Справа № 872/13244/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2014 рокусправа № 405/2590/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді
Кіровоградської області

на постанову Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 18 червня 2013 року

у справі № 405/2590/13-а

за позовом ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України
в м. Кіровограді Кіровоградської
області

третя особа на стороні відповідача
Апеляційний суд Кіровоградської
області

про визнання неправомірними дій та
бездіяльність відповідача, стягнення
заборгованості по пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградської
області, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - Апеляційний суд
Кіровоградської області, в якому
просила:

- визнати неправомірними дії
відповідача з призначення з 06.04.2012
пенсії по втраті годувальника
неповнолітньому ОСОБА_2 на підставі
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а не у відповідності із
ст. 37 Закону України «Про державну
службу», та бездіяльність відповідача
по нездійсненню перерахунку пенсії по
втраті годувальника неповнолітньому
ОСОБА_2 у зв'язку із підвищенням
заробітної плати суддів відповідно до
ст. 129 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів».

- зобов'язати відповідача призначити
неповнолітньому ОСОБА_2 пенсію по
втраті годувальника, починаючи з 06.04.2012,
на підставі та у розмірах, визначених
ст. 37 Закону України «Про державну
службу», виходячи із заробітної плати
померлого судді Зубка Костянтина
Антоновича, з урахуванням підвищення
заробітної плати суддів відповідно до
ст. 129 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів».

- стягнути з Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді
Кіровоградської області на користь
ОСОБА_2 заборгованість по пенсії за
період з 06.04.2012 по 01.02.2013 в сумі 94816,38 грн.

Постановою Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 18.06.2013
адміністративний позов задоволено в
повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушенням судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нову, якою
відмовити в задоволені
адміністративного позову.

Відповідач зазначає, що суд першої
інстанції зобов'язав відповідача
призначити пенсію по втраті
годувальника на підставі ст. 37 Закону
України «Про державну службу», в той
час коли згідно поданої заяви позивач
не звертався до управління на
призначення пенсії за спеціальною
нормою ст. 37 Закону України «Про
державну службу». Крім того, суд першої
інстанції перебрав на себе
повноваження органу Пенсійного фонду
щодо призначення та обрахування сум
пенсій і самостійно визначив суму
заборгованості пенсії за період з
06.04.2012 по 01.02.2013.

Представник відповідача та третьої
сторони у судове засідання не
з'явилися, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

ОСОБА_3 постановою Верховної Ради
України від 07.06.2001 обраний суддею
Кіровоградського обласного суду (в
подальшому апеляційного суду
Кіровоградської області), де працював
на посаді судді до смерті.

01 червня 2012 року ОСОБА_1 - дружина ОСОБА_3
звернулась в інтересах свого
малолітнього сина ОСОБА_2 до
відповідача з заявою про призначення
пенсії по втраті годувальника із
доданням необхідних документів (а.с.51).

Рішенням відповідача неповнолітньому
ОСОБА_2 призначено пенсію по втраті
годувальника з 06.04.2012 на підставі
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Обчислення розміру пенсії здійснено з
загального страхового стажу померлого
годувальника, підтвердженого
офіційними документами, 39 років 1
місяць 20 днів та додаткового стажу,
обчисленого згідно ст.24 вказаного
Закону, - 1 рік 10 місяців 16 днів.

При цьому, відповідач виходив з того, що
позивач не звертався за призначенням
пенсії за спеціальним Законом.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про безпідставність таких дій
відповідача.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-XII від
05.11.1991 право на пенсію в разі втрати
годувальника мають непрацездатні
члени сім'ї померлого годувальника, які
були на його утриманні (стаття 38). При
цьому дітям пенсії призначаються
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

За правилами ст.37 Закону № 1058-IV пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається в розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника; на двох та більше
непрацездатних членів сім'ї - 100
відсотків пенсії за віком померлого
годувальника, що розподіляється між
ними рівними частками.

