Справа № 2а-3346/12/1370
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2014 року м.
Київ К/800/55908/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Стрелець Т.Г., Конюшка
К.В., провівши попередній розгляд
справи за касаційною скаргою
приватного підприємства «Бумеранг» на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року у справі за позовом приватного
підприємства «Бумеранг» до Львівської
митниці, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Львівській області, третя
особа декларант товариства з обмеженою
відповідальністю «Карпати-Логістик»
ОСОБА_4 про визнання протиправними та
скасування рішення та картки відмови,
стягнення надмірно сплачених платежів,
судових витрат та витрат на правову
допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Бумеранг» (ПП
«Бумеранг») пред'явило позов до
Львівської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області, третя
особа декларант товариства з обмеженою
відповідальністю «Карпати-Логістик» (з
врахуванням уточнення позовних вимог)
про визнання протиправним та
скасування рішення Львівської митниці
про визначення митної вартості товарів
від 16 березня 2012 року № 209000003/2012/200601/2;
визнання протиправним та скасування
Картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від 16 березня 2012 року № 209140000/2/00537;
стягнення з Державного бюджету України
через Головне управління державного
казначейства України у Львівській
області на користь ПП «Бумеранг»
надмірно зарахованих до бюджету
платежів в розмірі 54565,69 грн. шляхом
перерахування вказаних коштів на
рахунок підприємства.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2012
року позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
Рішення про визначення митної вартості
товарів № 209000003/2012/200601/2 від 16 березня 2012
року, визнано протиправним та
скасовано Картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
209140000/2/00537 від 16 березня 2012 року.
Стягнуто з Державного бюджету України
через Головне управління державного
казначейства України у Львівській
області на користь ПП «Бумеранг»
надмірно зараховані до бюджету платежі
в розмірі 54 565,69грн. шляхом
перерахування вказаних коштів на
рахунок ПП «Бумеранг».

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року апеляційну скаргу Львівської
митниці задоволено, постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 13 липня 2012
року скасовано та прийнято нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду апеляційної інстанції скаржник
оскаржив його.

У касаційній скарзі ПП «Бумеранг»,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судами встановлено, що між ПП
«Бумеранг» та фірмою Polwax Sp.z o.o. (Польща)
був укладений контракт від 01 грудня 2011
року № WS/EX/ВUM/2/2011 на поставку
парафінової продукції, вартість якої
становила 418 Євро за тону.

Відповідно до Додаткової угоди до
цього контракту від 01 березня 2012 року №
2 вартість однієї тони парафінової
емульсії LTP E-60 наливом становить 453 Євро
за тону.

Для розмитнення вантажів ПП «Бумеранг»
уклало з ТОВ «Карпати-Логістик»
договір від 18 жовтня 2011 року № 37-Б про
надання брокерських послуг з
розмитнення вантажу.

Для підтвердження заявленої до
оформлення митної вартості
зазначеного вище вантажу ПП «Бумеранг»
передало митному брокеру для передачі
до митних органів СМR від 09 березня 2012
року № 0002661, рахунок-фактуру (інвойс)
від 09 березня 2012 року № 2012/19/ВИМ,
специфікацію, паспорт якості від 09
березня 2012 року № 168, сертифікат
походження товару, експортну
декларацію, договір на перевезення
вантажу, комерційну пропозицію
фірми-виробника.

Митний брокер ОСОБА_4 для здійснення
митного оформлення товару 10 березня 2012
року подав митниці Декларацію №
209140000/2012/006014, товаросупровідну
документацію та Декларацію митної
вартості від 10 березня 2012 року №
209120000/2012/006014 форми ДМВ-1, зазначивши ціну
імпортованого товару 453 Євро за тону та
порядок визначення його митної
вартості.

Під час проведення митного оформлення
зазначеного вантажу 10 березня 2012 року
працівники Митного поста «Малехів»
скерували запит до відділу митних
платежів з метою здійснення контролю
митної вартості товару, заявленого за
вантажною митною декларацією від 10
березня 2012 року № 209140000/2012/006014.

Під час здійснення контролю митної
вартості шляхом співставлення рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено,
відповідно до вимог Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 09 квітня 2008 року № 339, було виявлено
відхилення у рівні митної вартості
товару, митна вартість якого
перевірялась.

З метою перевірки достовірності
декларування вартості товару
декларантові для підтвердження митної
вартості відповідно до Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766, було
запропоновано надати комерційні
пропозиції фірми-виробника, інформацію
зовнішньоторговельних організацій про
вартість сировини та товару, висновки
щодо якісних та вартісних
характеристик, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством.

15 березня 2012 року митний брокер ОСОБА_4,
який здійснював розмитнення вантажу,
надав митному органу комерційну
пропозицію фірми-виробника товару,
вказавши при цьому про неможливість
подання інших додаткових документів,
та висловив прохання винести рішення
про визначення митної вартості товару
за вже поданими документами, про що
вчинений відповідний запис на
зворотному боці основного аркуша
Декларації митної вартості.

У зв'язку з ненаданням декларантом
повного пакету додаткових
підтверджуючих документів, 16 березня
2012 року посадовою особою відділу
митних платежів після проведених
консультацій з декларантом на підставі
наявних у митного органу відомостей та
інформації про рівень цін на такі
товари ПП «Бумеранг» було відмовлено у
митному оформленні, про що складено
Картку відмови в прийнятті митної
декларації від 16 березня 2012 року №
209140000/2/00537 та прийнято рішення про
визначення митної вартості від 16
березня 2012 року № 209000003/2012/200601/2.

ПП «Бумеранг» 16 березня 2012 року
звернулося із заявою до Львівської
митниці про надання дозволу на випуск
товару у вільний обіг, забезпечивши
гарантійні зобов'язання шляхом сплати
до бюджету сум податків, 54565,69 грн. з
яких сума з врахуванням рішення про
визначення митної вартості від 16
березня 2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із того, що
митниця необґрунтовано не взяла до
уваги раніше ввезений позивачем товар,
що передував спірному ввезенні. Товар
який ввозився 10 березня 2012 року був
ідентичний товару, що ввозився в період
з 27 січня 2012 року по 01 березня 2012 року,
однієї фірми виробника, за одним і тим
же кодом товару, маркуванням та
розпізнавальними особливостями, проте
за ціною не меншою, а більшою ніж та, за
якою позивач таки й же товар ввозило.

Суд першої інстанції не погодився з
Львівською митницею про наявність
обґрунтованих сумнівів щодо заявленої
позивачем 10 березня 2012 року митної
вартості товару та застосування
найнижчої митної вартості при
самостійному визначенні митної
вартості товару митним органом, яка
міститься в Єдиної автоматизованої
системи Державної митної служби
України, оскільки ціна парафінової
емульсії 453 Євро за тону була вищою від
наявної бази даних цін на вказаний
ідентичний товар 418 Євро за тону у
періоді ввезення з 27 січня 2012 року по 01
березня 2012 року. Обґрунтованих підстав
витребовувати додаткові докази в
митниці не було.

Також суд першої інстанції зазначив, що
у зв'язку з неправомірним збільшенням
відповідачем митної вартості товарів,
позивач надмірно сплатив митні платежі
на суму 54 565,69грн., які підлягають
поверненню на його користь з
Державного бюджету України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погодився з доводами відповідача, що
митний орган не був зобов'язаний брати
за основу при визначенні митної
вартості імпортованого ПП «Бумеранг»
товару раніше задекларовану позивачем
митну вартість ідентичного товару,
оскільки під час контролю за
правильністю заявленої позивачем
митної вартості товару 10 березня 2012
року декларант не міг довести заявлену
ним митну вартість товарів
об'єктивними та документально
підтвердженими даними, не надавши всіх
необхідних документів, які
витребовував митний орган.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією суду
апеляційної інстанцій із огляду на
наступне.

Відповідно до статті 262 Митного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- МК України) митна вартість товарів і
метод її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766 затверджений
Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України та подання
відомостей для її підтвердження, яким
визначено, що визначення митної
вартості - сукупність дій, які
вчиняються декларантом та/або митним
органом з метою визначення вартості
товарів відповідно до положень Митного
кодексу України та інших
нормативно-правових актів.

Статтею 264 МК України передбачено, що
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 1 статті 265 МК
України митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Такий контроль може
здійснюватися в установленому порядку
із застосуванням різних форм, у тому
числі відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів затверджений
постановою Кабінету міністрів України
від 09 квітня 2008 року № 339.

Як встановлено частиною 2 статті 265 МК
України, митний орган має право
упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Відповідно до статті 88 МК України
декларант зобов'язаний надати митному
органу передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних процедур.

Пунктом 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження
передбачено, що для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи.

Термін подання додаткових документів
становить 10 календарних днів після
ознайомлення із записом митного органу
про їх подання (пункт13 Порядку).

На вимогу митного органу позивачем
визначені митницею додаткові
документи на підтвердження заявленої
митної вартості товарів за ціною
договору подані не були.

Як встановлено пунктом 14 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, якщо декларантом не
подано в установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Відповідно до ст.266 МК України
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, може
здійснюватися за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за першим методом,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною в кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари було продано в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митну вартість
товарів не може бути визначено шляхом
застосування попереднього методу.

Пунктом 18 Порядку декларування митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28 серпня 2003 року
№1375 встановлено, що у разі коли
декларант не може документально
підтвердити заявлену ним митну
вартість товарів або коли виникають
обґрунтовані сумніви щодо
достовірності поданих декларантом
відомостей, митний орган може вимагати
подання декларації митної вартості та
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються, послідовно
застосовуючи методи, передбачені
Митним кодексом України, на підставі
наявних у нього відомостей, у тому
числі цінової інформації щодо
ідентичних чи подібних (аналогічних)
товарів з коригуванням, що
здійснюється згідно з Митним кодексом
України.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

Надання неналежних документів або
часткове надання витребуваних
документів не може вважатися
виконанням вимог митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

В даних спірних правовідносинах у
митниці виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявленої позивачем
митної вартості товару, яка була нижчою
від наявної цінової інформації за
даними Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України. За вказаними
обставинами митниця мала обґрунтовані
підстави для витребування додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товару. При
витребуванні додаткових документів
митниця діяла відповідно до Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження (№1766) та норм митного
законодавства.

У зв'язку з ненаданням додаткових
документів у митниці не було
можливості застосувати митну вартість,
визначену позивачем, що дало митниці
підстави для визначення митної
вартості товарів у спосіб,
передбачений статтею 266 МК України. При
визначенні митної вартості товару
митницею застосований 6 резервний
метод оцінки згідно статті 273 МК
України, у рішеннях митниця послідовно
довела неможливість застосування 1 - 5
методів.

Таким чином, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що суд апеляційної інстанції прийшов
до вірного висновку, що приймаючи
рішення про визначення митної вартості
товарів від 16 березня 2012 року №
209000003/2012/200601/2 та Картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України від 16 березня 2012 року №
209140000/2/00537 Львівська митниця діяла в
межах повноважень та на підставі вимог
чинного законодавства, а тому підстав
для скасування оскаржуваного рішення
митниці та для повернення сплачених
позивачем при митному оформленні
товарів сум не вбачається.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновку суду та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки суд апеляційної інстанції не
допустив порушень норм матеріального
та процесуального права, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу приватного
підприємства «Бумеранг» відхилити, а
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: