Справа № 12640/11/2070
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 липня 2014 р.
№2а- 12640/11/2070

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Ділбарян А.О.,

за участю: представника позивача -
Закаблукова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Харківського обласного
комунального підприємства "Дирекція
розвитку інфраструктури території"

до Управління Пенсійного фонду України
в Куп'янському районі Харківської
області

про визнання неправомірними і
скасування рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Харківське обласне комунальне
підприємство "Дирекція розвитку
інфраструктури території", звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
відповідача, Управління Пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області, в якому просить
суд:

- визнати неправомірними та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Куп'янському районі
Харківської області про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду від 28.03.2011
року № 265, № 269, № 267, № 271;

- визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області з перерозподілу сум страхових
внесків по особовому рахунку 33,2%,
сплачених протягом березня-жовтня 2009
року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 27.10.2011 року
по справі №2а-12640/11/2070 за позовом
Харківського обласного комунального
підприємства "Дирекція розвитку
інфраструктури території" до
Управління Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про визнання протиправними дій
та визнання неправомірними і
скасування рішень в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012 року
Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27.10.2011 року
по справі №2а-12640/11/2070 скасовано,
прийнято нову постанову, якою позов
Харківського обласного комунального
підприємства "Дирекція розвитку
інфраструктури території" до
Управління Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про визнання протиправними дій
та визнання неправомірними і
скасування рішень задоволено в повному
обсязі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.05.2014 року Постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.02.2012 року
скасовано, Постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
27.10.2011 року скасовано в частині
скасування рішень Управління
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області від 28.03.2011року №267, №271, справу
за позовом Харківського обласного
комунального підприємства "Дирекція
розвитку інфраструктури території" до
Управління Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про визнання протиправними та
скасування рішень від 28.03.2011 року №267,
№271 направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції, в решті постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 27.10.2011 року
залишено в силі.

Отже, враховуючи резолютивну частину
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 22.05.2014 року, суд розглядає
справу в межах позовних вимог, які
направлені на новий розгляд, а саме -
визнання протиправними та скасування
рішень від 28.03.2011 року №267, №271.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду від 28.03.2011
року №267, №271 є неправомірними та
необґрунтованими, винесеним з
порушенням норм Конституції України та
діючого законодавства України, отже
підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити, виходячи із доводів
позовної заяви.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про час, дату та
місце розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином. Згідно
наданої до суду заяви пояснив, що
заперечення, надані раніше, Управління
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області підтримує в повному обсязі та
розгляд справи просить проводити за
відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Харківське
обласне комунальне підприємство
"Дирекція розвитку інфраструктури
території" зареєстровано як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Управління Пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області.

Судом з матеріалів справи встановлено,
що начальником Управління Пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області 28.03.2011 року
прийнято рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду №267 про
нарахування пені в розмірі 13060,99 грн. та
№271 про нарахування штрафу у сумі 903,52
грн.

Вказаними рішеннями на підставі пункту
2 частини 9 ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до Харківського обласного
комунального підприємства "Дирекція
розвитку інфраструктури території"
застосовано штрафні санкції та пеню за
період з 21.04.2009 року по 08.02.2011 року, де
21.04.2009 року є датою виникнення боргу, а
03.02.2011 р., 04.02.2011 р. та 08.02.2011 р. відповідно
датою зарахування страхового внеску,
тобто датою останнього платежу, на який
нараховується фінансова санкція, що
також відображено в розрахунку
фінансової санкції та пені (а.с.54, т.1).

Необхідно зазначити, що механізм та
підстави сплати страхових внесків
встановлені Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", в ст. 5 якого визначено, що
Закон регулює відносини, що виникають
між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Виключно цим Законом
визначаються, зокрема, платники
страхових внесків, їх права та
обов'язки, порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Пунктом 6 ч.2 ст. 17 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що
страхувальник зобов'язаний, зокрема,
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Частиною 6 ст. 20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Згідно п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, законодавець встановлює
для страхувальників обов'язок щодо
своєчасної сплати страхових внесків до
територіальних органів Пенсійного
фонду.

Оскаржувані позивачем рішення, як
спосіб реалізації владних
управлінських функцій, прийняті
начальником Управління на підставі п.2
ч.9 ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Проте зазначені норми
виключені Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" з 01.01.11 р. (розділ
8 "Прикінцеві та Перехідні положення").

Таким чином, суд звертає увагу на те, що
відповідачем на момент застосування
фінансових санкцій та пені,
застосована неіснуюча норма Закону, що
доводить безпідставність прийняття
спірних рішень відповідно п. 1 ч. 3 ст. 2
КАС України.

Також суд вважає за доцільне зазначити,
що згідно позиції Конституційного Суду
України, наведеній у п. 2 мотивувальної
частини рішення у справі за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення ч. 1 ст.
58 Конституції України (справа про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів) № 1-7/99 від
09.02.99 р., викладеної стосовно дії
загально-правового принципу норми
права у часі, за якою, дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце. Як
зазначено в абз. 1 даного Рішення, в
регулюванні суспільних відносин
застосовуються різні способи дії в
часі нормативно-правових актів.
Перехід від однієї форми регулювання
суспільних відносин до іншої може
здійснюватися, зокрема, негайно
(безпосередня дія), шляхом перехідного
періоду (ультраактивна форма) і шляхом
зворотної дії (ретроактивна форма).

Виходячи з аналізу норми, покладеної в
основу застосування санкцій, вона
діяла з 01.01.04 р. до 01.01.11 р., саме цей
проміжок часу норма визначала склад
правопорушень, вид та розмір санкцій,
тобто поняття правопорушення і
відповідальність за нього.

Як зазначено в абз. 4 вказаного Рішення,
відповідальність можлива лише за
наявності в законі чи іншому
нормативно-правовому акті визначення
правопорушення, за яке така юридична
відповідальність особи передбачена, і
яка може реалізовуватись у формі
примусу зі сторони уповноваженого
державою органу.

На момент прийняття спірних рішень
норм, які встановлюють
відповідальність за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум,
не існувало.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Обов'язок суду
вирішувати спори на підставі
Конституції України закріплений
положеннями принципу законності,
викладених в п. 1 ч. 1 ст. 9 КАС України.

Таким чином, у відповідача були
відсутні можливості застосування норм
права, які втратили чинність
відповідно абз. 6 п. 7 розділу 8
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", якими
за фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
збережені повноваження застосування
фінансових санкцій, якими вони були
наділенні до набрання чинності даного
Закону. Збережені функції застосування
санкцій слід розуміти виключно тих, які
існують на момент їх застосування, а не
тих, які існували раніше. Тобто
відповідачем безпідставно право на
застосування санкцій (компетенція)
прирівняне до підстав
відповідальності.

Відповідно ч. 15 ст. 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" строк давності
щодо стягнення недоїмки, пені та
штрафів не застосовується.

Суд вважає необхідним зазначити, що
відповідно абз. 5 та абз. 6 п. 7 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", який набрав
чинності з 01.01.11 р., передбачено, що
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01.01.11 р., в тому
числі страхових внесків, строк сплати
яких на 01.01.11 р. не настав, здійснюється
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
відповідно до законодавства, що діяло
на момент виникнення такої
заборгованості або застосування
штрафних санкцій. Погашення
заборгованості з використанням коштів,
що надходять у рахунок сплати єдиного
внеску, забороняється. На період до
повного стягнення заборгованості із
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 01.01.11 р.,
в тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 01.01.11 р. не настав, та
відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Суд звертає увагу на те, що поняття
застосування штрафних санкцій з їх
стягненням розрізняється, оскільки
право на стягнення вже визначеного
боргу, в т.ч. по штрафним санкціям, у
відповідача існує, але на застосування
штрафних санкцій та пені за період, на
який не розповсюджується положення
абз. 5 та абз. 6 п. 7 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", у відповідача
відсутнє.

Згідно статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не надав до суду достатніх
доказів, не довів правомірності
прийнятих ним рішень, щодо
застосування фінансових санкцій та
пені.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень має бути законними
та обґрунтованими , прийнятими чи
вчиненими в межах наданих повноважень,
мати під собою конкретні об'єктивні
факти, на підставі яких його ухвалено
або вчинено, а суд, відповідно до п. 3 ст.
2 КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, перевіряє чи
прийнято такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
на може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, перевіривши оскаржувані в даній
справі рішення відповідача, з огляду на
наведені норми, суд дійшов до висновку,
що відповідачем при прийнятті рішень
про застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду від 28.03.2011 року №267,
№271 було невірно застосовано норми
чинного законодавства при неповному та
неправильному встановленні всіх
дійсних обставин справи, у зв'язку з чим
вказані рішення підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про
визнання неправомірними рішень
Управління Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду від 28.03.2011
року № 267, № 271, суд зазначає наступне.

Вимоги про визнання неправомірним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень є однорідними позовними
вимогами та передбачають один і той
самий спосіб захисту прав позивача. Суд
звертає увагу на те, що поняття
скасування рішення передбачає, тим
самим, визнання його неправомірним.
Отже щодо позовних вимог про визнання
неправомірними рішень Управління
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду від 28.03.2011
року № 267, № 271 слід відмовити, оскільки
дана позовна вимога є похідною.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до положень ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Харківського
обласного комунального підприємства
"Дирекція розвитку інфраструктури
території" до Управління Пенсійного
фонду України в Куп'янському районі
Харківської області про визнання
неправомірними і скасування рішень -
задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду від 28.03.2011
року №267, №271.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07
липня 2014 року.

Суддя
Д.В. Бездітко