Разом з тим, враховуючи статус
померлого - судді, при вирішенні
питання стосовно призначення пенсії у
зв'язку з втратою годувальника слід
враховувати норми спеціальних Законів.

Так, спеціальним законом, що регулює
гарантії соціального захисту суддів є
Закон України "Про судоустрій і статус
суддів".

Частиною першою статті 138 цього Закону
встановлено, що судді, який вийшов у
відставку, при досягненні пенсійного
віку виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу" або, за його
вибором, щомісячне довічне грошове
утримання.

Отже, за певних підстав у частині
пенсійного забезпечення судді
прирівняні до державних службовців.

Закон України «Про державну службу» №
3723-XII від 16.12.1993 визначає загальні
засади діяльності, а також статус
державних службовців, які працюють в
державних органах та їх апараті.

Статтею 37 Закону України «Про державну
службу» № 3723-XII передбачено, що на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності інших
умов, зазначених у цій статті.

У разі смерті особи у період
перебування на державній службі за
наявності у померлого годувальника
стажу державної служби не менше 10 років
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (при цьому дітям - незалежно
від того, чи були вони на утриманні
померлого годувальника), призначається
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
на одного непрацездатного члена сім'ї у
розмірі 70 відсотків суми заробітної
плати померлого годувальника, з якої
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а на двох і більше членів
сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних
членів сім'ї належать особи, зазначені
у статті 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Як встановлено судом, в даному випадку
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначена на підставі Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» без врахування
статусу померлого годувальника і,
відповідно, без урахування ст.37 Закон
України «Про державну службу» № 3723-XII
від 16.12.1993.

З огляду на викладене, приймаючи до
уваги, що ОСОБА_3 на момент смерті
перебував на посаді судді апеляційного
суду Кіровоградської області та мав
стаж державної служби 28 років, колегія
суддів вважає безпідставним посилання
відповідача про відсутність у позивача
права на призначення та виплату пенсії
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» у зв'язку з втратою
годувальника у розмірі 70 % від суми
заробітної плати померлого
годувальника.

Посилання відповідача на те, що
позивачем при зверненні до Пенсійного
органу з заявою не вказано спеціальну
норму ст. 37 Закону України «Про
державну службу», колегія суддів
вважає помилковим.

Виходячи із змісту поданої ОСОБА_1
заяви від 01 червня 2012 року, вбачається,
що в графі заяви щодо виду пенсії, яку
особа просить призначити, зазначено
«втрата годувальника».

Жодним нормативним актом не
передбачено обов'язку при зверненні з
заявою про призначення пенсії
зазначати конкретну норму закону,
відповідно до якого Пенсійний орган
повинен призначити пенсію, крім того,
як правильно зазначив суд першої
інстанції, відмова відповідача в
призначенні пенсії з урахуванням
Закону України «Про державну службу»
не пов'язана з неправильним
оформленням заяви про призначення
пенсії (лист Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді від
11.09.2012 № 1971/7-д/30).

Призначення пенсії у зв'язку з втратою
годувальника здійснювалось на
підставі поданих до Пенсійного фонду
документів, які підтверджують статус
померлого і свідчать про наявність
передбачених законом підстав для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу».

Отже дії відповідача щодо призначення
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
з 06.04.2012 неповнолітньому ОСОБА_2 на
підставі Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» без врахування ст.37 Закон
України «Про державну службу»
правомірно визнані судом першої
інстанції протиправними.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції про стягнення з відповідача
суми заборгованості по виплаті пенсії
за період з 06.04.2012 по 01.02.2013 в розмірі
94816,38 грн. згідно розрахунку позивача.

Спір в межах даної справи виник з
приводу оскарження дій відповідача,
які полягають у невірному нарахуванні
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника.

Ст. 10 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачено, що пенсійне
забезпечення відповідно до цього
Закону здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.81 цього ж Закону
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Отже повноваженнями щодо здійснення
розрахунків пенсійних виплат наділені
відповідні органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України,
внаслідок чого фактичне здійснення
такого розрахунку і визначення суми
заборгованості судом є неправильним,
таким, що виходить за межі повноваження
суду.

Також колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про
задоволення позову у частині
здійснення перерахунку пенсії по
втраті годувальника у зв'язку з
підвищенням заробітної плати суддів
відповідно до ст. 129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» з огляду
на наступне.

Згідно частини 1 статті 38 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року, пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається на
весь період, протягом якого член сім'ї
померлого годувальника вважається
непрацездатним згідно із частиною
другою статті 36 цього Закону, а членам
сім'ї, які досягли пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону -
довічно.

Відповідно до статті 43 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" сім'ї
годувальника, який помер внаслідок
трудового каліцтва чи професійного
захворювання, а також сім'ї померлого
пенсіонера пенсія призначається
незалежно від стажу роботи
годувальника. Пенсія в разі втрати
годувальника, який помер внаслідок
загального захворювання чи каліцтва,
не пов'язаного з роботою,
призначається, якщо годувальник на
день смерті мав стаж, який був би
необхідний йому для призначення пенсії
по інвалідності (стаття 25 Закону).

Стаття 44 наведеного Закону встановлює,
що пенсії в разі втрати годувальника
призначаються на кожного
непрацездатного члена сім'ї в розмірі 30
процентів заробітку годувальника, але
не менше соціальної пенсії,
встановленої для відповідної
категорії непрацездатних.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про
державну службу», яка встановлює
розміри пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається у
розмірі 70 відсотків суми заробітної
плати померлого годувальника, з якої
було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а на двох і більше членів
сім'ї - 90 відсотків.

Виходячи з наведених законодавчих
норм, пенсії у зв'язку з втратою
годувальника призначаються із
заробітку годувальника або із пенсії
годувальника, тобто в залежності від
того доходу, який мав годувальник на
час настання смерті ( заробітну плату,
чи пенсію).

Посилання суду на ст. 129 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" як на
підставу на проведення перерахунку
пенсії позивачу є безпідставним і не
відповідає наведеній законодавчій
нормі. Стаття 129 цього Закону визначає
складові частини грошової винагороди
працюючого судді. Суддя у відставці,
який не досяг віку, встановленого
частиною першою цієї статті, отримує
щомісячне довічне грошове утримання.
При досягненні таким суддею віку,
встановленого частиною першою цієї
статті, за ним зберігається право на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання або, за його
вибором, призначається пенсія на
умовах, передбачених ст. 37 Закону
України "Про державну службу". Наведені
законодавчі норми стосуються права
призначення пенсії чи щомісячного
довічного грошового утримання саме
судді.

В спірних правовідносинах не можуть
застосовуватися норми ст. 129 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", яка визначає грошову
винагороду працюючого судді, оскільки
позивачу призначена пенсія по втраті
годувальника, розмір якої залежить від
заробітку годувальника або від пенсії
годувальника, на час настання смерті.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів доходить висновку, що рішення
суду першої інстанції прийнято при
неповному з'ясуванні всіх обставин
справи, що призвело до невірного
висновку, у зв'язку з чим рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
відповідно до норм ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України

Керуючись ст.ст. 196, п.3 ч.1 ст. 198, п.1 ч.1 ст.
202, 205, 207 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області
задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 18 червня 2013 року у
справі №405/2590/13-а скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати неправомірною дію Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді Кіровоградської області в
призначені з 06.04.2012 пенсії по втраті
годувальника неповнолітньому ОСОБА_2
без врахування ст. 37 Закону України
«Про державну службу».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Кіровограді
Кіровоградської області перерахувати
та виплатити неповнолітньому ОСОБА_2
пенсію по втраті годувальника з 06.04.2012 у
розмірах, визначених ст. 37 Закону
України «Про державну службу», з
урахуванням фактично отриманих коштів
за цей період.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко