
задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених позовних вимог, суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
пенсіонером, після призначення пенсії
продовжував працювати. У лютому 2010 року
позивач звернувся до відповідача з
заявою про перерахунок пенсії.
Перерахунок пенсії позивачу
проведений з

урахуванням страхового стажу, набутого
після її призначення.

Частиною другою статті 40 Закону
України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон України №
1058-IV) встановлено порядок визначення
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії.

Перерахунок пенсій у зв'язку зі
збільшенням, зокрема страхового стажу,
встановлено частиною четвертою статті
42 Закону України № 1058-IV.

Частиною третьою статті 42 Закону
України № 1058-IV визначено, що у разі,
якщо застрахована особа після
призначення пенсії продовжувала
працювати, провадиться перерахунок
пенсії з урахуванням страхового стажу
після призначення пенсії.

Кожний наступний перерахунок пенсії
провадиться не раніш як через два роки
після попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії.

Перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу, зазначені в частині
першій статті 40 Закону України № 1058-IV.

Тобто, правила частини першої статті 40
Закону України № 1058-IV при перерахунку
пенсії, застосовуються виключно з
метою визначення періоду страхового
стажу, за який може бути обчислена
заробітна плата (дохід).

Частина 1 статті 40 Закону України № 1058-IV
передбачає, що для обчислення пенсії
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 01 липня 2000
року, незалежно від перерв, та за весь
період страхового стажу, починаючи з 01
липня 2000 року.

Аналіз частини четвертої статті 42
Закону України № 1058-IV свідчить, що при
перерахунку пенсії застосовується
заробітна плата (дохід) пенсіонера, яку
він отримував до призначення пенсії,
або яку він отримував за період роботи,
який є періодом страхового стажу.

Тобто працюючий пенсіонер має право на
перерахунок пенсії в будь-який час
після її призначення, однак не раніш як
через два роки після здійснення
попереднього. При цьому під час
перерахунку пенсії величина середньої
заробітної плати (доходу) враховується
та, яка використовувалася під час
призначення пенсії, тобто це - середня
заробітна плата працівників, зайнятих
у галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії
(абзац четвертий частини другої статті
40 Закону України № 1058-IV).

Проте, постановою Кабінету Міністрів
України "Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян"
від 28 травня 2008 року № 530 встановлено
порядок перерахунку пенсій особам, які
після її призначення продовжували
працювати, відмінний від того порядку,
який визначений частиною четвертою
статті 42 Закону України № 1058-IV.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до пункту 6 статті 92
Конституції України виключно законами
України визначаються, зокрема, форми і
види пенсійного забезпечення. Такими
законами є Закон України "Про пенсійне
забезпечення" від 5 листопада 1991 року N
1788-XII та Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, під час розгляду
та вирішення справ зазначеної
категорії застосуванню підлягає Закон
України № 1058-IV, а саме нормативні
положення статті 42 Закону України №
1058-IV. Зі змісту цих положень випливає,
що під час перерахунку пенсії величина
середньої заробітної плати (доходу)
враховується та, яка використовувалася
під час призначення пенсії.

При цьому слід зауважити, що
ототожнювати визначення як "середня
заробітна плата працівників, зайнятих
в галузях економіки України" та
"показник середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до цього закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії", не можливо,
оскільки ці поняття є різними
правовими категоріями, основу яких
становлять різні економічні критерії.

У зв'язку з вищевикладеним, суд
приходить до висновку, що середня
заробітна плата працівників, зайнятих
в галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії,
використовується як складова для
призначення пенсії відповідно до
частини 2 статті 40 Закону України № 1058-IV
і є величиною постійною незмінною при
перерахунку пенсії, на відміну від
інших показників, які використовуються
при визначенні заробітної плати
(доходу) застрахованої особи для
обчислення пенсії.

Отже, правові підстави для перерахунку
пенсії позивача із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки відсутні. Останній із
наведених показників застосовується
виключно для призначення пенсії,
застосування його для перерахунку є
безпідставним.

Таким чином, з'ясувавши у достатньо
повному обсязі права та обов'язки
сторін, обставини справи, перевіривши
доводи сторін та давши їм правову
оцінку, суд першої інстанції ухвалив
постанову, яка відповідає вимогам
закону, тому суд не знаходить підстав
для зміни або скасування судового
рішення.

Згідно з ч.6 ст. 187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до апеляційної скарги
додається документ про сплату судового
збору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач по справі не сплатив судовий
збір.

Відповідно до пп.2 п.3 ч.2 ст.4 Закону
України "Про судовий збір" ставка
судового збору за подання апеляційної
скарги на рішення суду становить 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, іншої заяви
і скарги, а у разі подання позовної
заяви майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Позивач звернувся з позовом
немайнового характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 5 КАС України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

На час розгляду справи ставка судового
збору за подання апеляційної скарги по
даній категорії справ становить 36 грн.
54 коп.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність стягнення з позивача на
користь Державного бюджету України
судового збору в сумі 36 грн. 54 коп.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення.

Постанову Тернівського районного
суду м.Кривого Рогу від 07 травня 2012 р. у
справі № 2а-1508/2011(2а/441/75/2012) залишити без
змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 36 грн. 54 коп.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
ухвалення та оскарженню відповідно до
ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун