Справа № 426/1106/13-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/53731/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Васильченко Н.В.,

Горбатюка С.А.,

розглянула у порядку письмового
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Сватівського районного суду
Луганської області від 30.08.2013 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Сватівському районі Луганської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до Сватівського
районного суду Луганської області з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Сватівському районі
Луганської області, в якому просив
визнати протиправною відмову УПФУ,
оформленою протоколом № 7 від 06.06.2013 р.
засідання комісії з призначення
пенсій, в призначенні йому пенсії за
віком на пільгових умовах за списком №
1 відповідно до п. «в» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» із
зарахуванням до пільгового страхового
стажу часу проходження строкової
військової служби на підставі його
заяви від 30.05.2013 р., зобов'язати
відповідача призначити йому на
підставі заяви від 30.05.2013 р. пенсію за
віком на пільгових умовах по списку № 1
відповідно до п. «в» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» із
зарахуванням до пільгового страхового
стажу часу проходження строкової
військової служби протягом 1980-1982 р.р.

Постановою Сватівського районного
суду Луганської області від 30.08.2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.10.2013 року
постанову Сватівського районного суду
Луганської області від 30.08.2013 року
залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанції,
ОСОБА_3 подав до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає залишенню без задоволення з
таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач проходив
строкову військову службу у період з
14.11.1980 р. по 30.10.1982 р., військовій службі
передувала робота на посаді
вальцовщика резинових сумішей в
Головному заводі КВО «Красний
резинщик» з 13.08.1980 р. по 30.09.1980 р.,
звільнений у зв'язку з призовом на
строкову військову службу. Після
проходження строкової військової
служби позивач навчався у вищому
навчальному закладі на денній формі
навчання, а з 26.08.1988 р. працював у
Київському виробничому об'єднанні
«Красний резинщик»
інженером-технологом.

30.05.2013 р. ОСОБА_3 звернувся до УПФУ у
Сватівському районі Луганської
області із заявою про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
списком № 1 згідно з п. «в» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
Рішенням комісії з призначення пенсій
при УПФУ в Сватівському районі
Луганської області, оформленим
протоколом № 7 від 06.06.2013 р., позивачу
відмовлено у призначенні позивачу
пенсії на пільгових умовах. Підставою
для відмови у призначенні пенсії є
відсутність достатнього пільгового
стажу, оскільки відповідачем до
пільгового стажу не зараховано період
проходження строкової військової
служби.

Згідно з пп.1 п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", який набрав чинності з 1
січня 2004 року та визначає принципи,
засади і механізми функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку і виплати
пенсій, надання соціальних послуг з
коштів Пенсійного фонду, що формуються
за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших
джерел, передбачених цим Законом,
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи
працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам.

Стаж роботи ОСОБА_3 за Списком № 1
недостатній для призначення пенсії за
віком відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», у
зв'язку з тим, що у даному випадку до
пільгового стажу не зараховується
період проходження строкової
військової служби.

Пунктом 1 статті 8 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» визначено, що час проходження
строкової військової служби
зараховується до стажу роботи, що дає
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, якщо на момент
призову на строкову військову службу
особа навчалася за фахом у
професійно-технічному навчальному
закладі, працювала за професією або
займала посаду, що передбачала право на
пенсію на пільгових умовах до введення
в дію Закону України "Про пенсійне
забезпечення" або на пенсію за віком на
пільгових умовах до набрання чинності
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

На момент призову на строкову
військову службу позивач працював на
посаді вальцовщика резинових сумішей,
тобто на посаді, що не передбачала
право на пенсію на пільгових умовах. У
зв'язку з цим, враховуючи положення
пункту 1 статті 8 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», час проходження строкової
військової служби позивача не
зараховується до стажу роботи, що дає
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Пункт 109 постанови Ради Міністрів СРСР
віл 03.08.1972 року № 590, на яку посилається
позивач у позові застосуванню не
підлягає, оскільки стаж роботи по
списку № 1 ним було набуто вже після
31.12.1991 року, тобто право на пенсію він
має за нормами законодавства України.

Також не підлягає застосуванню ст. 2
Закону України «Про військовий
обов'язок і військову службу» оскільки
вона не регулює порядок зарахування
військової служби саме до пільгового
стажу роботи, а лише її зарахування до
страхового стажу та стажу роботи по
спеціальності, та стажу державної
служби.

Колегія суддів вважає, що суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку щодо відмови у
задоволенні позовних вимог.

Касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, постанову Сватівського
районного суду Луганської області від
30.08.2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04.10.2013 року у цій справі залишити
без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: