Справа № К/9991/41999/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/41999/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Бутенка В.І., Заїки М.М., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Петрівської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
про стягнення невиплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення, за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Петрівської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
на постанову Петрівського районного
суду Кіровоградської області від 15
червня 2009 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2010
року, -

встановив:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Петрівської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
про стягнення невиплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 рік
відповідно до розмірів, встановлених
статтею 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), у сумі 2525
гривень.

Постановою Петрівського районного
суду Кіровоградської області від 15
червня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2010 року, позов задоволено.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Петрівської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
донарахувати і здійснити виплату
позивачеві щорічної допомоги на
оздоровлення як учаснику ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
за 2008 рік у розмірі 2525 гривень.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Петрівської районної державної
адміністрації Кіровоградської
області, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 15 червня
2009 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2010 року і направити справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 2 категорії.
Позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Петрівської
районної державної адміністрації
Кіровоградської області, допомога на
оздоровлення за 2008 рік йому була
виплачена у липні 2008 року відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 у розмірі 100 гривень.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Абзацом 4 частини 4 статті 48 Закону №
796-ХІІ було передбачено, що часникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, а частиною 7 цієї статті
встановлено, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI статтю 48 Закону №
796-ХІІ викладено в новій редакції,
відповідно до якої щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562 було установлено
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розмір
щорічної допомоги на оздоровлення,
зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії - 100 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення
підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене,
крім того, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними.

Частиною 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів про
неправомірність виплати відповідачем
у липні 2008 року позивачеві коштів на
оздоровлення за 2008 рік у розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562, та про наявність законних
підстав для виплати позивачеві
коштів на оздоровлення у розмірі,
визначеному абзацом 4 частини 4 статті 48
Закону № 796-ХІІ, оскільки суб'єкт
владних повноважень виплатив
позивачеві зазначену допомогу за 2008
рік в розмірі 100 гривень у липні 2008 року,
тобто після прийняття Конституційним
Судом України рішення № 10-рп/2008, яким
визнано неконституційними, зокрема,
положення підпункту 11 пункту 28 розділу
ІІ Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України».

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Петрівської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
- залишити без задоволення.

Постанову Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 15 червня
2009 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Петрівської районної державної
адміністрації Кіровоградської області
про стягнення невиплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Бутенко В.І.

Заїка М.М.