Справа № 819/2344/13-а
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року
Справа №
15235/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Святецького В.В., Шинкар Т.І.

за участю секретаря судового засідання
- Шуптар Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.10.2013р. по
справі № 819/2344/13-а за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про скасування
податкового повідомлення - рішення,-

В С Т А Н О В
И В:

19 грудня 2008 року позивач фізична особа
- підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області у
якому просив скасувати винесені
Тернопільською ОДПІ податкові
повідомлення-рішення від 04 грудня 2008
року № 11704/1 про нарахування
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
зобов'язань з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 14036 грн. та
повідомлення-рішення № 01704/0 про
нарахування зобов'язань з податку на
додану вартість на суму 374738 грн. в т.ч.
за основним платежем - 249825 грн., за
штрафними санкціями - 124913 грн..

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12.03.2009р. у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено, а ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30.11.2010 року залишено постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду - без змін.

23 грудня 2010 року фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 подано касаційну
скаргу, яку розглянуто Вищим
адміністративним судом 18 вересня 2013
року, та за наслідками розгляду даної
скарги винесено ухвалу, якою касаційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 задоволено. Постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2010 року скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

30 жовтня Тернопільським окружним
адміністративним судом розглянуто
даний позов, за наслідками якого
прийнято постанову, якою задоволено
позовні вимоги. Податкові
повідомлення - рішення Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
від 04 грудня 2008 року №11704/0 та
№01704/0 - скасовано.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач
Тернопільська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області оскаржила її в
апеляційному порядку та просить
скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
30.10.2013 року у справі № 819/2344/13-а, в
задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відмовити.
Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
приймаючи вказані рішення податковий
орган, виходив з того, що позивач у 2006
році, перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування, згідно первинних
документів ПП , «Тернопільм'ясо»
отримав від вказаного контрагента
грошові кошти у сумі 640 957,00 грн. (451 957,00
грн. - готівкою, 189 000,00 грн. - шляхом
перерахування коштів на рахунок
позивача у банку) за надані послуги по
заготівлі м'яса живої ваги та за
транспортні послуги, з огляду на що з
наступного податкового періоду
повинен був перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності та оподатковувати отримані в
2007 році доходи за загальною системою
оподаткування, обліку та звітності, а
також зареєструватися платником
податку на додану вартість, з
урахуванням того, що повернення коштів
за недовиходи м'яса після первинної
переробки позивачем ПП
«Тернопільм'ясо» не здійснювалось. В
постанові суд зазначив, що фактично
винагородою є лише 289414,70 грн., а решта
коштів використовувалась на для
закупівлі худоби, на виконання
укладених договорів, тобто вся сума
коштів отримана позивачем в розмірі
640957,00 грн. не є виручкою.

Однак з таким твердженням суду не
погоджується апелянт, оскільки вважає,
що вони спростовуються матеріалами
справи, а саме доданим до заперечення
додатком 1 до заперечення з переліком
коштів отриманих позивачем протягом 2006
року, які судом не взяті до уваги.
Зокрема в додатку зазначено
«оргвитрати ОСОБА_2», компенсація яких
не передбачена договорами доручення,
тому ці суми повинні включатись до
виручки позивача.

Представник фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 в судове засідання
на виклик суду не з'явилися, що не
перешкоджає розгляду справи у його
відсутності згідно із ч.4 ст. 196 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга не підлягає до задоволення, з
наступних підстав.

З 01 жовтня 2005 року по 30 вересня 2008 року
Тернопільською ОДПІ проведена планова
документальна виїзна перевірка
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2 за результатами якої
складений акт № 14544/17-426/НОМЕР_1 від 28
листопада 2008 року.

Відповідно до акту перевірки,
позивачем були порушені вимоги:
підпункту «б» пункту 2.1 статті 2,
підпункту 2.3.1 пункту 2.3 статті 2, пункту
4.7 статті 4, підпункту 6.1.1 пункту 6.1
статті 6, пунктів 9.3, 9.4 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
донараховано податок на додану
вартість на загальну суму 249 825,00 грн., в
тому числі по періодах: січень 2007 року -
27 925,00 грн., лютий 2007 року - 26 814,00 грн.,
березень 2007 року - 24 912,00 грн., квітень 2007
року - 19 828,00 грн., травень 2007 року -34 791,00
грн., червень 2007 року - 18 764,00 грн., липень
2007 року - 8 489,00 грн., серпень 2007 року - 14
986,00 грн., вересень 2007 року - 29 596,00 грн.,
жовтень 2007 року - 21 979,00 грн., листопад 2007
року - 17 681,00 грн., грудень 2007 року - 4 060,00
грн.; пункту 7.1 статті 7, підпункту «а»
пункту 19.1 статті 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
статті 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», внаслідок чого донараховано
податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності за 2007 рік у
сумі 14 036,00 грн.

Відповідно до вищенаведеного акту
перевірки, 04 грудня 2008 року
Тернопільською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення №
11704/0, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначила фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_2 суму податкового
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб у розмірі 14 036,00
грн. - за основним платежем.

