Справа № 461/4851/13-а
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Справа № 3488/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.

судді Матковська
З.М.

секретар судового засідання
Гелецький П.В.

за участю представників сторін:

третя особа Романів Н.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
якої діє її батько ОСОБА_3 на ухвалу
Галицького районного суду м. Львова
від 04.12.2013 року у справі № 461/4851/13-а за
позовом ОСОБА_2 в інтересах якої діє її
батько ОСОБА_3 до Галицької районної
адміністрації Львівської міської
ради, третя особа - ПАТ «Державний
ощадний банк України» про скасування
розпорядження, -

В С Т
А Н О В И В :

ОСОБА_2, в інтересах якої діє її
батько ОСОБА_3, звернувся в суд з
позовом до Галицької районної
адміністрації, третя особа АТ
«Ощадбанк» про скасування
розпорядження.

В обґрунтування позовних вимог
позивач покликається на наступне.
18.10.2006 року Галицька районна
адміністрація прийняла розпорядження
№ 1536, яким надала дозвіл ОСОБА_4 на
укладення договору застави квартири, в
якій зареєстровано місце проживання
дитини ОСОБА_2, чим порушено права
дитини, передбачені ст. 177 СК України,
ст. 32 ЦК України, ст. 17 ЗУ «Про охорону
дитинства» та ст. 12 ЗУ «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»,
оскільки іншого житла для її
проживання немає.

Постановою Галицького районного
суду м. Львова від 17.04.2012 року, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2012 року, позовну заяву ОСОБА_2
задоволено: скасовано розпорядження
Галицької районної адміністрації №
21536 від 18.10.2006 року «Про надання
дозволу гр. ОСОБА_4 на укладення
договору застави квартири».

Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
09.04.2013 року скасовано постанову
Галицького районного суду м. Львова
від 17.04.2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.08.2012 року, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої
інстанції.

Від третьої особи - АТ «Ощадбанк»
поступило письмове клопотання про
залишення позову без розгляду у зв'язку
з пропуском строку звернення до
адміністративного суду.

Ухвалою Галицького районного
суду міста Львова від 04.12.2013 року
адміністративний позов залишено без
розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу. З посиланням на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права апелянт просить
скасувати ухвалу Галицького
районного суду м. Львова від 04.12.2013
року, та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Представник третьої особи в
судовому засіданні проти поданої
апеляційної скарги заперечує. Просить
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін.

Інші особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання на виклик
суду не з'явилися, що не перешкоджає
розгляду справи в їх відсутності
згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала
скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи ОСОБА_3 написав заяву про згоду
передачі квартири в іпотеку 27.10.2006
року. Як зазначає апелянт, така заява
написана вже після винесення
оскаржуваного розпорядження від
18.10.2006 року, відтак жодного відношення
до такого немає.

Щодо заяви від 09.10.2006 року,
адресованої голові опікунської ради,
апелянт вказує, що така заява дійсно
подавалась, але наслідків розгляду
такої йому не повідомлялось. Тому,
зазначає, що незважаючи на підписані
заяви, йому не було відомо про
прийняття Галицькою районною
адміністрацією оскаржуваного
розпорядження від 18.10.2006 року, а
висновок суду про те, що шестимісячний
строк оскарження вказаного
розпорядження розпочався з моменту
його винесення, а закінчився 18.04.2007
року, на думку апелянта є помилковим.

Про поважність пропуску строку
на звернення до суду позивач не мав
можливості пояснити ще й з тих підстав,
що не був належним чином повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи.
В матеріалах справи міститься
повістка про виклик в суд, однак
адресована на квартиру АДРЕСА_1, хоча
позивач проживав за адресою: АДРЕСА_2.

Апелянт зазначає, що про
наявність оспорюваного розпорядження,
яке в подальшому стало підставою для
передання ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 в
іпотеку Банку на отримання нею
кредиту, йому стало відомо після того,
як його 14 річна дочка ОСОБА_2 у грудні
2011 року повідомила про наявність в
суді справи про її примусове
виселення, у зв'язку з несплатою
ОСОБА_4 кредиту. Після цього позивачем
подано - 10.02.2012 року адміністративний
позов.

Відповідно до ч.ч. 2,4 ст.99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Якщо законом передбачена
можливість досудового порядку
вирішення спору і позивач скористався
цим порядком, то для звернення до
адміністративного суду встановлюється
місячний строк, який обчислюється з
дня, коли позивач дізнався про рішення
суб'єкта владних повноважень за
результатами розгляду його скарги на
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Ст.100 КАС України визначає наслідки
пропущення строків звернення до
адміністративного суду і є спеціальною
по відношенню до статті 99 КАС України,
яка встановлює ці строки. Із аналізу
положень ст. 100 КАС вбачається, що у
випадку подання адміністративного
позову після закінчення строків
звернення до адміністративного суду,
та відсутності поважних причин
пропуску цього строку суд залишає
позовну заяву без розгляду.

На переконання апеляційного суду,
суддя суду першої інстанції при
вирішенні питання про дотримання
строку звернення позивача до суду не
дослідив всіх обставин спору.

Згідно положень п.6 ч.1 ст.205 КАС України
суд апеляційної інстанції може
скасувати судове рішення і направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції у разі порушення
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
питання.

З наведеного вбачається, що доводи
апеляційної скарги являються
обґрунтованими та повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
слід задовольнити, а оскаржувану
ухвалу, як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі -
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст.160, 195,196, п.1 п.п.3 ст. 199, 204,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
якої діє її батько ОСОБА_3
задовольнити, ухвалу скасувати,
справу направити для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно
після проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Матковська З.М.