Справа № 278/1208/14а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"07" липня 2014 р.
Справа № 278/1208/14а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю позивача - ОСОБА_3;

представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову
Житомирського районного суду
Житомирської області від "28" травня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Новогуйвинської селищної ради
Житомирського району Житомирської
області треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
про визнання протиправним та
скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
Житомирського районного суду з позовом
до Новогуйвинської селищної ради,
третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому
просила визнати протиправним та
скасувати рішення 35 сесії шостого
скликання Новогуйвинської селищної
ради № 362 від 5.03.2014 року про скасування
рішення виконкому Новогуйвинської
селищної ради № 35 від 20.02.14 р. щодо
надання дозволу на реєстрацію та
видачу ордеру на житло позивачу та її
неповнолітній дочці ОСОБА_7 на кв.
АДРЕСА_3.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3
зазначила, що скасоване рішення
виконкому ніяким чином не порушує
права третьої особи ОСОБА_8, оскільки
судовими рішеннями, які набрали
чинності, був скасований договір
купівлі-продажу житла та скасовані
правочини щодо реєстрації на ОСОБА_8
права власності на нерухомість.

Постановою Житомирського районного
суду Житомирської області від 28 травня
2014 року в задоволенні позовних вимог
було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати постанову та прийняти нову,
якою задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, за приписами вищевказаної статті,
правильне застосування норм
матеріального та процесуального права
необхідне для гарантування
справедливого результату судочинства
та справедливого процесу його
здійснення, що забезпечує такий
результат. Для ухвалення
обґрунтованого рішення суду необхідно
правильно оцінити докази, оцінка яких
здійснюється на основі внутрішнього
переконання, що має бути засноване на
повному, безпосередньому, всебічному
та об'єктивному дослідженні доказів.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, за приписами вищевказаної статті,
правильне застосування норм
матеріального та процесуального права
необхідне для гарантування
справедливого результату судочинства
та справедливого процесу його
здійснення, що забезпечує такий
результат. Для ухвалення
обґрунтованого рішення суду необхідно
правильно оцінити докази, оцінка яких
здійснюється на основі внутрішнього
переконання, що має бути засноване на
повному, безпосередньому, всебічному
та об'єктивному дослідженні доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 у
1995 році уклала шлюб з третьою особою
ОСОБА_6 та як член сім"ї стала постійно
проживати в АДРЕСА_3.

19.11.2004 р. рішенням Житомирського
районного суду Житомирської області,
яке набрало законної сили, задоволено
позов ОСОБА_3 і визнано недійсними
свідоцтво про право сумісної власності
на житло від 23 лютого 1997 року на
вищевказану квартиру і вона була
передана до комунальної власності.

Згідно рішення Новогуйвинської
селищної ради від 11 січня 2007 р.
квартира АДРЕСА_3 була передана до
комунальної власності.

16.08.2013 р. рішенням Житомирського
районного суду Житомирської області,
яке набрало законної сили, визнано
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_3, який був укладений
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та скасовано
державну реєстрацію права власності на
вищевказану квартиру за ОСОБА_5

20.02.2014 року за заявою ОСОБА_3 виконком
Новогуйвинської селищної ради № 35
прийняв рішення про видачу ордеру
ОСОБА_3 та включення до ордеру дочку
ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_3. Також цим
рішенням виконком надав дозвіл
вказаним особам право на реєстрацію в
цьому приміщенні.

5.03.2014 року за заявою ОСОБА_8 рішенням 35
сесії шостого скликання
Новогуйвинської селищної ради № 362 від
5.03.2014 року про скасування рішення
виконкому Новогуйвинської селищної
ради № 35 від 20.02.14 р. щодо надання
дозволу на реєстрацію та видачу ордеру
на житло позивачу та її неповнолітній
дочці ОСОБА_7 на кв. АДРЕСА_3.

При цьому будь яка мотивація вказаного
рішення відсутня.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції зазначив,
що позивач не була стороною договору
купівлі-продажу, питання про
витребування спірної квартири у
набувача ОСОБА_5 або про реституцію
цієї квартири судами не вирішувалось, у
справи немає доказів про виселення
ОСОБА_5 з квартири, внаслідок чого
оскаржуване рішення на думку суду є
законним.

З таким висновком суду першої
інстанції не погоджується колегія
суддів з огляду на наступне.

Позов про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири від 03.06.08 р.,
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та про
скасування держреєстрації права
власності на квартиру за ОСОБА_8
заявлявся прокуратурою Житомирського
району в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_7 та в інтересах Новогуйвинської
селищної ради. Відповідно до постанови
Пленуму Верховного суду України № 9 від
06.11.09р. про судову практику щодо
визнання правочинів недійсними позов
про визнання правочину недійсним може
бути заявлений як із застосуванням
реституції, так і без застосування.
Вищий спеціалізований суд України в
ухвалі від 05.02.14р. не знайшов доказів
того, що ОСОБА_5 є добросовісним
набувачем квартири.

Колегія суддів зазначає, щоб порушити
право ОСОБА_5 на житло, потрібно, щоб він
правомірно набув вказане право та мав
таке право.

З матеріалів справи не вбачається, що
ОСОБА_5 має будь-яке право на спірну
квартиру.

Судом першої інстанції не надана
правова оцінка листа державного
реєстратора від 28.04.14 р. та витягу з
держреєстру від 28.04.14р. ( а.с. 50, 51 ) про
скасування реєстрації договору
купівлі-продажу спірної квартири від
03.06.08 р. та права власності на квартиру
за ОСОБА_5

Виходячи з наведеного, колегія суддів
дійшла висновку, що будь-які права
третьої особи ОСОБА_5 при винесенні
20.02.2014 року рішення виконкому
Новогуйвинської селищної ради № 35
порушені не були.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ст. 57 ЖК України рішення виконкому
Новогуйвинської селищної ради № 35 від
20.02.14 р. про надання ОСОБА_3 та
неповнолітній ОСОБА_7 дозволу на
реєстрацію та видачу ордеру на кв.
АДРЕСА_3 може бути оскаржено лише до
вищестоящої ради, в нашому випадку до
Житомирської районної ради або
відповідно до вимог КАС України до
адміністративного суду.

Крім цього, судом першої інстанції не
враховано, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи згідно зі статтею 19
Конституції України зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В Рішенні Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) вказано, що
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
"гарантією стабільності суспільних
відносин" між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення. Тому, на думку Конституційного
Суду України, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
є актами одноразового застосування,
вони вичерпують свою дію фактом
їхнього виконання, а тому не можуть
бути скасовані чи змінені органом
місцевого самоврядування після їх
виконання.

У справі, що розглядається, суд
встановив, що на підставі рішення
виконкому від 20.02.2014 року позивачеві
видано ордер № 000098 від 27.02.2014 р. на право
зайняття 3-х кімнатної квартири
АДРЕСА_3.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що зазначене вище
рішення виконкому Новогуйвинської
селищної ради № 35 від 20.02.2014 року є
ненормативним правовим актом
одноразового застосування, яке
вичерпало свою дію фактом його
виконання, тому не може бути в
подальшому скасоване рішенням сесії
селищної ради.

Оскільки при вирішенні спору суд
першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального права
до встановлених у справі обставин, то
апеляційну скаргу слід задовольнити.

З урахуванням наведеного постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню, з прийняттям нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207,212,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити, постанову Житомирського
районного суду Житомирської області
від "28" травня 2014 р. скасувати та
прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення 35 сесії шостого скликання
Новогуйвинської селищної ради № 362 від
5.03.2014 року про скасування рішення
виконкому Новогуйвинської селищної
ради № 35 від 20.02.14 р. щодо надання
дозволу на реєстрацію та видачу ордеру
на житло позивачу та її неповнолітній
дочці ОСОБА_7 на кв. АДРЕСА_3.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "08" липня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,12441

3- відповідачу/відповідачам:
Новогуйвинська селищна рада
Житомирського району Житомирської
області вул.Дружби
народів,5,смт.Новогуйвинське,Житомирсь
кий район, Житомирська область,12441

4-третій особі: ОСОБА_5 - АДРЕСА_2,10014,

5- ОСОБА_6 - пров.
Метереологічний,49,м.Житомир,10014,