Справа № 872/7484/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2014 рокусправа № 811/249/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання:Кязимової Д. В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 15 лютого 2013
року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в Маловисківському районі
Кіровоградської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Маловисківському районі
про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області (в подальшому -
УПФУ в Маловисківському районі
Кіровоградської області або позивач)
звернулось з позовною заявою до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Маловисківському районі
Кіровоградської області (в подальшому -
відповідач), в якій просило зобов'язати
відповідача включити суми щомісячної
адресної допомоги до актів щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві в таблиці
"Продовження додатку 3 до п. 5 Порядку" в
графі "Щомісячна державна адресна
допомога. постанова КМУ від 26.03.2008 № 265,
а саме в акті за вересень 2012 року 48717,21
грн., в акті за жовтень 2012 року
сума 53524,93 грн., в акті за листопад 2012
року сума 52677,33 грн., в акті за грудень 2012
року сума 52662,95 грн.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від
15 лютого 2013 року у задоволенні
адміністративного позову управління
Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області відмовлено
повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що відповідачем
повністю дотримано процедуру звірки
витрат по особовим справам потерпілих,
складено акти та таблиці розбіжностей
у чіткій відповідності до нормативних
актів, які встановлюють дану процедуру.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
відповідачем протиправно не включено в
Акти щомісячних звірок витрат, за
період вересень - грудень 2012 року, суми
виплаченої пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду

справи повідомлені належним чином, що у
відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не
перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
01 квітня 2001 року, передбачено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсію в зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків документи, що підтверджують
право цих працівників (членів їх сімей)
на такі страхові виплати та соціальні
послуги, або коли таке право
встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків у
рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків в подальшому відбуваються
відповідні розрахунки.

Механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування він
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
(крім осіб, зазначених у п. 2 ст. 8
цього Закону) визначено Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 ( в подальшому - Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку
відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів "а",
"в", "г" статті 26, статей 37, 38, та пенсії,
виплачені відповідно до
статей 91, 92 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 1094 від
21.01.2001 р. "Деякі питання розслідування
та обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на
виробництві"

Пунктом 4 Порядку передбачено, що
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення"
"Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" та
інших нормативно-правових актів, а
саме:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

При цьому слід зазначити, що перелік
сум встановлений п. 4 цього Порядку, є
вичерпним та розширеному тлумаченню не
підлягає і серед видів пенсійного
забезпечення що підлягають
відшкодуванню відповідними
відділеннями Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відсутній такий
вид пенсійного забезпечення як
державна адресна допомога та витрати
на її виплату та доставку.

Як встановлено судом першої інстанції,
протягом вересня - жовтня 2012 року, між
позивачем та відповідачем щомісячно
проводились звірки по особових справах
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за результатами, яких
складені відповідні акти (а.с. 7-11).

Відповідно до таблиць розбіжностей
зазначених вище актів відповідач не
включив до загальних витрат суми
витрат на виплату державної адресної
допомоги відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 265 від
26.03.2008, а саме в акті за вересень
2012 року - 48717,21 грн., в акті за жовтень 2012
року - 53524,93 грн., в акті за листопад
2012 року - 52677,33 грн., в акті за грудень
2012 року - 52662,95 грн. (а.с. 12-13, 25-16).

Зазначені вище норми чинного
законодавства дають можливість
зробити висновок про відсутність
правових підстав для відшкодування
відповідними відділеннями Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України понесених
управліннями Пенсійного фонду України
витрат на виплату державної адресної
допомоги, а тому суд першої інстанції
вірно погодився з доводами
відповідача, що ним повністю дотримано
процедуру звірки витрат по особовим
справам потерпілих, складено акти та
таблиці розбіжностей у чіткій
відповідності до нормативних актів,
які встановлюють дану процедуру, а тому
в задоволення позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача включити суми
щомісячної адресної допомоги до актів
звірки належить відмовити.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
нормами порядку встановлені правила
підписання актів звірки розрахунків
якими передбачено, що у разі
відсутності спору щодо сум виплат
відшкодування таких витрат у даному
випадку відбувається на
централізованому рівні, при цьому
чинне законодавство у разі відмови
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві у
включенні до актів звірки сум
виплачених управлінням Пенсійного
фонду України пенсій, допомоги та
понесених витрат у зв'язку із виплатою
пенсій, не містить такого способу
захисту прав Пенсійного фонду України
(в особі його управлінь) як зобов'язання
відповідних відділень Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві включити
грошові суми до акту звірки.

У випадку відсутності згоди на
включення витрат на виплату пенсій до
актів звірки з боку відділень Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, тобто за
наявності спору між Фондами, такий спір
вирішується в судовому порядку в судах
адміністративної юрисдикції, шляхом
пред'явлення на централізованому рівні
позову про стягнення цих сум, а не
шляхом пред'явлення вимог про
прийняття до заліку понесених витрат
на виплату пенсій, або вимог про
включення грошових сум до зазначених
актів звірки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
15 лютого 2013 року у
справі за адміністративним позовом
управління Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Маловисківському районі
про зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів відповідно до
ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай