Справа № 2-а-4800/11/0213
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-4800/11/0213
Головуючий у 1-й інстанції: Пороховий
Суддя-доповідач: Драчук Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Драчук Т. О.

судді: Загороднюк А.Г. Полотнянко Ю.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області на постанову Липовецького
районного суду Вінницької області від
26 жовтня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2011 року позивач звернулася в
суд з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області про визнання відмови
протиправною та зобов'язання
відповідача нарахувати і виплатити у
повному обсязі позивачу, як дитині
війни, недоплачену щомісячну державну
соціальну 30% надбавку, що передбачена
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни". Постановою
Липовецького районного суду
Вінницької області від 26 жовтня 2011 року
позов задоволено частково, а саме
визнано відмову протиправною,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок щомісячної державної
соціальної допомоги позивачу та
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату на користь
позивача невиплачену щомісячну
державну соціальну допомогу,
встановлену ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по день припинення такого
права, з урахуванням фактично
виплаченого.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлено судом першої інстанції та
знайшло своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи, позивач
має статус дитини війни та відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" має право на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Ст. 7 вказаного Закону передбачено, що
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів не
приймає до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абз. 1 ч. 1 цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій
призначених згідно з цим законом,
оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсій за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання щомісячної державної
соціальної 30 % доплати до пенсії, як
дитині війни.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється,
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Право позивача на отримання підвищення
до пенсії відповідно до вимог ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не залежить від наявності
чи відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Як свідчать матеріали справи, на момент
звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми права позивачу щомісячне
підвищення до пенсії виплачувалось
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 року №530. Отже, відповідач не
правомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено ст. 6 зазначеного
Закону.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги в частині зобов'язання
відповідача нарахувати позивачам
щомісячне підвищення до пенсії у
розмірі, передбаченому ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по день припинення такого
права не вірно застосував норми
процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про пропущення своїх прав, свобод чи
інтересів.

У зв'язку з ухваленням Конституційним
Судом України Рішення від 9 вересня 2010
року № 19-рп/2010 у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень Закону України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо підвідомчості справ,
пов'язаних із соціальними виплатами",
колегія суддів звертає увагу на те, що
позовна заява, яка надійшла до
місцевого загального суду після 09
вересня 2010 року, повинна розглядатись в
межах строку, визначеного КАС України.

Суд першої інстанції мав би на стадії
відкриття провадження у справі винести
ухвалу про залишення
адміністративного позову в частині
стягнення недоплаченої пенсії за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з
22.05.2008 року по 11 квітня 2011 року без
розгляду, та продовжувати розгляд
справи по суті тільки щодо вимог,
заявлених в межах шестимісячного
строку.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу і не може
виходити за межі позовних вимог.

Судове рішення має бути наслідком
чинного правового регулювання. Воно не
може обмежувати волю законодавчого
органу в майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
право позивача на отримання
щомісячного підвищення до пенсії у
розмірі, передбаченому ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" підлягає захисту з 11 квітня 2011
року по день припинення такого права з
урахуванням виплачених сум.

Щодо вимоги позивача про стягнення
недоплаченого підвищення до пенсії у
вигляді державної соціальної допомоги
як дитині війни в розмірі 4713,65 гривень
колегія суддів зазначає, що позов в цій
частині задоволенню не підлягає,
оскільки суд не є органом, який
нараховує кошти, відповідні
нарахування проводяться Пенсійними
органами. Відповідно до п. 1 Положення
про Пенсійний фонд України,
затверджене Указом Президента України
від 01.03.2000 року № 121/2001, Пенсійний фонд
України є центральним органом
виконавчої влади, що здійснює
керівництво та управління солідарною
системою загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
готує документи для їх виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, інших
соціальних виплат.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Липовецькому районі Вінницької
області задовольнити повністю.

Постанову Липовецького районного суду
Вінницької області від 26 жовтня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Липовецькому районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії, - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати відмову управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі
Вінницької області щодо не нарахування
та невиплати ОСОБА_2 підвищення до
пенсії в розмірі, передбаченому ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії
у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", тобто 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, визначеної відповідно
до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з 11 квітня 2011 року по день
припинення такого права з урахуванням
виплачених сум.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у Липовецькому районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити щомісячне підвищення до
пенсії у розмірі, передбаченому ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 09 липня 2007 року
по 11 квітня 2011 року - залишити без
розгляду .

В решті позову відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.