Справа № 872/16251/13
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2014 рокусправа № 804/12067/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 р. у справі № 804/12067/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛАНТ"

до Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про скасування податкових повідомлень
рішень, -

ВСТАНОВИВ:

"13" вересня 2013 р. Товариство з
обмеженою відповідальністю "АТЛАНТ"
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Кіровському районі
м.Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області в якому
просило скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача:

- від 28.05.2013 року №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на суму 241 013 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції на суму 60 253,25 грн.;

- від 05.08.2013 року № яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток за основним
платежем на суму 269 865 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 19 162,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем неправомірно збільшені
грошові зобов'язання ТОВ "Атлант",
штрафні (фінансові) санкції нараховані
безпідставно, а висновки, згідно з
якими відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення, суперечать
чинному законодавству України з питань
оподаткування.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 03
жовтня 2013 р. у справі № 804/12067/13-а
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЛАНТ" до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових повідомлень
рішень - задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що з
огляду на те, що перевірка ТОВ «Атлант»
призначена відповідно до
кримінально-процесуального закону та
за відсутності доказів набрання
законної сили судовим рішенням в
кримінальній справі, у відповідача не
було жодних правових підстав для
винесення вказаних податкових
повідомлень-рішень. Стосовно
правомірності здійснення позивачем
господарської діяльності, судом
встановлено реальність вчинення
господарських операцій на підставі
дослідження первинної документації
ТОВ «Атлант».

Не погодившись з постановою суду,
Державною податковою інспекцією у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області подано
апеляційну скаргу, згідно якої особа,
яка подає апеляційну скаргу просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03 жовтня 2013
р. у справі № 804/12067/13-а, як таку що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд не в повному обсягу
дослідив обставини по справі та не
врахував, що для встановлення
фактичного здійснення господарської
діяльності недостатньо наявності
первинних документів, необхідно
пересвідчитись у фактичному виконанні
господарських правочинів. За таких
обставин, скаржник вважає що
відсутність вироку суду по
звинуваченню керівника підприємства -
контрагента позивача не є підставою
вважати, що господарські операції
відбувались фактично, оскільки
висновки досудового розслідування
кримінальної справи, вже свідчать про
неможливість здійснення реальної
господарської діяльності контрагентом
позивача. Таким чином, операції між ТОВ
«Атлант» та ТОВ «ВК Віконні системи» не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення
господарських операцій, які економічно
необхідні для виконання великих
обсягів замовлених послуг.

Сторони по справі про час і місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились
представники сторін. Жодних клопотань,
повідомлень про причини неявки до суду
не надходило, підстави відсутності
представників сторін суду не
повідомлені.

З урахуванням наявних в справі
матеріалів, нез'явлення в судове
засідання представників сторін не
перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи, у
період з 29.04.2013 року по 13.05.2013 року
фахівцями ДПІ у Кіровському районі
м.Дніпропетровська на підставі
постанови старшого слідчого з ОВС ГСУ
ДПС України Борисенко В.М. від 31.01.2013 р.
та наказу ДПІ у Кіровському районі
м.Дніпропетровська від 25.04.2013 року №315,
згідно з п.п.20.1.4., п.20.1. ст.20, п.п.78.1.11. п.78.1.
ст.78 Податкового Кодексу України від 02
грудня 2010 року проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
"Атлант" з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість та податку на
прибуток по взаємовідносинам з
платниками податків ТОВ "ВК Віконні
системи", ТОВ "Ферріт Д", ПП "АТМ", ТОВ
"Галактика М", ПП "Екоскан Сервіс", ТОВ
"Ангстрем Континенталь", ТОВ
"Дидактика", ТОВ "Ліга", ТОВ "Лігран", ТОВ
"Матадор", ТОВ "Ривс", ТОВ "Старт Д", ТОВ
"Супутник", ПП "Транс-Атлантіка Сервіс",
ТОВ "Шоковіта", ПП "Мегіур", ТОВ "Техніка"
за період з 01.01.2010 року по 31.01.2013 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт №927/224/2391014 від 17.05.2013 року,
в якому зафіксовані, виявлені
перевіркою порушення, а саме:

