Справа № 804/7320/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 р. Справа № 804/7320/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Тулянцевої І.В.

при секретарі
Уваровій М.Ю.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

26.05.14 року Нікопольська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області звернулася до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 787,29 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є
платником єдиного податку на
спрощеній системі оподаткування.
Станом на 04.04.2014 року відповідач має
заборгованість зі сплати вказаного
податку у розмірі 787,29 грн., яка у
добровільному порядку не сплачена,
тому податковий орган звернувся до
суду із позовом про стягнення боргу.

Позивач в судове засідання не з'явився,
подав клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження (а.с 23).

Відповідач, повідомлений
належним чином про дату, час та місце
судового розгляду (а.с. 25), в судове
засідання не з'явився, повістка про
розгляд справи повернулася на адресу
відправника з відміткою пошти «за
закінченням строку зберігання». Згідно
з відомостями, що містяться в позовній
заяві та витязі з ЄДРПОУ,
місцезнаходженням відповідача є
адреса: 53200, АДРЕСА_1, на цю ж адресу
направлена і судова повістка на ім'я
відповідача.

Відповідно до ч.4 ст. 33 КАС України, у
разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином..

За викладених обставин, у
відповідності до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справу розглянуто в порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог з
огляду на наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрована виконавчим комітетом
Нікопольської районної державної
адміністрації 01.04.2004 року,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
підтверджується витягом з ЄДР станом
на 28.10.13 р., перебуває на обліку в
Нікопольській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області як платник
податків і зборів з 27.08.2001 року за № 37
(а.с. 8-9, 10, 11).

Статтею 36 Податкового кодексу України
визначено поняття податкового
обов'язку, зокрема, це обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Згідно п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу
України, передбачено, що юридична особа
чи фізична особа - підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Пунктом 291.4 ст. 291 Податкового кодексу
України передбачено сім груп, на які в
залежності від кількості найманих
працівників, виду діяльності та обсягу
доходу за календарний рік поділяються
суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до п.п. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298
Податкового кодексу України, для
обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до органу
державної податкової служби заяву.

За заявою від 24.01.2012 р.№1149/10 (а.с. 13)
фізичну особу підприємця ОСОБА_1 з
01.01.2012 р. зареєстровано платником
єдиного податку зі ставкою податку 10%
від розміру мінеімальної заробітної
плати (а.с. 14).

Відповідно п.291.4. ст. 291 ПК України
суб'єкт господарювання, який
застосовує спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності -
фізична особа - підприємець, яка
здійснює господарську діяльність з
надання послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови,
що протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1 000 000
гривень. Доходом платника єдиного
податку є для фізичної особи -
підприємця - дохід, отриманий
протягом податкового (звітного)
періоду в грошовій формі
(готівковій та/або безготівковій);
матеріальній або нематеріальній формі,
визначеній пунктом 292.3 цієї статті.
При цьому до доходу не включаються
отримані такою фізичною особою
пасивні доходи у вигляді процентів,
дивідендів, роялті, страхові виплати
і відшкодування, а також доходи,
отримані від продажу рухомого та
нерухомого майна, яке належить на
праві власності фізичній особі та
використовується в її господарській
діяльності (п. 292.1. ст. 292 ПК України).

Ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої
законом на 1 січня податкового
(звітного) року (далі у цій главі -
мінімальна заробітна плата), та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Судом встановлено, що у заяві ОСОБА_1
про право застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності вказано, що фізична
особа-підприємець займатиметься
роздрібною торгівлею з лотків і на
ринках та роздрібною торгівлею поза
магазином.

Пунктом 294.4. ст. 294 Податкового кодексу
України визначено, що для
зареєстрованих в установленому
порядку фізичних осіб - підприємців,
які до закінчення місяця, в якому
відбулася державна реєстрація, подали
заяву щодо обрання спрощеної системи
оподаткування та ставки єдиного
податку, встановленої для першої або
другої групи, перший податковий
(звітний) період починається з першого
числа місяця, наступного за місяцем,
у якому виписано свідоцтво платника
єдиного податку.

Платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску
не пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року. Нарахування
авансових внесків для платників
єдиного податку першої і другої груп
здійснюється органами державної
податкової служби на підставі заяви
такого платника єдиного податку щодо
розміру обраної ставки єдиного
податку, заяви щодо періоду щорічної
відпустки та/або заяви щодо терміну
тимчасової втрати працездатності (п.
295.1, 295.2 ст. 295 ПК України).

Пунктом 300.1 ст. 300 передбачено, що
платники єдиного податку несуть
відповідальність відповідно до цього
Кодексу за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

Станом на 1 січня 2012 року розмір
мінімальної заробітної плати складав
1073,00 грн., отже за період з 20.10.2012 року по
20.12.2012 року належна до сплати сума
складає 321,90 грн. З урахувааннням
переплати у розмірі 107,10 грн., сума
заборгованості складає 214,80 грн.

Станом на 1 січня 2013 року розмір
мінімальної заробітної плати складав
1147,00 грн., отже за період з 20.01.2013 року по
20.06.2013 року належна до сплати сума
складає 688,20 грн. З урахувааннням
переплати у розмірі 119,00 грн., сума
заборгованості складає 569,20 грн. Отже
загальна сума заборгованості
становить 784,00 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.175 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129
Податкового кодексу України, пеня
автоматично нараховується на суму
податкового боргу після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання.

На підставі вказаної норми закону
відповідачу нарахована пеня у розмірі
3,29 грн., а загальна сума заборгованості
становить 787,29 грн.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Як свідчать матеріли справи, 24.10.2012 року
на адресу відповідача направлена
вимога форми «Ф» № 459-25 від 26.09.2013 року,
яка повернута на адресу відправника з
відміткою пошти «за закінченням
терміну зберігання» (а.с. 15).

Судом встановлено, що за змістом,
формою та підставами винесення така
податкова вимога узгоджується з
компетенцією органів державної
податкової служби України,
встановленою Податковим кодексом
України та Порядком направлення
органами державної податкової служби
податкових вимог платникам податків,
затвердженим наказом ДПА України від
24.12.2010 року № 1037 (далі - Порядок).

Відповідно до п.4.6 вказаного Порядку,
податкова вимога вважається
надісланою (врученою) фізичній особі,
якщо її вручено особисто такій
фізичній особі або її законному
представнику чи надіслано листом на її
адресу за місцем проживання або
останнього відомого місця її
знаходження з повідомленням про
вручення.

Доказів оскарження податкової вимоги
заявника відповідачем до суду не
надано, а судом в порядку ст. 11 КАС
України, не встановлено.

В разі невиконання податкової вимоги
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків на
користь держави заходи щодо погашенням
податкового боргу, зокрема шляхом
стягнення коштів з рахунків платника
податку у банках, обслуговуючих такого
платника податків. Стягнення
здійснюється за рішенням суду, яке
направляється до виконання органам
державної податкової служби, у розмірі
суми податкового боргу або його
частини (п.п.95.1, 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України).

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків проводиться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
моменту надіслання такому платнику
податків вимоги (п.95.2 ст. 95 Податкового
кодексу України).

Відповідно до п.87.1 ст. 87 Податкового
кодексу України джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у
тому числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема
корпоративних прав, отримані як
позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

В силу пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках,
обслуговуючих такого платника, на суму
податкового боргу або його частини.

З огляду на те, що заборгованість
платника податку не погашена у
встановленому законом порядку, позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) на користь бюджету податковий
борг по єдиному податку з фізичних осіб
у розмірі 787,29 грн. (сімсот вісімдесят
сім грн. 29 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя І.В.
Тулянцева