Справа № К/9991/5146/12-С
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року
м. Київ К/9991/5146/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Білуги С.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
про визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити дії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29 листопада 2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області,
у якому просив визнати рішення
посадових осіб Управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
про відмову у наданні інформації на
адвокатський запит від 26 жовтня 2009
року та рішення голови Державної
податкової адміністрації №
61/Ш/26-33 від 11 лютого 2010 року про відмову
в наданні інформації ОСОБА_3
неправомірними і зобов'язати Державну
податкову адміністрацію України в
Закарпатській області надати суду,
позивачу і представнику позивача
інформацію стосовно того, чи
заводилась у 2004 році співробітниками
Управління податкової міліції
Державної податкової адміністрації у
Закарпатській області
оперативно-розшукова справа стосовно
громадянина ОСОБА_3

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 26 жовтня 2009 року
адвокат ОСОБА_4, звернувся до
начальника Управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
із запитом, в якому просив повідомити
його чи заводилась у 2004 році
співробітниками Управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
оперативно-розшукова справа стосовно
громадянина України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1. На
підтвердження повноважень, до
адвокатського запиту була надана копія
довіреності від 11 серпня 2009 року.

Листом першого заступника голови
начальника Управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
від 02 листопада 2009 року за № 337/З/26-33
адвокату ОСОБА_4, керуючись абзацом 13
статті 9 Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність» та
статтею 6 Закону України «Про
адвокатуру», було відмовлено у наданні
відомостей, про надання яких йшлося у
його запиті.

01 лютого 2010 року до голови Державної
податкової адміністрації у
Закарпатській області звернувся
особисто громадянин ОСОБА_3, який
просив відповідно до статей 9 та 23
Закону України «Про інформацію»,
статей 1, 3, та 5 Закону України «Про
звернення громадян» надати інформацію
про те, чи заводилась стосовно нього
співробітниками Управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
оперативно-розшукова справа у 2004 році.

Листом голови Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
від 11 лютого 2009 року за № 61/Ш/26-33
громадянину ОСОБА_3, посилаючись на
пункти 9, 13 статті 9 Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність»,
Закон України «Про державну таємницю»
та статтю 37 Закону України «Про
інформацію», було відмовлено у наданні
відомостей, про надання яких він
просив.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що запитувана позивачем інформація не
підлягає розголошенню, а тому дії
відповідача щодо відмови у наданні
такої інформації є правомірними.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 9, 13 статті 9 Закону
України «Про оперативно-розшукову
діяльність» № 2135-ХІІ громадяни України
та інші особи мають право у
встановленому законом порядку
одержати від органів, на які покладено
здійснення оперативно-розшукової
діяльності, письмове пояснення з
приводу обмеження їх прав і свобод та
оскаржити ці дії.

Не підлягають передачі і розголошенню
результати оперативно-розшукової
діяльності, які відповідно до
законодавства України становлять
державну таємницю. За передачу і
розголошення цих відомостей
працівники оперативних підрозділів, а
також особи, яким ці відомості були
довірені при здійсненні
оперативно-розшукової діяльності чи
стали відомі по службі або роботі,
підлягають відповідальності згідно з
чинним законодавством, крім випадків
розголошення інформації про незаконні
дії, що порушують права людини.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 8 Закону
України «Про державну таємницю» до
державної таємниці у порядку,
встановленому цим Законом, відноситься
також інформація, зокрема, у сфері
державної безпеки та охорони
правопорядку: про засоби, зміст, плани,
організацію, фінансування та
матеріально-технічне забезпечення,
форми, методи і результати
оперативно-розшукової діяльності.

Відповідно до наказу Служби безпеки
України № 440 від 12 серпня 2005 року, який
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 17 серпня 2005 року за №
902/11182 «Про затвердження Зводу
відомостей, що становлять державну
таємницю» відомості про зміст, форми,
методи, організаційні положення
оперативно-розшукової, діяльності
становлять державну таємницю.

Згідно статті 37 Закону України «Про
інформацію» 2657-ХІІ не підлягають
обов'язковому наданню для ознайомлення
за інформаційними запитами офіційні
документи, які містять у собі, зокрема,
інформацію, визнану у встановленому
порядку державною таємницею, а також
інформацію про оперативну роботу
органів прокуратури, МВС, СБУ.

Таким чином, відмовляючи позивачу у
задоволенні позову, суди попередніх
інстанцій дійшли до правильного
висновку про правомірність дій
відповідача про відмову позивачеві та
йому представнику у наданні інформації
стосовно того, чи заводилась у 2004 році
співробітниками Управління податкової
міліції Державної податкової
адміністрації у Закарпатській області
оперативно-розшукова справа стосовно
громадянина України ОСОБА_3

Відповідно до частини третьою
статті 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3
відхилити, а постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: