Справа № 826/8392/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м. Київ
К/800/43892/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),
Ліпського Д.В., Тракало В.В.,розглянувши
в порядку письмового провадження
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Відділу
державної виконавчої служби
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві, треті особи: ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит", ОСОБА_6, про
скасування постанови, акта опису і
арешту майна, звільнення з-під арешту
транспортного засобу,

за касаційною скаргою ОСОБА_7, поданої
від імені ОСОБА_4 і ОСОБА_5, на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 13 червня 2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року,

встановив:

У червні 2013 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5
пред'явили позов до Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
(далі - ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві)
про скасування постанови від 16.01.2013 р.
про розшук майна боржника, скасування
акта опису і арешту майна від 26.03.2013 р.
серії АА № 058047, звільнення з-під арешту
транспортного засобу марки MITSUBISHI OUTLENDER
2.0, 2005 року випуску, колір сірий, номер
кузова: НОМЕР_1, ДНЗ НОМЕР_2, накладеного
ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві на
підставі акта опису і арешту майна від
26.03.2013 р., зобов'язання відповідача
передати транспортний засіб ОСОБА_4 і
ОСОБА_5

Позов обґрунтували тим, що їм належить
право власності на автомобіль,
вилучений у ОСОБА_6 як боржника у
виконавчому провадженні, що виключає
можливість звернення стягнення на
даний транспортний засіб.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
червня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник
позивачів ОСОБА_7 просить скасувати
судові рішення та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.
Посилається на те, що суди не дослідили
момент набуття позивачами права
власності на спірний автомобіль, що
призвело до необґрунтованого висновку
про відсутність підстав для зняття з
нього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що постановою ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві від 27.06.2012 р.
відкрито виконавче провадження ВП №
33183571 з виконання виконавчого листа №
2-1397, виданого Голосіївським районним
судом м. Києва 06.08.2010 р., про стягнення з
ОСОБА_6 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" боргу в сумі 730 581,42 грн.

У строк для самостійного виконання
рішення ОСОБА_6 борг не сплатив.

01.08.2012 р. відповідачем направлено запит
до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві
щодо надання інформації про наявність
майна, зареєстрованого за ОСОБА_6

Листом від 03.08.2012 р. УДАІ ГУ МВС України
в м. Києві повідомило, що ОСОБА_6 є
власником транспортного засобу MITSUBISHI
OUTLENDER 2.0, 2005 року випуску, колір сірий,
номер кузова: НОМЕР_1, ДНЗ НОМЕР_2 (далі -
автомобіль MITSUBISHI OUTLENDER).

08.11.2012 р. ВДВС Оболонського РУЮ у м.
Києві виніс постанову про накладення
арешту на все майно ОСОБА_6 із забороною
його відчуження.

Постановою від 16.01.2013 р. державним
виконавцем оголошено розшук
автомобіля MITSUBISHI OUTLENDER.

Згідно з актом опису й арешту майна від
26.03.2013 року серії АА № 058047 державним
виконавцем вилучено автомобіль MITSUBISHI
OUTLENDER та передано його на відповідальне
зберігання ОСОБА_8

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) є сукупністю дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

В силу статті 32 Закону України "Про
виконавче провадження" одним із
заходів примусового виконання рішень є
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб.

Згідно з частиною третьою статті 11
цього Закону державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, зокрема,
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку.

Відповідно до статті 60 Закону України
"Про виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

За змістом наведеної норми закону,
вирішальною ознакою для зняття з майна
арешту є те, що на момент його
накладення майно вже належало цій
особі (позивачеві) на праві власності.

В обґрунтування вимоги про зняття
транспортного засобу з-під арешту
позивачі послались на ухвалу
Макарівського районного суду
Київської області від 5 квітня 2013 року у
цивільній справі № 370/746/13-ц за позовом
ОСОБА_5 і ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, якою затверджено
укладену між сторонами мирову угоду.
Згідно з умовами даної мирової угоди
сторони погодили визнати право
власності на автомобіль MITSUBISHI OUTLENDER за
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 09.11.2009 р. в рахунок
погашення заборгованості за договором
позики грошових коштів від 08.07.2009 р.

Однак у період виявлення автомобіля,
накладення арешту на майно, оголошення
розшуку, опису і арешту транспортного
засобу останній належав на праві
власності і був зареєстрований за
ОСОБА_6, а згідно із статтею 334
Цивільного кодексу України право
власності за договором виникає, за
загальним правилом, з моменту
передання майна, а не дати, погодженої
сторонами мирової угоди.

У зв'язку з цим суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, що на момент прийняття ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві постанови
про розшук майна боржника, його опису й
арешту ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не були
власниками спірного автомобіля, що
свідчить про правомірність дій і
рішень відповідача.

Згідно з частиною першою статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 - представника
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
червня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 серпня 2013 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Ліпський Д.В. Тракало
В.В.