Справа № 2а/1670/991/11
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/800/8445/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Малиніна В.В.,

та секретаря
Бруя О.Д.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,
представників позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4
та представника прокуратури
Полтавської області - Бондаренка А.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Прокуратури Полтавської
області про визнання наказів
протиправними та поновлення на посаді,
-

встановила:

У лютому 2007 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Прокуратури
Полтавської області про визнання
наказів протиправними та поновлення на
посаді.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2011
року, відмовлено в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 23 квітня 2013 року скасовано
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року, позовні вимоги задоволено
частково. Визнано таким, що не
відповідає чинному законодавству
наказ Прокуратури Полтавської області
від 10 січня 2007 року № 2-л в частині
формулювання причини звільнення
молодшого радника юстиції ОСОБА_2 з
посади старшого помічника
Полтавського міжрайонного прокурора.
Змінено наказ Прокуратури Полтавської
області від 10 січня 2007 року № 2-л в
частині формулювання причини
звільнення позивача, вказавши замість
«у зв'язку з невідповідністю займаній
посаді за пунктом 2 статті 40 КЗпП
України» належну причину та підставу, а
саме: «у зв'язку із систематичним
невиконанням службових обов'язків за
пунктом 3 частини 1 статті 40 Кодексу
законів про працю України». Зобов'язано
Прокуратуру Полтавської області
привести наказ від 10 січня 2007 року № 2-л
у відповідність із даним судовим
рішенням та внести відповідний запис
до трудової книжки ОСОБА_2 за умови її
пред'явлення.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги повністю.

Колегія суддів, перевіривши доводи
касаційної скарги та заперечення на
неї, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій щодо
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, не
вбачає порушення судами норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, і тому вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 21 січня 2002 року ОСОБА_2
призначений на посаду заступника
Полтавського міжрайонного
транспортного прокурора.

Наказом прокурора Полтавської області
від 30 червня 2005 року № 43/09-05 позивачу
було оголошено догану за грубе
порушення вимог підпункту 1.2
галузевого наказу Генерального
прокурора України № 3 гн - 04.

Підставою для видання вказаного наказу
стали матеріали перевірки, рапорт
Полтавського транспортного прокурора
Звєрєва С.М. від 23 травня 2005 року,
пояснення ОСОБА_2, звернення судді
Кременчуцького районного суду
Полтавської області Клименко С.М. про
неявку 27 квітня 2005 року та 18 травня 2005
року у судове засідання державного
обвинувача та звернення судді
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області
Каліновської Є.І. про неявку 13 травня 2005
року та 19 травня 2005 року у судові
засідання заступника Полтавського
міжрайонного транспортного прокурора
ОСОБА_2, що призводить до затягування
розгляду справи по суті.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, поважність причин неявки
ОСОБА_2 в судове засідання для
підтримання обвинувачення в суді 13
травня 2005 року, 27 квітня 2005 року, 18
травня 2005 року, 19 травня 2005 року, що
свідчить про незаконність прийняття
наказу прокурором Полтавської області
від 30 травня 2005 року № 43/09-05 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності».

Разом з тим, з копією наказу прокурора
Полтавської області №43/09-05 від 30 червня
2005 року, позивач ознайомлений 06 грудня
2005 року, проте у передбачений законом
строк зазначений наказ не оскаржив.

З огляду на приписи статті 233 Кодексу
законів про працю України та статей 99,
100 КАС України (в редакції чинній на час
звернення до суду), суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли вірного
висновку щодо відмови в задоволенні
позовних вимог в частині скасування
наказу прокурора Полтавської області
від 30 червня 2005 року № 43/09-05.

В подальшому, на підставі результатів
службової перевірки від 28 листопада 2005
року, за неналежне виконання позивачем
своїх службових обов'язків, перед
прокурором Полтавської області
порушено клопотання про притягнення
ОСОБА_2 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
із займаної посади. Наказом прокурора
Полтавської області від 06 грудня 2005
року № 123/08/1-05 за неналежне виконання
своїх службових обов'язків позивача
звільнено з посади заступника
Полтавського міжрайонного
транспортного прокурора.

При цьому, наказом прокурора
Полтавської області від 08 грудня 2005
року № 359-л позивача призначено на
посаду старшого помічника
Полтавського міжрайонного
транспортного прокурора з одночасним
звільненням з посади заступника
Полтавського міжрайонного
транспортного прокурора.

Позивача ознайомлено з даними
наказами, які ним оскаржено не було.

Судами попередніх інстанцій
досліджено, що підставою для прийняття
оскаржуваного наказу №359-л від 08 грудня
2005 року став рапорт позивача про згоду
на призначення його на посаду старшого
помічника Полтавського міжрайонного
транспортного прокурора.

Отже, правові підстави для визнання
незаконними спірних наказів від 06
грудня 2005 року № 123/08/1-05 та від 08 грудня
2005 року № 359-л, відсутні.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правомірності наказів
прокурора Полтавської області № 99/08/1-06
від 11 липня 2006 року та № 144/08-06 від 15
грудня 2006 року, якими позивачу
оголошено догани за порушення трудової
та виконавчої дисципліни, а також
неналежне виконання своїх службових
обов'язків.

В подальшому, рішенням атестаційної
комісії встановлено, що позивач
займаній посаді не відповідає та
рекомендовано звільнити його з посади.

10 січня 2007 року наказом в.о. прокурора
Полтавської області № 2-л звільнено
позивача з посади старшого помічника
Полтавського міжрайонного
транспортного прокурора на підставі
пункту 2 статті 40 Кодексу законів про
працю України, у зв'язку із
невідповідністю займаній посаді.

Судами попередніх інстанцій
досліджено підстави для призначення
позачергової атестації ОСОБА_2 та
порядок її проведення та встановлено
відсутність підстав для визнання
протиправним рішення атестаційної
комісії прокуратури Полтавської
області від 19 грудня 2006 року.

Відповідно до пунктом 10 розділу ІV
Положення про порядок проведення
атестації прокурорсько-слідчих
працівників органів прокуратури
України встановлено, що працівник,
якого комісією визнано таким, що не
відповідає займаній посаді, не пізніше
двох місяців після ознайомлення з
рішенням може бути переведений за його
згодою на іншу посаду. У разі
відсутності такої згоди трудовий
договір з ним розривається на підставі
пункту 2 статті 40 КЗпП України.

Разом з тим, як встановлено судами,
після проведення атестації, інша
посада ОСОБА_2 не пропонувалася,
відмову від переведення на іншу посаду,
позивач не надавав.

Наведене свідчить про відсутність
правових підстав для звільнення
позивача за пунктом 2 статті 40 КЗпП
України, тобто, у зв'язку з
невідповідністю займаній посаді.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 40 Кодексу законів про працю
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Судами попередніх інстанцій
досліджено, що протягом 2006 року
наказами від 11 липня 2006 року № 99/08/1-06 та
від 15 грудня 2006 року № 114/08-06 до позивача
застосовувались заходи
дисциплінарного стягнення,
правомірність яких була встановлена та
підтверджена судами під час розгляду
справи, що свідчить про
систематичність порушення позивачем
наказів Генерального прокурора
України, трудової дисципліни та
неналежне виконання службових
обов'язків.

З огляду на вірне та належне
встановлення судами першої та
апеляційної інстанцій обставин справи
та з урахуванням приписів частини 3
статті 235 Кодексу законів про працю
України, колегія суддів погоджується з
висновками судів щодо неправомірності
наказу прокуратури Полтавської
області від 10 січня 2007 року № 2-л в
частині формулювання причин та підстав
звільнення ОСОБА_2 та застосування при
звільненні позивача за пунктом 3
частини першої статті 40 Кодексу
законів про працю України, у зв'язку з
систематичним невиконанням службових
обов'язків.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального чи процесуального
права, що призвело або могло б
призвести до невірного вирішення
спору, а тому оскаржувані судові
рішення є законними та обґрунтованими,
і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 10
жовтня 2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Прокуратури Полтавської
області про визнання наказів
протиправними та поновлення на посаді -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

В.В. Малинін