Справа № 9101/73702/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2013 рокусправа № 2а-0870/258/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новоженін І.Є.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від
10.07.2012

ОСОБА_2 дов від 10.07.2012

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м. Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року

у справі № 2а-0870/258/11

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м. Запоріжжя

про визнання протиправним податкового
повідомлення-рішення,-

встановила:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Хортицькому районі м.
Запоріжжя, в якому просив визнати
нечинним податкове
повідомлення-рішення відповідача від
26.07.2010 № /0.

Позов обґрунтовано тим, що в акті
перевірки податковим органом
встановлено помилкові висновки про
порушення позивачем норм податкового
законодавства в результаті здійснення
господарських операцій з ФОП ОСОБА_1

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 18.05.2011
адміністративний позов задоволено.

Постанову суду мотивовано наявністю
позивача всіх необхідних первинних
документів, складених контрагентами,
на підставі яких підприємцем віднесено
спірну суму до складу валових витрат.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу (т.2
а.с.48), в якій просить скасувати
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог. Відповідач вважає, що
суд першої інстанції неповно дослідив
докази та невірно встановив обставини
по справі, зазначаючи, при цьому, що
вищевказані витрати є витратами ФОП
ОСОБА_1 і не мають відношення до витрат
ФОП ОСОБА_3, оскільки перевіркою
документів, наданих ФОП ОСОБА_3 на
підтвердження надання останнім послуг
ФОП ОСОБА_1 в якості сплати за продаж
автокрану, встановлено, що відповідно
до квитанцій до прибуткових ордерів
(які надано до акту виконаних робіт № 1
від 22.04.2009 за договором доручення б/н
від 22.04.2009), сплату за послуги керування
автокраном здійснив сам ФОП ОСОБА_1
шляхом сплати власних готівкових
коштів Приватним підприємцям ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, пор час і місце
судового засідання відповідач
повідомлений судом належним чином.

ФОП ОСОБА_3 проти задоволення
апеляційної скарги заперечує, вважає
оскаржену постанову суду першої
інстанції цілком обґрунтованою та
правомірною, зазначаючи, при цьому, що
позивачем не порушено жодної норми,
вказаної в податковому
повідомленні-рішенні ДПІ у Хортицькому
районі м.Запоріжжя від 26.07.2010 №/0.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведена планова виїзна перевірка
позивача щодо дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 04.11.2008 по
31.03.2010, за результат атами якої
складений акт від 14.07.2010 № 545/172/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення,
зокрема ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян" № 13-92 від 26.12.1992, а
саме: позивачем занижено чистий дохід
за 2009 рік на суму 350000,00 грн. за рахунок
включення до декларації витрат, які
документально не підтверджені та
безпосередньо не пов'язані з
одержанням доходу, що призвело до
донарахування податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 52500,00 грн.

Підставою для такого висновку є
господарська операція за договором
купівлі-продажу від 11.11.2008 б/н, згідно
якому ФОП ОСОБА_1 (продавець)
зобов'язується передати ФОП ОСОБА_3
(покупцю) кран КТА 18 МАЗ 533702, 2007 року
випуску, вантажопідйомністю 18 т з
телескопічною стрілою довжиною 21 м,
моделі МАЗ. Одиниця виміру 1 штука.
Загальна вартість товару 420000 грн., у
тому числі ПДВ. Покупець протягом 3-х
років з моменту підписання договору
надає послуги продавцю на суму 420000 грн.
в рахунок сплати за товар. Перехід
права власності оформлюється актом
приймання-передачі.

Податковим органом зазначено, що за
договором купівлі-продажу від 11.11.2008 б/н
витрати, пов'язані з отриманням доходу
від продажу автокрану, не підтверджені
документально: документи, що
підтверджують сплату за покупку
автокрану, на перевірку не надані.

Крім того, в акті перевірки від 14.07.2010
зазначено, що під час перевірки не
встановлено надання послуг позивачем
за рахунок сплати за кран ФОП ОСОБА_1 на
виконання умов договору та не надані
документи, які підтверджують сплату за
купівлю автокрану.

На підтвердження витрат у сумі 350000 грн.
позивачем надано договір доручення від
22.04.2009 б/н, згідно якому ФОП ОСОБА_1
(поручитель) доручає ФОП ОСОБА_3
(повіреному) здійснювати від імені та
за рахунок поручителя наступні
юридичні дії: здійснити оплату по
рахунках фактурах від 01.04.2009 № ДЕ 0000001,
№ ЧЕ 0000001, № ЛА 0000001 та виконувати інші
дії, необхідні для виконання договору.

Податковий орган в акті перевірки від
14.07.2010 зазначає, що актом виконаних
робіт від 22.04.2009 № 1 до договору
доручення від 22.04.2009 б/н підтверджено
виконання об'єму робіт повіреним в
повному обсязі.

Відповідно до наданих на перевірку
квитанцій до прибуткових касових
ордерів, податківцями встановлено, що
сплату за здійснення послуг за
керування автокраном здійснював ФОП
ОСОБА_1 шляхом сплати власних
готівкових коштів Приватним
підприємцям ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на
загальну суму 353128 грн. (без ПДВ).

Таким чином, податковий орган дійшов
висновку, що вищевказані витрати є
витратами вказаного контрагента - ФОП
ОСОБА_1, і до витрат позивача не
відносяться.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 26.07.2010 №
/0, яким Підприємцю визначено суму
податкового зобов'язання податку з
доходів фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності у розмірі
52500 грн. (т.1, а. с.32).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковість висновків
податкового органу.

Згідно ст.2 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян" від 26.12.1992 № 13-92 (у редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), об'єктом оподаткування
у громадян, які мають постійне місце
проживання в Україні, є сукупний
оподатковуваний доход за календарний
рік (що складається з місячних сукупних
оподатковуваних доходів), одержаний з
різних джерел, як на території України,
так i за її межами.

Приписами ст.14 Декрету Кабінету
Міністрів України № 13-92 передбачено,
що оподаткування доходів громадян
податковими органами здійснюється на
підставі, зокрема: декларацій громадян
про очікуваний (оціночний) у поточному
році або про фактично одержані ними
протягом року доходи; матеріалів
перевірок діяльності громадян,
проведених податковими органами;
отриманих від підприємств, установ,
організацій та фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності
відомостей про нараховані та виплачені
платникам суми доходів і суми
утриманих з них податків за формою,
встановленою центральним податковим
органом.

Відповідно до п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ ((у редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) платник податків
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації.

Згідно ст.13 Декрету Кабінету Міністрів
України № 13-92 оподаткуванню
підлягають доходи громадян, одержані
протягом календарного року від
здійснення підприємницької діяльності
без створення юридичної особи, а також
інші доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Пунктом 5.1 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994 № 334/94-ВР (у редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, передбачено, що валові
витрати виробництва та обігу - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляють) таким платником податку
для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
відносяться суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охорони праці.

Не належить до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону № 334/94-ВР ).

У відповідності до п.2 ст.3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.95
за №168/704, первинні документи це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкуванням оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку № 88, який
наведено вище, встановлено, що первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Матеріали справи свідчать, що у
періоді, який перевірявся, між ФОП
ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 укладено три
договори купівлі-продажу кранів:

- № 31/10/08 від 31 жовтня 2008 на придбання у
ФОП ОСОБА_1 крану КС-557КР у сумі 850 800 грн.
(т.1, а. с.176, 177);

- № 10/11/08 від 10.11.2008 на придбання у ФОП
ОСОБА_1 крану КТА 18 у сумі 349 200 грн. (т.1, а.
с.179, 180);

- № 14/11/08 від 14.11.2008 на придбання у ФОП
ОСОБА_1 крану КТА 18 у сумі 353 128 грн. (т.1, а.
с.52, 53).

На виконання договору № 31/10/08 від 31.10.2008
позивачу переданий кран відповідно до
акту прийому-передачі крана від 01.11.2008
(т.1, а. с.178).

На виконання договору купівлі-продажу
№ 10/11/08 від 10.11.2008 позивачу переданий
кран відповідно до акту
прийому-передачі крана від 11.11.2008 (т.1, а.
с.181).

На виконання договору купівлі-продажу
№ 14/11/08 від 14.11.2008 переданий кран
відповідно до акту прийому-передачі
крана від 22.04.2009 (т.1, а. с.54).

Для переоформлення вказаних кранів в
органах ДАІ оформлено біржові угоди
купівлі-продажу транспортного засобу
від 31.10.2008 № 080139, від 11.11.2008 №080147, від
14.11.2008 № 080149 (т.1, а. с.202, 203).

В бухгалтерському обліку позивача
вказані господарські операції
проведені по бухгалтерському рахунку
631 «Розрахунки з вітчизняними
постачальниками», що відповідачем не
заперечується.

В свою чергу ФОП ОСОБА_3 укладено
договір № 11/03/09 від 11.03.2009 на продаж ВАТ
«Монтажне управління № 14» крану КТА 18
на суму 420000 грн. (т.1, а.с.143, 144).

ВАТ «Монтажне управління №14»
перерахувало грошові кошти на поточний
рахунок позивача 17 березня 2009 року у
сумі 25 000 грн. та 22 квітня 2009 року - у
сумі 395000 грн.

В бухгалтерському обліку позивача
продаж крану відображено по рахунку 361
«Розрахунки з вітчизняними покупцями».

При цьому, у власності ФОП ОСОБА_3
залишились кран КС-557КР та кран КТА 18.

Крім того, 22 квітня 2009 р. ФОП ОСОБА_3 та
ФОП ОСОБА_1 укладено договір доручення
(т.1, а. с.55, 56), відповідно до умов якого
ФОП ОСОБА_1 (доручитель) доручає ОСОБА_3
(повірений) здійснювати від імені та за
рахунок доручителя наступні юридичні
дії:

здійснити оплату по рахунку-фактурі №
ДЕ-0000001 від 01.04.2009;

здійснити оплату по рахунку-фактурі №
ЧЕ-0000001 від 01.04.2009;

здійснити оплату по рахунку-фактурі №
ЛА-0000001 від 01.04.2009;

виконувати інші дії, необхідні для
виконання договору.

Відповідно до ст.1000 ЦК України за
договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Повірений виконує доручення за рахунок
довірителя.

Довіритель зобов'язаний (якщо інше не
передбачено договором) забезпечити
повіреного коштами, необхідними для
виконання доручення, та відшкодувати
повіреному фактичні витрати, які були
необхідні для виконання доручення (ч.2
ст.1007 ЦК України).

Отже, цивільне законодавство
передбачає можливість перерахування
коштів повіреним продавцю товарів з
подальшим відшкодуванням таких витрат
довірителем, у разі якщо це узгоджено у
договорі доручення.

Актом виконаних робіт № 1 від 22.04.2009 за
договором доручення б/н від 22.04.2009
підтверджено виконання обсягу робіт
повіреним ОСОБА_3 в повному обсязі (т.1,
а. с.57).

До вказаного акту виконаних робіт
надано рахунки-фактури (т.1, а. с.58, 61, 64): -
№ ЛА-0000001 від 01.04.2009 р. за керування
автокраном в сумі 53128 грн. Постачальник
послуг - ФОП ОСОБА_5, одержувач послуг -
ОСОБА_1; - № ЧЕ-0000001 від 01.04.2009 р. за
керування автокраном в сумі 150000 грн.
Постачальник послуг - ФОП ОСОБА_6,
одержувач послуг - ОСОБА_1; -
рахунок-фактура № ДЕ-0000001 від 01.04.2009 р.
за керування автокраном в сумі 150000 грн.
Постачальник послуг - ФОП ОСОБА_7,
одержувач послуг - ОСОБА_1

Також Підприємцем надано акти
здачі-прийняття робіт (керування
краном) (т.1, а.с.59, 63, 66): - № ЛА-0000001,
підписаний ФОП ОСОБА_5 - виконавцем з
одного боку, та ФОП ОСОБА_1 - замовником
з іншого боку на суму 53 128 грн.; - №
ЧЕ-0000001, підписаний ФОП ОСОБА_6 -
виконавцем з одного боку та ФОП ОСОБА_1 -
замовником з іншого боку на суму 150 000
грн.; - № ДЕ-0000001, підписаний ФОП ОСОБА_7 -
виконавцем з одного боку та ФОП ОСОБА_1 -
замовником з іншого боку на суму 150 000
грн.

При цьому, з квитанцій до прибуткових
касових ордерів вбачається, що оплату
за вищевказаними рахунками-фактурами
на виконання умов договору від 22.04.2009
здійснював саме ОСОБА_3 від імені
ОСОБА_1: - № 2 від 22.04.2009 на суму 53 128 грн.
(т.1, а. с.60); - № 2 від 22.04.2009 на суму 150 000
грн. (т.1, а. с.62); - № 1 від 22.04.2009 на суму 150
000 грн. (т.1, а. с.65).

