Справа № 2а/2370/3650/12
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. м.
Київ К/800/28604/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Умань на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м. Умані та
Уманському районі Черкаської області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Умань про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Умані та Уманському районі
Черкаської області звернулось до суду
з позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Умань про
стягнення коштів у розмірі 199 002,04 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем не прийнято до заліку для
відшкодування витрати на виплату
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві,
щомісячної державної адресної
допомоги, допомоги на поховання за
період з 01.06.2012 по 31.08.2012 на загальну
суму 199 002,04 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду дві 18 жовтня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року постанову Черкаського окружного
адміністративного суду дві 18 жовтня 2012
року скасовано в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
заборгованості по відшкодуванню суми
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій, у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в розмірі 358,98 грн. за
період з червня по серпень 2012 року.

У поданій касаційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Умань із
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем не
прийнято до заліку витрати, понесені
органом Пенсійного фонду з виплати
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій, у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період червень-серпень
2012 року на загальну суму 199002,04грн., з
яких 358,98 грн. - виплата пенсії особі, яка
є інвалідом дитинства та перебувала на
утриманні особи, що померла внаслідок
нещасного випадку на виробництві, 185128,52
грн. - державна адресна допомога, та 3
390,58 грн. - витрати на виплату допомоги
на поховання.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
позицією суду апеляційної інстанції
щодо наявності підстав для задоволення
позову в частині стягнення з
відповідача 358,98 грн., з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 33 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" у разі смерті
потерпілого мають право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом
дитинства, тобто непрацездатною
особою, у зв'язку з чим має право на
отримання страхових виплат відповідно
до положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" протягом всього
періоду своєї непрацездатності, а не до
моменту закінчення навчання.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення:

профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;

відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого;

допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;

відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків;

пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

пенсія у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

допомога на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

За вказаних обставин, колегія суддів
вказує на обґрунтованість висновків
судів попередніх інстанцій щодо
наявності підстав для відшкодування
відповідачем органу Пенсійного фонду
України суми виплаченої ним пенсії у
розмірі 358,98 грн.

Крім того, колегія суддів вказує на
необґрунтованість доводів касаційної
скарги щодо необхідності вирішення
вказаного спору виключно на
централізованому рівні відповідно до
положень Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України від 04.03.2003 року №5-4/4, оскільки
встановлене Порядком правило та
механізм взаєморозрахунків на
централізованому рівні між Фондом та
Пенсійним фондом України розраховані
на відсутність спору та реалізуються
за наслідками попередньо здійснених
згідно з пунктами 5, 6 Порядку звірок
витрат за особовими справами
потерпілих, складання актів таких
звірок, узгодження й подання
відповідних довідок.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів вказує
на обґрунтованість висновків суду
апеляційної інстанції щодо наявності
підстав для часткового задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судом апеляційної інстанції
дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваного судового
рішення судом не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Умань залишити
без задоволення, а постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: