Справа № 464/1332/14-а 2-а/464/48/14
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 р.

Справа № 3667/14/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Галицькому районі м.Львова на
постанову Сихівського районного суду
м.Львова від 26 лютого 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м.Львова про визнання дій
протиправними та зобов'язання до
вчинення дій,

В С Т А Н О
В И В :

04.02.2014 позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом до Управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м.Львова (далі - УПФ) про визнання
дій протиправними та зобов'язання
підвищити пенсію відповідно до п.«г»
ст.77 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), а
саме на 50 процентів мінімальної пенсії
за віком починаючи з 10.12.2013.

Постановою Сихівського районного суду
м.Львова від 26 лютого 2014 року в справі
№464/1332/14-а заявлений позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржило УПФ, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції і прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Згідно із ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких міркувань.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Згідно п.«г» ч.1 ст.77 Закону №1788-ХІІ
громадянам, які необґрунтовано зазнали
політичних репресій і згодом були
реабілітовані, призначені пенсії
підвищуються на 50% мінімальної пенсії
за віком.

Згідно п.6 Розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до прийняття
відповідного закону до пенсій,
передбачених цим Законом,
установлюються надбавки та
здійснюється їх підвищення згідно із
Законом №1788-ХІІ. Зазначені надбавки та
підвищення встановлюються в розмірах,
що фактично виплачувалися на день
набрання чинності цим Законом з
наступною індексацією відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення. Виплата їх
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Безспірно встановлено, що позивач
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію по віку як працюючий
пенсіонер.

Однак, 13.12.2013 УПФ листом №К-56 (а.с.7)
відмовило ОСОБА_1 у підвищенні пенсії
відповідно до п.«г» ст.77 Закону №1788-ХІІ,
а саме на 50 процентів мінімальної
пенсії за віком, у зв'язку із тим, що
відсутні підстави вважати такого
примусово переселеним, а отже і таким,
що зазнав політичних репресій та в
подальшому був реабілітований.

Згідно п.20 постанови Правління
Пенсійного фонду України від 25.11.2005
№22-1, якою затверджено «Порядок подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за документ, який
засвідчує, що особа визнана
реабілітованим, приймається завірена в
установленому порядку копія
посвідчення реабілітованого. Для осіб,
реабілітованих згідно із ст.3 Закону
України «Про реабілітацію жертв
політичних репресій в Україні» (далі -
Закон №962-ХІІ), приймаються довідки
органів внутрішніх справ, видані на
підставі наявних у них відповідних
документів (постанови про вислання,
особистих справ на висланих осіб тощо),
а за відсутності таких документів -
довідки районних комісій з поновлення
прав реабілітованих, видані на
підставі встановленого факту
переселення.

З довідки Комісії з питань поновлення
прав реабілітованих та соціального
захисту жертв політичних репресій від
01.10.2013 №01КРвих115 (а.с.4) вбачається, що
факт репресії встановлено рішенням
Львівської обласної комісії з питань
поновлення прав реабілітованих та
соціального захисту жертв політичних
репресій від 27.09.2013 №28.

Відповідно до вказаного рішення (а.с.3)
позивача визнано таким, що зазнав
необґрунтованих політичних репресій і
реабілітованим за ст.3 Закону №962-ХІІ.

Вищенаведене рішення Комісії з питань
поновлення прав реабілітованих та
соціального захисту жертв політичних
репресій Львівської обласної ради є
чинним та у встановленому порядку
відповідачем не оскаржувалось.

Відтак, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач є особою яка
необґрунтовано зазнала політичних
репресій та була реабілітована, що
надає їй право на підвищення
призначеної пенсії відповідно до п.«г»
ст. 77 Закону №1788-ХІІ на 50 процентів
мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон №1058-IV) мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність. Положення ч.3 ст.28 цього
Закону, на думку колегії суддів не є
перешкодою для застосування величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого крім
передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Також, слід звернути увагу на те, що
пенсія є періодичним платежем, виплата
якої, за загальним правилом, не
обмежена у часі. Підвищення до пенсії,
яке є додатковою виплатою особі, яка
визнана такою, що має на нього право,
нерозривно пов'язано з виплатою пенсії
і також має не визначений у часі
граничний термін виплати.

Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі, у разі
відсутності спору про право особи на
отримання підвищення до пенсії або
встановлення такого права в судовому
порядку, не можна обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Тобто, органи Пенсійного фонду України
зобов'язані проводити нарахування та
виплати відповідних періодичних
платежів зокрема членам сім'ї
реабілітованих громадян до втрати ними
такого права.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
підставність позовних вимог позивача
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії як реабілітованому
громадянину відповідно до п.«г» ч.1 ст.77
Закону №1788-ХІІ в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком обчисленої згідно ч.1
ст.28 Закону №1058-IV починаючи з 13.12.2013.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі відповідача, відповідний
обов'язок слід покласти на останнього.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому п. «г» ч.1 ст.77 Закону
№1788-ХІІ розмірі апеляційний суд не
вбачає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
підстав для скасування постанови
апеляційний суд не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м.Львова залишити без
задоволення, а постанову Сихівського
районного суду м.Львова від 26 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін