Справа № 872/17400/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2014 рокусправа № 808/6745/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Шеченківському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14.08.2013 року

у справі № 808/6745/13-а

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Шеченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 22.11.2012
№,-

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до
Державної податкової інспекції у
Шеченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
22.11.2012 № , яким позивачу
нараховано штрафні санкції у розмірі
1700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
пропущенням відповідачем строку для
застосування штрафних санкцій,
встановленого статтею 250
Господарського кодексу України.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 14.08.2013 позов
задоволено: визнано протиправними та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 22.11.2012 №.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу (а.
с. 29), в якій, посилаючись на порушення
судом норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволені позовних вимог
у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскільки перевірка проведена у
відповідності до Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», який є спеціальним законом у
сфері застосування реєстраторів
розрахункових операцій, та яким не
передбачено строк давності по
застосуванню штрафних санкцій, отже
штрафні санкції до позивача
застосовані правомірно. Відповідач
зазначає, що штрафні санкції,
нараховані за вищеозначеним законом,
не є податковим зобов'язанням у
розумінні Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», тому норми
вказаного закону не поширюються на
правовідносини, що виникли.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений судом
належним чином.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, зазначає, що рішення
судом першої інстанції прийнято
законно та обґрунтовано.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено перевірку за дотриманням
суб'єктами господарювання порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів
та ліцензій, господарської одиниці -
кіоску № НОМЕР_1, що розташований за
адресою АДРЕСА_1, та належить суб'єкту
господарської діяльності ФОП ОСОБА_1,
за результатами якої складено акт від
13.07.2009.

Перевіркою встановлено наступні
порушення:

- не роздрукування та ненадання
розрахункового документу, що є
порушенням п. 1.2 ст. 3 Закону України
№265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»;

- невідповідність суми готівкових
коштів на місці проведення
розрахунків, що є порушенням п. 13.ст.3
Закону №265/95-ВР;

- відсутність Z - звітів за 22.05.2009, 03.06.2009,
03.06.2009, 07.06.2009, 25.06.2009, 29.06.2009, 04.07.2009, що є
порушенням п. 9 ст. 3 Закону №265/95-ВР.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 22.07.2009 на загальну
суму 9684,25 грн., що складається з
штрафних санкцій за порушення п.1, 2 ст.3
Закону №265/95-ВР - 165,00 грн.; п. 9 ст. 3 Закону
№265/95-ВР - 340,00 грн., п. 13. ст. 3 Закону
№265/95-ВР - 9179,25 грн.

22.12.2012 листом № 23795/10/22-1312 відповідач
повідомив позивача про не застосування
штрафних санкцій за незбереженні 6-ти
фіскальних звітних чеків у повному
розмірі, оскільки штрафна санкція у
розмірі 340,00 грн. фактично застосована
лише за один випадок незбереження
фіскальних чеків, а мала бути
застосована за всі шість випадків,
внаслідок чого прийнято податкове
повідомлення рішення № від 22.11.2012,
яким до позивача застосовано штрафну
санкцію у розмірі 1700,00 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції.

Зі змісту ч.3 ст.19 ГК України вбачається,
що держава здійснює контроль і нагляд
за господарською діяльністю суб'єктів
господарювання у таких сферах:
збереження та витрачання коштів і
матеріальних цінностей суб'єктами
господарських відносин - за станом і
достовірністю бухгалтерського обліку
та звітності; фінансових, кредитних
відносин, валютного регулювання та
податкових відносин - за додержанням
суб'єктами господарювання кредитних
зобов'язань перед державою і
розрахункової дисципліни, додержанням
вимог валютного законодавства,
податкової дисципліни; тощо.

Відповідно до ст.238 ГК України за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідації його
наслідків.

Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються цим
Кодексом, іншими законодавчими актами.
Адміністративно-господарські санкції
можуть бути встановлені виключно
законами.

Штрафні санкції, які застосовуються за
рішенням відповідних органів
державної податкової служби України до
суб'єктів підприємницької діяльності
за порушення правил здійснення
господарської діяльності, належать до
адміністративно-господарських санкцій
(статті 239, 241 Господарського кодексу
України).

Отже встановлені Законом №265/95-ВР в
редакції, що діяла на час виявлення
факту порушення, штрафи підпадають під
законодавче визначення
адміністративно-господарської санкції
та є такою санкцією за своєю правовою
природою.

Згідно ст.250 ГК України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання потягом шести місяців з
дня виявлення порушення, але не пізніше
як через один рік з дня порушення цим
суб'єктом встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності, крім
випадків, передбачених законом.

З огляду на те, що
адміністративно-господарські санкції
загалом і штрафні санкції, встановлені
Законом №265/95-ВР, зокрема, є
конфіскаційними, оскільки своїм
наслідком мають вилучення державою у
суб'єкта господарювання основних чи
оборотних фондів, іншого майна, їх
застосування відповідно до ст.41
Конституції України можливе лише за
рішенням суду.

З врахуванням цього, рішення про
стягнення сум адміністративних
санкцій повинно бути в межах строків,
встановлених ст.250 ГК України.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
строк застосування до позивача
штрафної санкції відповідно до п.4 ст.17
Закону №265/95-ВР закінчився, отже до
позивача штрафні санкції застосовані
поза межами строку, встановленого ст.250
ГК України, тому оскаржуване рішення
правомірно скасовано судом першої
інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвали законне та обґрунтоване
рішення про задоволення позовних
вимог.

Передбачених статтею 202 КАС України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Шеченківському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14.08.2013 року
у справі № 808/6745/13-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко