Справа № 183/9944/13-а (2а/183/314/13)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2014 рокусправа № 183/9944/13-а
(2а/183/314/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк
І.Ю Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 06 лютого
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління соціального захисту
населення Новомосковської районної
державної адміністрації про визнання
протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління соціального захисту
населення Новомосковської районної
державної адміністрації в якому
просив зобов'язати управління
соціального захисту населення
Новомосковської районної державної
адміністрації нарахувати та виплати
позивачу суму одноразової компенсації,
як учаснику ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, який став інвалідом III групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
як встановлено ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".
Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Новомосковської
районної державної адміністрації
провести перерахунок та здійснити
виплату недоплаченої мені суми
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік, як встановлено ст. 48 закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру чотирьох
мінімальних заробітних плат
визначених на момент виплати.

Постановою Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Управління
соціального захисту населення
Новомосковської районної державної
адміністрації та зобов'язано здійснити
перерахунок та виплати ОСОБА_2 суму
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії, який
став інвалідом III групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в розмірі 30
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої на час визначення
інвалідності з урахуванням попередніх
нарахувань.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання
протиправними дій та зобов'язання
Управління соціального захисту
населення Новомосковської районної
державної адміністрації провести
перерахунок та виплату недоплаченої
суми щорічної допомоги на оздоровлення
за 2013 рік залишити без розгляду.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати постанову в
частині відмови проведення
перерахунку та виплати недоплаченої
суми щорічної допомоги на оздоровлення
за 2013 рік та прийняти нову постанову
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі. Апеляційна скарга
мотивована помилковістю висновків,
щодо початку перебігу строку звернення
до суду з 15 травня 2013 року. Такий
висновок суду на думку позивача
ґрунтується лише на припущеннях. Отже
позивачем не порушено вимог ст. 99 КАС
України та відсутні підстави для
залишення адміністративного позову в
частині проведення перерахунку та
виплати недоплаченої суми щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік без
розгляду.

Перевіривши, в межах доводів
апеляційної скарги, законність та
обґрунтованість судового рішення,
оцінивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи із
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_2 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, першої
категорії, інвалідом 3 групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1.

27.11.2013 року позивач звернувся до
Управління соціального захисту
населення Новомосковської державної
адміністрації з вимогою провести
перерахунок та здійснити виплату
недоплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік, як встановлено
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
чотирьох мінімальних заробітних плат,
визначених на момент виплати. Також
позивач вимагав здійснити виплату
одноразової компенсації як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, інваліду 3 групи в
розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

З листа відповіді від 11 грудня 2013 року
№ 4907 позивачу повідомлено, що допомога
на оздоровлення за 2013 рік виплачена 15
травня 2013 року в розмірі 90 грн. При
цьому виплату та нарахування щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
відповідач здійснював з розміру, який
визначено постановою Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562.

Одноразова компенсація в розмірі 30
мінімальних пенсій за віком позивачу
не виплачена.

Правомірність рішення Управління
соціального захисту населення
Новомосковської державної
адміністрації, щодо виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік в розмірі 90 грн. та відмова в
проведені нарахування і виплати
одноразової компенсації ОСОБА_2
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, інваліду 3 групи
в розмірі 30 мінімальних заробітних
плат є предметом спору, який передано
на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено розмір компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи. Посилання
відповідача, що позивачем при
зверненні до суду з вимогами про
перерахунок одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС пропущено строк
позовної давності, встановлений ст.. 99
КАС, суд визнав безпідставним з
посиланням на положення Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від 21
травня 1963 року відповідно до якої строк
позовної давності за вимогами про
відшкодування ядерної шкоди завданої
здоров'ю в тридцять років.

Стосовно вимог позивача, щодо
нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік суд посилаючись
на ст. 99 КАС України в цій частині
позовні вимоги залишив без розгляду.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів
особи цим Кодексом та іншими законами
можуть встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За правилами ст.100 КАС України в
редакції на момент винесення
оскаржуваної ухвали адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Залишаючи адміністративний позов без
розгляду, суд першої інстанції виходив
з того, що строк звернення до суду щодо
оскарження дій суб'єкта владних
повноважень обчислюється з 15.05.2013, що
пов'язано з виплатою позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік.
Оскільки позивач не погодився з сумою
проведених виплат і вважає своє право
порушеним в частині неналежного
нарахування сум щорічної допомоги на
оздоровлення, то саме з моменту
порушення права розпочинається
перебіг строку звернення до
адміністративного суд відповідно до
ст. 99 КАС України.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційні скарзі
на те, що початок перебігу строку
звернення до суду 15 травня 2013 року є
помилковим, спростовується
обставинами зазначеними в
адміністративному позові, так позивач
зазначає, що щорічна допомога на
оздоровлення виплачена йому саме 15
травня 2013. Також в листі відповіді
Управління соціального захисту
населення Новомосковської державної
адміністрації від 11.12.2013 № 4907
зазначається, що допомога виплачена
ОСОБА_2 саме 15 травня 2013 року.

Таким чином ОСОБА_2 знав про проведення
виплат, саме 15 травня 2013, проте за
захистом свого порушеного права
звернувся до суду 24.12.2013, тобто з
пропуском 6 місячного строку звернення
до адміністративного суду.

З огляду на фактичні обставини справи,
колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції про залишення позову
без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку
про відсутність підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними,
правильно застосував норми
процесуального справа. Передбачені
ст.202 КАС України підстави для
скасування ухвали суду першої
інстанції відсутні, у зв'язку з чим
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 199, ст.ст.202, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року по справі
183/9944/13-а (2а/183/314/13) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Я.В. Семененко