Справа № 2а-12809/12/2670
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі міста Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 жовтня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі міста Києва до
ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі міста
Києва звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення коштів у сумі 4 627,50
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 жовтня 2012 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі міста
Києва звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким адміністративний позов
задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 03
серпня 2012 року Управлінням Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі
міста Києва проведено планову
перевірку ВРЕР №11, що підпорядкований
УДАІ ГУ МВС України в місті Києві з
питань дотримання вимог законодавства
щодо повноти, достовірності та
своєчасності нарахування та сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій відчуження
автомобілів відповідно до Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування».

За результатами перевірки позивачем
складено Акт 36/08 від 03 серпня 2012 року.

Перевіркою встановлено, що при
реєстрації автомобіля Fluence в ВРЕР №11
ОСОБА_3 не було сплачено до Пенсійного
фонду України збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 3% від вартості автомобіля.

Вважаючи, що під час придбання
легкового автомобіля позивач повинен
сплатити збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій на відчуження автомобілів,
позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування», платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Відповідно до п.п. 12, 13 Порядку сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03 листопада 1998 року № 1740,
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій з відчуження легкових
автомобілів є підприємства, установи
та організації всіх форм власності, а
також фізичні особи, які набувають
право власності на легкові автомобілі
шляхом: купівлі легкових автомобілів, у
тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством);
міни; дарування (безоплатної передачі);
успадкування (крім випадків
успадкування легкового автомобіля за
законом); з інших підстав, передбачених
законодавством. Збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій, визначених пунктом 12 цього
Порядку, сплачується у розмірі трьох
відсотків вартості легкового
автомобіля, визначеної відповідно до
договорів купівлі-продажу,
довідок-рахунків торгівельних
організацій, договорів міни, довідок
органів митної служби, актів
експертної оцінки вартості автомобіля,
інших документів, що підтверджують цю
вартість.

Пунктом 1 Порядку № 1740 передбачено, що
цей Порядок регулює питання сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій згідно із
Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, 03
серпня 2012 року Управлінням Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі
міста Києва проведено планову
перевірку ВРЕР №11, що підпорядкований
УДАІ ГУ МВС України в місті Києві з
питань дотримання вимог законодавства
щодо повноти, достовірності та
своєчасності нарахування та сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій відчуження
автомобілів відповідно до Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування».

За результатами проведеної перевірки
встановлено, що при реєстрації
автомобіля Fluence в ВРЕР №11 ОСОБА_3 не
було сплачено до Пенсійного фонду
України збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування у розмірі 3% від
вартості автомобіля.

Разом з тим, колегія суддів вказує, що
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування», обов'язок із сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на осіб лише
у випадку відчуження, а не при купівлі
автомобіля.

Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст.9 КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України. У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, враховуючи суперечність
між Законом України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» та Постановою Кабінету
Міністрів України від 03 листопада 1998
року № 1740, колегія суддів вважає, що
Закон має вищу юридичну силу, ніж
підзаконний акт.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що
зобов'язання позивача сплачувати збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі автомобіля за
його реєстрацію є протиправним та
суперечить Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», а тому у позивача
відсутні підстави для стягнення з
ОСОБА_3 даного збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі міста Києва -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 жовтня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено 25.06.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.