- порушення позивачем п.п.138.1.1. п.138.1.
ст.138, п.п.139.1.9. п.139.1. ст.139 Податкового
кодексу України, яке виявилось у
заниженні Товариством податку на
прибуток у розмірі 269 865 грн., в тому
числі у ІІ-ІV кварталі 2011 р. у розмірі 193
215 грн. та І кварталі 2012 р. у розмірі 76 650
грн.;

- порушення п.п.198.1., п.198.2., п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, а саме:
заниження Товариством податку на
додану вартість в грудні 2011 р. на суму 241
013 грн.

Висновки податкового органу щодо
заниження податку на прибуток та
завищення податкового кредиту
ґрунтуються на відсутності факту
підтвердження реальності здійснення
господарських взаємовідносин між
позивачем та ТОВ «ВК Віконні системи».

Відповідно до матеріалів справи, ТОВ
«Атлант» (Генпідрядник) укладено
договір з ТОВ «ВК Віконні системи»
(Субпідрядник) від 17.10.2011 р. №17-10/11 на
виконання робіт по розробці проектної
документації та технічного дозволу»
суспільного будинку з житловими
приміщеннями.

Відповідно до умов договору ТОВ
«Атлант» отримав послуги згідно акту
прийому-передачі від 27.12.2011 р. виконаних
робіт по договору № 17-10/11 від 17.10.2011 р. на
виконання робіт по розробці проектної
документації та технічного дозволу
суспільного будинку на загальну суму 1
446 078 грн., в т.ч. ПДВ - 241 013 грн.

Вартість виконаних робіт включена
позивачем до складу валових витрат у
ІІ-ІУ кварталі 2011 року у розмірі 840 065
грн. та у І кварталі 2012 року у розмірі 365
000 грн. До податкового кредиту у грудні
2011 року віднесено суму ПДВ за даною
угодою в розмірі 241 013 грн.

Фахівці ДПІ у Кіровському районі м.
Дніпропетровська, спираючись на акт
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «ВК Віконні системи»
щодо документального підтвердження
господарських відносин з платниками
податків та реальності і повноти їх
відображення в обліку, враховуючи
відсутність у товариства
матеріально-технічних ресурсів для
здійснення господарської діяльності,
дійшли до висновку, що позивачем
протиправно завищено валові витрати та
податковий кредит за рахунок
здійснення операцій з ТОВ «ВК Віконні
системи», які не направлені на реальне
настання правових наслідків, оскільки
діяльність контрагента позивача
визнана такою, що спрямована на
здійснення операцій пов'язаних з
наданням податкової вигоди третім
особам.

На підставі винесеного акту,
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення:

- № від 28.05.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на суму 337 331,25 грн., з яких 269
865 грн. за основним платежем та 67 466,25
грн. штрафні (фінансові) санкції

- № від 28.05.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму 301
266,25 грн., з яких за основним платежем на
суму 241 013 грн. та застосовані штрафні
(фінансові) санкції на суму 60 253,25 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення
оскаржені позивачем в
адміністративному порядку. Рішенням ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області про результати розгляду
скарги, з яким також погодилось
Міндоходів і зборів України, скасовано
податкове повідомлення-рішення від
28.05.2013 року № на 48 303,75 грн. в
частині штрафної санкції, а в іншій
частині податкове
повідомлення-рішення залишено без
змін.

Після чого, відповідачем прийнято нове
податкове повідомлення-рішення від
05.08.2013 року №, яким ТОВ "Атлант"
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на прибуток
приватних підприємств на суму 289 027,50
грн. (за основним платежем 269 865 грн. та
за штрафними фінансовими санкціями 19
162,50 грн.).

Не погодившись з позицією податкового
органу, позивач звернувся до суду з
вимогою про скасування спірних
податкових повідомлень-рішень від
28.05.2013 року № та від 05.08.2013 р.
№.

Дослідивши обставини справи, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції щодо скасування
спірних податкових повідомлень-рішень
з наступних підстав.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Згідно із п.198.2. ст.198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

-дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8.
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9. статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбаванням товарів (робіт, послуг), до
складу валових витрат та сплачених сум
ПДВ, до складу податкового кредиту
підприємства. До таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, наслідок якої є поставка
товару (робіт, послуг), понесення
витрат, у зв'язку з господарською
діяльністю платника, сплата
(нарахування) податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт понесення витрат та
сплати податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
первинними документами.

Відповідно до умов договору ТОВ
«Атлант» отримав послуги згідно акту
прийому-передачі від 27.12.2011 р. виконаних
робіт по договору № 17-10/11 від 17.10.2011 р. на
виконання робіт по розробці проектної
документації та технічного дозволу та
зазначених в акті перевірки видаткових
і податкових накладних.

Розрахунки між суб'єктами
господарювання проводились у
вексельній формі: простий вексель
серія АА №2272490 від 16.01.2012 р. на суму 747
432,77 грн. та простий вексель серія АА
№22724899 від 16.01.2012 р. на суму 698 645,23 грн.
Акт прийому-передачі векселів від
23.01.2012 р. підтверджує фактичну оплату
Товариством отриманих робіт.

Всі податкові та видаткові накладні
складені сторонами у відповідності
вимогам ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», доказів порушень
відображення вищевказаних
господарських операцій в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача матеріали справи не містять.
Також податковим органом не надано
суду доказів недійсності договору
підряду, використання придбаних робіт
у неоподатковуваних операціях.

Як зазначено вище, позиція податкового
органу базується на порушеннях,
начебто, допущених при здійсненні
господарської діяльності контрагентом
ТОВ «Атлант», тобто по ланцюгу
постачання.

Проте, статтею 61 Конституції України
встановлений індивідуальний характер
відповідальності юридичної особи.

Також зі змісту вищенаведених норм
можна дійти висновку, що Податковий
кодекс України не ставить право
позивача на формування податкового
кредиту в залежність від декларування
постачальниками, в тому числі і по
ланцюгу постачання, своїх податкових
зобов'язань та/або від сплати ними сум
податку на додану вартість до бюджету.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст.17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, якщо
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкту, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 09.01.2007 р. у справі
«Інтерсплав проти України»).

Податковий орган не надав жодних
доказів на підтвердження того, що
позивач, як платник податку, діяв без
належної обачності й обережності і
йому було відомо про можливі порушення,
які допускав його контрагент, або що
самостійною діловою метою здійснення
господарських операцій з
вищевказаними підприємствами було
одержання позивачем податкової вигоди.

Отже, доводи скаржника про те, що дії
вчинені сторонами були виправлені
виключно на мінімізацію податкових
зобов'язань, також колегією суддів не
приймаються до уваги, оскільки носять
теоретичний характер, без посилань на
порушення саме позивачем конкретних
норм чинного податкового
законодавства, яке б обґрунтувало
проведення податковим органом
збільшення грошових зобов'язань з
податку на додану вартість та податку
на прибуток.

Судом встановлено, що позивачем як
отримувачем робіт виконані всі
законодавчо передбачені умови для
віднесення вартості робіт до валових
витрат, сум податку на додану вартість -
до складу податкового кредиту у
відповідних (податкових) періодах.

Отже у відповідача відсутні правові
підстави для зменшення валових витрат
та податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Виходячи з наведених вище норм, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог та вважає, що судом
вмотивовано визнано оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Суд першої інстанції під час розгляду
справи в повному обсязі дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м.Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03 жовтня 2013 р. у справі № 804/12067/13-а -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
03 жовтня 2013 р. у справі № 804/12067/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко