Справа № 210/172/14-а
Суддя: Чайкіна О. В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/172/14-а
Провадження № 2-а/210/66/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

"11" червня 2014 р.

Дзержинський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області, у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

при секретарі Ромашевському В.Є.,

за участі представників сторін:
позивача: ОСОБА_2

відповідача - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Головного державного
інспектора праці Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Дніпропетровській області Марініч
Тетяни Владиславівни про визнання
незаконними та скасування постанов про
накладення адміністративного
стягнення №04-05-16/329-47, 04-0516/331-49, №
04-05-16/333-51 від 17.12.2013р. , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративними позовами щодо
визнання незаконними та скасування
постанов № 04-05-16/329-47, 04-0516/331-49, №
04-05-16/333-51 від 17.12.2013 року про накладення
на нього адміністративного стягнення у
вигляді штрафу за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.188-6 КУпАП. В
обґрунтування позовних вимог вказував
на те, що постанови про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності прийняті незаконно,
оскільки відповідач був не допущений
до перевірки, т.я. ним не було додержано
вимог законодавства щодо порядку
проведення позачергових перевірок та
документів, які необхідні для їх
проведення. Крім того, притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності здійснено з
порушенням вимог КУпАП, без його
присутності, без надання можливості
скористатись правовою допомогу,
представити докази, заперечення щодо
протоколу, а обставини, викладені у
протоколах, які слугували доказом для
прийняття оскаржуваних постанов, не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Ухвалою суду провадження за вказаними
позовами об'єднані в одне у зв'язку з
однорідністю предмету спору, сторін,
позовних вимог.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав з
підстав, викладених в адміністративних
позовах. Вважає оскаржувані постанови
незаконними, винесені з порушення
КУпАП, просив їх скасувати, а
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
закрити.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, до суду надав заперечення, в
яких вказав, що направлення на
перевірку винесено з урахуванням
Порядку проведення перевірок
посадовими особами Державної
інспекції України з питань праці та її
територіальних органів, затвердженого
наказом Мінсоцполітики України № 390
від 02.07.2013р., підприємство безпідставно
відмовило у допуску до перевірки, у
зв"язку з чим відповідача завчасно було
сповіщено про дату час та місце
розгляду матеріалів. Вважає
притягнення позивача до
відповідальності правомірним, просить
у позовах відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до наступних висновків.

Відповідно до тексту оскаржуваних
постанов, позивач притягнутий до
адміністративної відповідальності за
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.188-6
КУпАП, тобто за невиконання законних
вимог посадових осіб центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань нагляду та
контролю за додержанням законодавства
про працю, щодо усунення порушень
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування або створення
перешкод для діяльності цього органу.

Оскаржувані постанови перевірялись
судом на предмет дотримання суб'єктом
владних повноважень принципів
правомірної адміністративної
поведінки, а саме: чи прийнято рішення
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо.

Реалізовуючи свої повноваження,
суб'єкти владних повноважень повинні
діяти добросовісно та на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України. Суд при вирішенні справи,
відповідно до ст. 9 КАС України,
перевіряє законність дій чи прийнятого
рішення суб'єкта владних повноважень.

Дії відповідача під час проведення
перевірок, незалежно від їх виду,
врегульовано 2 Порядком проведення
перевірок посадовими особами
Державної інспекції України з питань
праці та її територіальних органів,
затвердженому вищезгаданим Наказом
Мінсоцполітики від 2 липня 2012 р. № 390
(далі - Порядок № 390).

Згідно з п. 2, 3 Порядку № 390, право
проведення перевірок мають посадові
особи Держпраці України та її
територіальних органів, які відповідно
до своїх посадових обов'язків мають
повноваження державного інспектора з
питань праці (за текстом - Інспектор).
Інспектор може проводити планові та
позапланові перевірки, які можуть
здійснюватися за місцем провадження
господарської діяльності суб'єкта
господарювання або його відокремлених
підрозділів або у приміщенні органу
державного нагляду (контролю) у
випадках, передбачених Законом України
„Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності".

Позапланова перевірка проводиться
незалежно від кількості раніше
проведених перевірок за наявності
підстав, визначених Законом України
„Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності". При цьому,
позапланові перевірки за зверненнями
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктами господарювання
вимог законодавства про працю та
загальнобов'язкове державне соціальне
страхування здійснюються за наявності
згоди Держпраці України на їх
проведення. Інспекторам забороняється
виступати посередниками, арбітрами чи
експертами під час розгляду трудових
спорів.

Як вбачається з матеріалів праці, до
Державної інспекції України з питань
праці у листопаді 2013 року надійшли
скарги фізичних осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, розгляд яких доручено до
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Дніпропетровській
області (ТДІзПП у Дніпропетровській
області).

При цьому, зі змісту листів Держпраці
України вбачається, що ТДІзПП у
Дніпропетровській області мало
повідомити про вжиті заходи заявника
та адресата. Крім того, ТДІзПП у
Дніпропетровській області у разі
необхідності доручено провести
перевірку додержання законодавством
про працю у ПАТ «Криворізький
залізорудний комбінат».

Натомість Відповідач не представив до
суду підтверджень, що за результатами
розгляду скарг. виникла необхідність
проведення позапланової перевірки та
про необхідність проведення такого
заходу повідомлено Держпраці України
та отримано відповідну згоду.

При цьому, суд доходить до висновку, що
при призначенні та проведенні
позапланової перевірки відповідачем у
справі не у повній мірі додержано
вимоги Порядку №390, та чинного
законодавства, у зв'язку з чим
направлення відповідача для
проведення позапланової перевірки не
відповідає вимогам закону, і, отже, не
може бути розцінено, як законна вимога.

Так, згідно абз.4 ч.1 ст.6 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", підставами для здійснення
позапланових заходів є, у тому числі -
звернення фізичних осіб про порушення
суб'єктом господарювання вимог
законодавства. Позаплановий захід у
цьому разі здійснюється тільки за
наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.

Тобто, для проведення відповідачем
вищевказаної перевірки згідно вимог
закону необхідна згода центрального
органу виконавчої влади на його
проведення, у даному випадку Держпраці
України.

Відповідно до ч.1, 3 ст.7 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", вказана згода надається
(зокрема) у вигляді видання наказу.
Номер та дата вказаного наказу також
зазначаються і у направленні на
перевірку.

Суд не погоджується з твердженнями
Відповідача, що проведення таких
позапланових перевірок регламентовано
дорученнями Держпраці України №№
3318/4/21/07/4574-13, 3330/4/21/07/4571-13, 3336/4/21/07/4570-13 від
18.11.2013р., оскільки вказаними листами
доручено розглянути звернення, і лише
за наявності умов проводити перевірку
у встановленому законодавством
порядку.

Відповідачем не надано до суду
конкретних наказів про проведення
позапланових перевірок у ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
за скаргами фізичних осіб ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що свідчить про їх
відсутність.

Наданий до суду у якості доказів
правомірності позапланово перевірки
наказі № 327-к від 26.11.2013 року, про який
зазначено у направленні на перевірку, в
порушення вимог ч.1 ст.7 вказаного
Закону України, не міститься
найменування суб'єкта господарювання,
щодо якого буде здійснюватися захід, та
предмет перевірки.

Вказаний наказ видано заступником
начальника ТДІзПП в Дніпропетровській
області містить лише посилання на
необхідність проведення перевірок у
необмеженої кількості суб'єктів та з
питань дотримання додержання
законодавства про працю.

Додаток до вказаного наказу не
засвідчений підписами видавника
наказу, і не відповідає вимогам
належності та допустимості доказів,
тому відхиляється судом.

Таким чином, направлення для
проведення позачергової перевірки за
даним фактом та наказ, на підставі
якого воно видане, не відповідають
вимогам чинного законодавства, і, отже,
не можуть бути розцінені, як законні
вимоги посадових осіб центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань нагляду та
контролю за додержанням законодавства
про працю згідно диспозиції ст.188-6
КУпАП.

Згідно з ст. 10 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" суб'єкт господарювання під
час здійснення державного нагляду
(контролю) має право: перевіряти
наявність у посадових осіб органу
державного нагляду (контролю)
службового посвідчення і одержувати
копії посвідчення (направлення) на
проведення планового або
позапланового заходу; не допускати
посадових осіб органу державного
нагляду (контролю) до здійснення
державного нагляду (контролю), якщо: -
посадова особа органу державного
нагляду (контролю) не надала копії
документів, передбачених цим Законом,
або якщо надані документи не
відповідають вимогам цього Закону.

Отже, у позивача були наявні формальні
підстави для не допуску до перевірки.

Вказані обставини мали бути з'ясовані
під час складання протоколів про
адміністративне правопорушення, та
винесення оскаржуваних постанов про
притягнення позивача до
відповідальності, оскільки відповідно
до ст.245 КУпАП завданнями провадження в
справах про адміністративні
правопорушення є: своєчасне, всебічне,
повне і об'єктивне з'ясування обставин
кожної справи, вирішення її в точній
відповідності з законом; при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення посадова особа
зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи (ст.280
КУпАП).

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не
може бути підданий заходу впливу у
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше, як на
підставах і в порядку, встановлених
законом. При цьому, провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законів.
Підтвердженням вчинення
адміністративного правопорушення
являться докази, якими у відповідності
до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані,
на основі яких у визначеному законом
порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність,
права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження;
оскаржити постанову по справі. Справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Як з"ясовано в ході судового розгляду,
при винесенні постанови та накладенні
адміністративного стягнення державним
інспектором праці були порушені вимоги
ст.280 КУпАП, а саме не встановлені
обставини, які підлягають
обов'язковому з'ясуванню, не прийнято
до уваги, що особа, яка притягується до
адміністративно відповідальності
клопотала про перенесення розгляду
справи та мала намір ознайомитись з
протоколами про адміністративне
правопорушення та надати свої
пояснення і заперечення матеріалами,
як і реалізувати право позивача на
правову допомогу.

Оскільки акти про недопуск, протоколи
про адміністративне правопорушення,
оскаржувані постанови за ст. 188-6 КУпАП
винесені в один і той же день -
17.12.2013року Позивач був позбавлений
скористатись правом надання
заперечень, письмових доказів, заявити
відповідні клопотання, отримати
правову допомогу. У зв'язку з чим, з
прийняттям оскаржуваної постанови
порушено права Позивача на повне,
всебічне та об'єктивне дослідження
матеріалів справи, та встановленні на
підставі оцінки доказів у їх
сукупності наявності в його діях
складу адміністративного
правопорушення за ст.. 188-6 КУпАП.

Крім того, Відповідачем при прийнятті
оскаржуваних постанов про накладення
штрафу відповідно до статті 188-6 КУпАП,
було порушено ст. 280 КУпАП, а саме: не
з'ясовано: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа в його вчинені, чи підлягає
вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України
вина особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

При цьому, суд критично відноситься до
інших доводів сторони позивача щодо
порушення чинного законодавства при
складанні оскаржуваних протоколів про
адміністративні правопорушення та
винесенні постанов за ними.

На підставі викладеного, суд вважає, що
державним інспектором праці були
допущені порушення при розгляді
адміністративної справи щодо
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності, що
потягли за собою неправомірність
оскаржуваної постанови.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до вимог статті 71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності прийнятих ним
постанов №04-05-16/329-47, 04-0516/331-49, № 04-05-16/333-51
від 17.12.2013р. про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст.. 188-6 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про, зокрема
визнання протиправними дій суб'єкта
владних повноважень і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень.

За зазначених обставин справи,
оскаржувані постанови №04-05-16/329-47,
04-0516/331-49, № 04-05-16/333-51 від 17.12.2013р. про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст.. 188-6 КУпАП, підлягає скасуванню.

Суд вважає, що таке рішення спрямоване
на захист прав, свобод, інтересів
Позивача у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Що ж стосується вимог позивача щодо
закриття проваджень у справах про
адміністративні правопорушення, вони
не підлягають задоволенню, оскільки
суд адміністративної юрисдикції при
розгляді справа з приводу рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень у справах про притягнення
до адміністративної відповідальності
не наділений повноваженнями закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення, так як
не здійснює апеляційний перегляд
справи про адміністративне
правопорушення по суті з визначенням
наявності чи відсутності складу
правопорушення, вини чи невинуватості
особи у вчиненні інкримінованого їй
правопорушення (перевірку
обґрунтованості постанови), що прямо
віднесено до компетентних органів - у
даному випадку ТДІзПП у
Дніпропетровській області.

На підставі викладеного, з урахуванням
ст.ст. 7, 9, 188-6, 245, 251, 268, 281 КУпАП,
керуючись ст. ст. 2, 9 71, 100, 158-163, 171-2 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
головного державного інспектора праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Дніпропетровській
області Марініч Тетяни Владиславівни
про визнання незаконними та скасування
постанов про накладення
адміністративного стягнення
№04-05-16/329-47, 04-0516/331-49, № 04-05-16/333-51 від
17.12.2013р., - задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати
постанови №04-05-16/329-47, 04-0516/331-49, №
04-05-16/333-51 від 17.12.2013 року про накладення
на ОСОБА_3 адміністративних стягнень у
вигляді штрафу за скоєння
адміністративних правопорушень,
передбачених ст.188-6 КУпАП.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення загального суду, як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень, щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

У судовому засіданні 11 червня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови складено 16 червня 2014 року.

Суддя:
О. В. Чайкіна