Загальна сума розрахунків за договором
доручення від 22.04.2009 складає 353128 грн.

Отже, наведеним спростовуються доводи
відповідача, що відповідно до
вищевказаних квитанцій до прибуткових
касових ордерів сплату за здійснення
послуг за керування автокраном
здійснював ФОП ОСОБА_1 шляхом сплати
власних готівкових коштів приватним
підприємцям ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Згідно угоди від 23.04.2009 ФОП ОСОБА_1 та
ФОП ОСОБА_3 дійшли згоди провести
взаємозалік заборгованостей один
перед іншим за договором б/н від 22.04.2009
та за договором № 14/11/08 від 14.11.2008 (т.1, а.
с.68).

Таким чином, фактично ФОП ОСОБА_3 провів
розрахунки за договором доручення у
сумі 353128 грн. за рахунок покриття
заборгованості перед ФОП ОСОБА_1 за
кран КТА-18, придбаний у останнього за
договором № 14/11/08 від 14.11.2008.

Тобто ця сума є оплатою ФОП ОСОБА_3 за
отриманий кран КТА-18 у ФОП ОСОБА_1, що є
ні чім іншим як валовими витратами
СПДФЛ ОСОБА_3

Отже, з наданих позивачем документів,
досліджених також судом першої
інстанції, вбачається, що у періоді,
який перевірявся, ФОП ОСОБА_3 продав
лише один кран КТА 18 на суму 420 000 грн. з
ПДВ, у зв'язку з чим у підприємця
виникли валові доходи у розмірі 350000
грн. (420000 грн. - 70000 грн. (ПДВ)).

При цьому, у періоді, який перевірявся,
між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 було
підписано три договору купівлі-продажу
кранів, однак, лише за одним договором
(№ 14/11/08 від 14.11.2008) позивачем проведена
оплата (за договором доручення від
22.04.2009) і у Підприємця виникли валові
витрати у розмірі 294273,33 грн. (353128 грн. -
58854,67 грн. (ПДВ)).

За договорами від 31.10.2008 та від 11.11.2008 у
позивача наявна заборгованість у сумі
1200000 грн.

Отже, фактично ФОП ОСОБА_3 придбав кран
КТА-18 у ФОП ОСОБА_1 за договором № 14/11/08
від 14.11.2008, що підтверджується актом
прийому-передачі крану від 22.04.2009 і
відповідно всі розрахунки проводились
за цим договором, а не за договором б/н
від 11.11.2008, як стверджує відповідач.

Крім того, факт придбання позивачем
крану КТА-18 у ФОП ОСОБА_1 саме за
договором № 14/11/08 від 14.11.2008, а не за
договором б/н від 11.11.2008
підтверджується і актом перевірки від
09.12.2010 № 1074/172/НОМЕР_2 про результати
планової виїзної перевірки дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 за період з 01 квітня 2008 р.
по 30 червня 2010 р.

Даним актом встановлено, що
взаємовідносини між СПД ОСОБА_1 та СПД
ОСОБА_3 виникли на підставі договору №
14/11/08 від 14.11.2008 на купівлю-продажу крану
КТА-18.

Як зазначено вище, відповідач,
посилаючись на господарські відносини
між позивачем та ФОП ОСОБА_1 саме за
договором б/н від 11.11.2008 на
купівлю-продаж крана, зазначає, що
документи, підтверджуючі витрати на
придбання цього крану, на перевірку не
надані, в зв'язку з чим робить висновок
про неправомірність формування
Підприємцем валових витрат.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС
України не надано доказів наявності
договору б/н від 11.11.2008, укладеного між
ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1, існування
якого позивач взагалі заперечує.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правомірного
висновку, що позивачем правомірно
сформовані валові витрати з вартості
крану, придбаного у ФОП ОСОБА_1 на
підставі договору № 14/11/08 від 14.11.2008, що
свідчить про відсутність у даному
випадку порушення ФОП ОСОБА_3 приписів
податкового законодавства,
зафіксованих відповідачем в акті
перевірки від 14.07.2010.

Отже, є безпідставним донарахування
позивачу податкового зобов'язання з
податку з доходу фізичних осіб у сумі
52500 згідно оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правового обґрунтування,
покладеного в основу судового рішення,
тому не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м. Запоріжжя залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 18.05.2011 у
справі № 2а-0870/258/11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко