Справа № 2а-3051/11/1070
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/41541/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу споживчого
товариства "Віктан" (далі - Товариство)

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12.09.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.05.2012

у справі № 2а-3051/11/1070

за позовом Товариства

до державної податкової інспекції в
Обухівському районі Київської області
(далі - ДПІ)

про скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання нечинним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 01.03.2011 №
/172, згідно з яким позивача
притягнуто до відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 578 274 грн. за
порушення порядку оприбуткування
готівки.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12.09.2011,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.05.2012, у позові відмовлено з тих
мотивів, що зафіксовані в акті
перевірки правопорушення
підтверджуються документально.

Не погоджуючись з висновками судів
попередніх інстанцій, Товариство
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
акти та задовольнити позов. Зокрема, на
обґрунтування касаційних вимог
скаржник зазначає, що ним було
дотримано законодавчо встановлену
процедуру оприбуткування готівкових
коштів, тоді як порушення порядку
ведення Книги обліку розрахункових
операцій (далі - КОРО) не може бути
підставою для застосування до платника
стягнень в порядку статті 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки».

Перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги з
урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що 15.02.2011
працівниками ДПІ було проведено
фактичну перевірку належного
позивачеві магазину-кафе, під час якої
було виявлено неоприбуткування
Товариством в установленому порядку
готівкових коштів у загальній сумі 115
654,80 грн. за період з 30.06.2008 по 14.02.2011.

Зміст виявленого правопорушення
полягає в тому, що фіскальні звітні
чеки за вказаний період, які були
роздруковані з реєстратора
розрахункових операцій з фіскальним
номером , зберігалися Товариством
у КОРО, зареєстрованій на інший
реєстратор розрахункових операцій (з
фіскальним номером ), який знято з
реєстрації.

Кваліфікувавши вказані дії позивача як
порушення вимог пункту 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637 (далі - Положення № 637), ДПІ було
прийнято оспорюване податкове
повідомлення-рішення, за яким
Товариство зобов'язано сплатити 578 274
грн. штрафних санкцій.

У розгляді цієї справи суди обох
попередніх інстанцій цілком об'єктивно
погодилися з наведеною правовою
оцінкою поведінки позивача.

Так, у пункті 1.2 Положення зазначено, що
оприбуткування готівки - це проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Згідно з пунктом 2.6 названого Положення
уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Наведені законодавчі норми дають
підстави для висновку про те, що у разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням
розрахункової книги оприбуткуванням
готівки є сукупність таких дій:
фіксація повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО (даних розрахункової
книги) та відображення на їх підставі
готівки у книзі обліку розрахункових
операцій. Невиконання будь-якої з цих
дій є порушенням порядку
оприбуткування готівки, за яке
встановлена відповідальність абзацом
третім статті 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки».

Слід також зазначити, що відповідно до
статті 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин), книга
обліку розрахункових операцій - це
прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах державної
податкової служби України книга, що
містить щоденні звіти, які складаються
на підставі відповідних розрахункових
документів щодо руху готівкових
коштів, товарів (послуг).

За правилами пункту 2.2 Порядку
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 01.12.2000 № 614,
Книга ОРО реєструється на кожний
реєстратор розрахункових операцій або,
якщо згідно з чинним законодавством
розрахунки можуть проводитися без
застосування РРО, - на окрему
господарську одиницю, депо
підприємства електротранспорту, а при
наданні послуг пасажирським
автомобільним транспортом - на кожного
кондуктора або, за рішенням СГ, на
кожний транспортний засіб.

Таким чином, КОРО, зареєстрована на
інший РРО, не відповідає поняттю КОРО у
розумінні наведених законодавчих норм.
А тому зберігання фіскальних звітних
чеків та виконання записів про рух
готівки у КОРО, зареєстрованій на іншій
реєстратор розрахункових операцій, не
може вважатися оприбуткуванням
виручки.

У той же час слід зазначити, що
оспорюване податкове
повідомлення-рішення було прийнято на
підставі норм Податкового кодексу
України, за змістом пункту 114.1 статті 114
якого штрафні (фінансові) санкції
застосовуються протягом строків
давності для нарахування податкових
зобов'язань, визначених статтею 102
цього Кодексу (тобто протягом 1095 днів).

Однак, як вбачається з установлених
судами обставин справи, розглядувані
правопорушення були вчинені позивачем
у період з 30.06.2008 по 14.02.2011, тобто як до та
і після моменту набрання чинності
Податковим кодексом України.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного
Суду України від 09.02.1999 № 1/99-рп, частину
першу статті 58 Конституції України
щодо дії нормативно-правового акта в
часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Неприпустимість зворотної дії
нормативно-правового акта полягає в
тому, що запроваджені ним нові норми не
можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності. Отже, приписи
нового нормативно-правового акта не
можуть змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене тривалість і
правила обчислення строку
застосування заходів відповідальності
у вигляді штрафних санкцій
визначається за тими правилами, які
були чинними на момент початку
перебігу відповідного строку, та не
змінюється в разі подальших змін
законодавства, яке регулює відповідні
відносини.

У період до 01.01.2011 строк застосування
штрафу за правопорушення, про яке
йдеться в акті перевірки, як різновиду
адміністративно-господарської санкції
був врегульований статтею 250
Господарського кодексу України, якою
передбачено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніше як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

А відтак суди, встановивши, що факт
порушення позивачем вимог пункту 2.6
Положення № 637 підтверджений
документально, повинні були визнати
незаконним застосування контролюючим
органом до позивача штрафу поза межами
річного строку з дня вчинення цих
правопорушень, які відбулися до 01.01.2011.

Порушення судами першої та апеляційної
інстанцій зазначених норм
процесуального права унеможливило
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, у зв'язку з чим та
відповідно до частини другої статті 227
КАС ухвалені у справі судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції у відповідній частині.

Під час нового розгляду справи суду
слід взяти до уваги викладене в цій
ухвалі, встановити суму виручки, яку не
було належним чином оприбутковано
позивачем у період з 01.03.2010 по 01.03.2011, та
на підставі цього обчислити суму
штрафних санкцій, яка підлягає
застосуванню до Товариства з огляду на
законодавчо встановлені часові межі
застосування цих санкцій.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу споживчого
товариства "Віктан" задовольнити
частково.

2. Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12.09.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.05.2012 у
справі № 2а-3051/11/1070 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько