Справа № 815/459/14
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/459/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бойко О.Я.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької І.О..

Стас Л.В.

за участю секретаря - Заболотної
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ренійському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Приватного акціонерного
товариства «Придунайський» до
Державної податкової інспекції у
Ренійському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И
В:

ПрАТ «Придунайський» звернулось до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просило скасувати податкові
повідомлення-рішення ДПІ у Ренійському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
31.12.2013 року №535/15, №534/15, якими
Товариству нараховані штрафні санкції
в розмірі 51 453,80 грн. та 29 000,29 грн.
відповідно за порушення граничного
строку сплати суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
податковим законодавством не
передбачено застосування штрафних
санкцій до платників спеціального
режиму оподаткування за порушення
термінів перерахування сум податку на
додану вартість на спеціальний рахунок
в установі банку. Такі платники несуть
відповідальність лише за нецільове
використання сум ПДВ, які залишаються
у їх розпорядженні, чого в ході
перевірки податковим органом
встановлено не було. В свою чергу,
згідно вимог чинного законодавства,
відповідальність платника податків,
встановлена п.126.1 ст.126 ПК України,
передбачена за несвоєчасну сплату
узгодженої суми грошового зобов'язання
до бюджету, а не на інші цілі, у тому
числі на спеціальний рахунок сум, що
залишаються у розпорядженні платника
податків, отже застосування штрафних
санкцій до Товариства є протиправним.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ДПІ у Ренійському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення, та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідачем за результатами
камеральної перевірки податкової
звітності ВАТ «Придунайський» щодо
несвоєчасності надання копій
платіжних доручень по спецдекларації
за квітень, вересень, листопад, грудень
2012 року, квітень, травень, серпень,
вересень 2013 року.

За підсумками перевірки складено акт №
315/15-413357 від 12.12. 2013 року, в якому
зазначено про порушення позивачем
термінів сплати перерахування на
спеціальний рахунок в установі банку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість по податковій
декларації з податку на додану
вартість (скорочена) за квітень,
вересень, листопад, грудень 2012 року,
квітень, травень, серпень, вересень 2013
року протягом строків, які визначені
п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203 Податкового кодексу
України, п.3 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку акумулювання
сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках та/або органах, які
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів", в
результаті чого підприємством
несвоєчасно перераховано податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 80 482,80 грн. на
спеціальний рахунок відповідно до п.209.2
ст.209 Податкового кодексу України.

Суть порушень, за висновком
податкового органу, полягала в тому, що
Товариство протягом квітня, вересня,
листопада, грудня 2012 року своєчасно
перераховувало податкові зобов'язання,
проте несвоєчасно подавало до ДПІ
копії платіжних доручень про фактично
зараховані на спеціальний рахунок суми
податку на додану вартість, а по
деклараціям за 2013 рік несвоєчасно
перераховувало податкові зобов'язання
з ПДВ на спеціальний рахунок.

Зазначені порушення, на думку ДПІ, є
підставою для застосування до
Товариства штрафних санкцій
відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України за
не сплату узгоджених сум податкових
зобов'язань протягом граничних
строків.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 31.12.2013 року
№535/15, №534/15, якими Товариству
нараховані штрафні санкції в розмірі 51
453,80 грн. та 29 000,29 грн. відповідно, за
порушення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийняті відповідачем всупереч вимог
чинного законодавства та підлягають
скасуванню.

Колегія суддів висновок суду першої
інстанції про наявність підстав для
скасування оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень вважає правильним,
при цьому зазначає наступне.

Згідно п.209.2 ст.209 Податкового кодексу
України сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством,
із спеціальним режимом оподаткування,
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої/нарахованої
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей.

Зазначені суми податку на додану
вартість акумулюються
сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
у порядку, який затверджений Кабінетом
Міністрів України.

Виходячи з вищенаведеного, на думку ПАТ
«Придунайський», з яким погодився суд
першої інстанції, сума податку на
додану вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством,
із спеціальним режимом оподаткування
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не є податковим зобов'язанням, оскільки
не підлягає сплаті до бюджету, а відтак
платник податку не може бути
притягнутий до відповідальності, яка
передбачена п.126.1 ст.126 Податкового
кодексу України у вигляді штрафу за
порушення граничних строків сплати
перерахування на спеціальний рахунок в
установі банку податкових зобов'язань
з податку на додану вартість по
податковій декларації з податку на
додану вартість.

Проте такі висновки колегія суддів
вважає помилковими, при цьому зазначає
наступне.

Згідно п.2 та п.3 Порядку акумулювання
сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках та/або органах, які
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів
сільськогосподарське підприємство в
разі обрання спеціального режиму
оподаткування відкриває протягом
одного звітного/податкового періоду
спеціальний рахунок - поточний рахунок
із спеціальним режимом використання - в
порядку, визначеному Національним
банком, за умови подання засвідченої
органом державної податкової служби
копії свідоцтва про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування. На підставі даних
бухгалтерського та податкового обліку
сільськогосподарське підприємство
веде реєстри виданих та отриманих
податкових накладних в електронному
вигляді, складає податкову декларацію
і в установлені строки подає її разом з
копіями записів у зазначених реєстрах
за відповідний період в електронному
вигляді до органу державної податкової
служби.

Сума податку на додану вартість, що
підлягає сплаті/перерахуванню
сільськогосподарським підприємством
відповідно до податкової декларації за
операціями з постачання вироблених ним
сільськогосподарських товарів/послуг
на власних або орендованих виробничих
потужностях, а також на давальницьких
умовах, крім підакцизних товарів, за
винятком виноматеріалів за кодами
згідно з УКТЗЕД 2204 29 і 2204 30, які
поставляються підприємствами
первинного виноробства, тобто різниця
між сумою податкового зобов'язання за
звітний/податковий період та сумою
податкового кредиту за такий період
перераховується
сільськогосподарським підприємством з
поточного рахунка на спеціальний
рахунок у встановлені строки для
перерахування суми податку на додану
вартість до державного бюджету.

Також пунктом 3 вищевказаного Порядку
передбачено, що сільськогосподарське
підприємство подає за місцем своєї
реєстрації не пізніше останнього
календарного дня місяця, що настає за
звітним/податковим періодом, органові
державної податкової служби копії
платіжних доручень про фактично
зараховані на спеціальний рахунок суми
податку на додану вартість за кожний
звітний період.

Сума податку на додану вартість, що
акумулюється на спеціальному рахунку,
не підлягає вилученню до державного
бюджету і використовується
сільськогосподарським підприємством
відповідно до п.209.2 ст.209 Податкового
кодексу України, а починаючи з 01 січня
2018 року перераховується на поточний
рахунок сільськогосподарського
підприємства. В разі нецільового
використання суми податку на додану
вартість сільськогосподарське
підприємство несе відповідальність
відповідно до законодавства. Дані
положення врегульовані п.4 Порядку
акумулювання сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках та/або органах, які
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, зазначений Порядок
покладає на сільськогосподарське
підприємство обов'язок дотримуватись
строків сплати/перерахування
податкових зобов'язань, які визначені
ст.203 Податкового кодексу України та
зобов'язує податкові органи
здійснювати контроль за їх
дотриманням.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
п.209.2 ст.209 Податкового кодексу України
передбачає лише пільгу для
сільськогосподарських підприємств із
спеціальним режимом оподаткування
щодо залишення сум податку на додану
вартість у розпорядженні підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої/нарахованої постачальнику
на вартість виробничих факторів, за
рахунок яких сформовано податковий
кредит, а за наявності залишку такої
суми податку - для інших виробничих
цілей.

При цьому а ні ця норма, а ні податкове
законодавство в цілому не звільняє
такі підприємства від обов'язку
дотримуватись під час перерахування
коштів на спецрахунок граничних
строків сплати податкових зобов'язань,
визначених п.203.2 ст.203 Податкового
кодексу України, а також від
відповідальності, яка передбачена п.126.1
ст.126 Податкового кодексу України у
вигляді штрафу за їх порушення.

Водночас, як вже зазначалося вище,
судом першої інстанції встановлено, що
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за квітень, вересень,
листопад 2012 року перераховані
позивачем у встановлені законом
строки, а несвоєчасне подання
податковому органу копій платіжних
доручень не може вважатися порушенням
граничних строків сплати податкових
зобов'язань, а відтак у відповідача не
було законних підстав для застосування
штрафних санкцій.

Що стосується порушення граничних
строків перерахування коштів на
спецрахунок по деклараціям за 2013 рік,
колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, у
травні 2012 року у зв'язку з
форс-мажорними обставинами ПАТ
«Придунайський» зазнало збитків на
суму 1 883 037,87 грн., що підтверджується
висновком Торгово-промислової палати
України від 20.06.2012 року №1269/05-4 (а.с.25),
довідкою Дунайської
гідрометеорологічної обсерваторії від
07.06.2012 року №19-05-40/591, рішенням
Ренійської районної Державної
адміністрації Одеської області від
23.05.2012 року №5/3, розрахунками збитків.

Негативні наслідки форс-мажорних
обставин, що сталися у травні 2012 року,
тривали для ПАТ «Придунайський»
протягом наступного 2013 року.

Колегією суддів встановлено, що
Товариством вживались усі передбачені
законом можливості щодо скорішого
перерахування сум ПДВ на спец рахунок і
на момент перевірки всі належні суми
були акумульовані позивачем на
спеціальному рахунку.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
зафіксований факт наявності форс
мажорних обставин підтверджує
відсутність у позивача умислу на
порушення вимог чинного законодавства,
та зазначене порушення сталося з
об'єктивних та незалежних від позивача
обставин, а відтак доводи податкового
органу про нецільове використання
позивачем бюджетних коштів є
необґрунтованими.

Оскільки помилковість окремих
висновків суду першої інстанції не
вплинула на прийняття ним правильного
по суті спору рішення, то оскаржувана
постанова скасуванню не підлягає
безвідносно до мотивів, на яких
ґрунтується цей судовий акт.

Керуючись ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ренійському
районі Головного управління
Міндоходів в Одеській області -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 07 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Приватного акціонерного
товариства «Придунайський» до
Державної податкової інспекції у
Ренійському районі Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.