04 грудня 2008 Тернопільською ОДПІ на
підставі вказаного акту прийняла
податкове повідомлення-рішення №
01704/0, яким згідно з підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пунккту 4.2 статті 4,
підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» визначила фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_2 суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на додану вартість у розмірі 374
738,00 грн., у тому числі: 249 825,00 грн. - за
основним платежем, 124 913,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Судом першої інстанції в судовому
засіданні було встановлено, що у період
з 01 жовтня 2005 року по 30 вересня 2008 року
позивач ОСОБА_2 застосовував спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності шляхом сплати єдиного
податку.

03 січня 2006 року та 02 січня 2007 року між ПП
«Тернопільм'ясо» (довіритель) та
суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2 (повірений) були укладені
договори доручення на заготівлю м'яса
живою вагою, відповідно до умов яких
довіритель доручає, а повірений бере на
себе зобов'язання на свій ризик
здійснити від імені та за рахунок
довірителя в період дії даного
договору наступні дії: здійснювати
заготівлю м'яса живою вагою у
сільськогосподарських
товаровиробників усіх форм власності,
включаючи власників приватних
підсобних господарств (населення),
проводити з ними розрахунки та
виплачувати їх належні суми дотацій за
здане м'ясо живою вагою, а також
виконувати функції податкового агента
по утриманню із здавачів худоби -
фізичних осіб податку з доходів
громадян (пункти 1.1 статей 1 договорів);
повірений зобов'язаний виконати дане
йому доручення у відповідності до
вказівок довірителя (пункти 1.2 статей 1
договорів); повірений зобов'язуються,
зокрема, здійснювати закупівлю м'яса
живою вагою по цінах, затверджених
довірителем, згідно протоколу
погодження цін (пункти 2.1 статей 2
договорів); довіритель зобов'язується,
зокрема, надавати повіреному в строки,
передбачені даним договором, грошові
кошти для здійснення ним своїх
обов'язків; за виконання даного
доручення виплачувати повіреному
винагороду у розмірі, передбаченому
пунктом 3.1 даного договору (пункти 2.2
статей 2 договорів); за виконання даного
доручення довіритель виплачує
повіреному винагороду в розмірі 7% від
повної вартості заготовленого
повіреним м'яса великої рогатої худоби
в живій вазі 3% від повної вартості
заготовленого повіреним м'яса свиней в
живій вазі (пункти 3.1 статей 3
договорів); довіритель відшкодовує
повіреному транспортні затрати на
доставку худоби із розрахунку 0,15 грн.
за 1 кг. живої ваги, а також затрати,
понесені довірителем, за отримання
ветеринарних посвідчень з розрахунку
фактично понесених витрат, що
підтверджуються документально (пункти
3.2 статей 3 договорів); довіритель
зобов'язується виплатити повіреному
належну йому винагороду та
відшкодувати затрати, зазначені в
пункті 3.2 договору, по мірі виконання
повіреним даного доручення та
представлення всіх необхідних
документів (пункти 3.3 статей 3
договорів); у випадку недовиходів мяса,
які рахуються згідно з встановленими
правилами, після переробки живою вагою,
всі збитки відносяться на рахунок
повіреного, при цьому повірений
доручає довірителю самостійно
направляти належну повіреному суму
винагороди, передбачену пунктом 3.1
договору, на погашення суми збитків,
спричинених довірителю до повного їх
погашення (пункти 3.5 статей 3 договорів).

Відповідно до приписів абз. 5 статті 1
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) виручкою від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
вважається сума, фактично отримана
суб'єктом підприємницької діяльності
на розрахунковий рахунок або (та) в касу
за здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Помилковим є посилання податкового
органу на те, що в акті перевірки, та
інформації, наданій ПП
«Тернопільм'ясо» та відповідно до
даних органу державної податкової
служби (зокрема, картки рахунку 63.1.4 по
контрагенту -ОСОБА_2, за 2006 рік ПП
«Тернопільм'ясо», платіжного доручення
ПП «Тернопільм'ясо», акту
Тернопільської ОДПІ від 07 серпня 2008
року № 9258/23-04/33622226 «Про результати
виїзної планової документальної
перевірки вимог податкового, валютного
та іншого законодавства ПП
«Тернопільм'ясо» за період з 01 січня 2007
року по 31 березня 2008 року» доведено
правомірність оспорюваних рішень.

Судом першої інстанції було
встановлено, що кошти, які передавались
позивачу ПП «Тернопільм'ясо»,
необхідні йому для виконання своїх
обов'язків за договорами доручення, а
не були коштами, отриманими позивачем у
вигляді винагороди за здійснення своїх
обов'язків за договорами дорученнями.

Врахувавши вищенаведене, у позивача не
було підстав для включення отриманих
від ПП «Тернопільм'ясо» коштів до
складу виручки, тому висновки
Тернопільської ОДПІ щодо обов'язку
позивача перейти з 1 кварталу 2007 року на
загальну систему оподаткування та
зареєструватися платником податку на
додану вартість є незаконними.

Взявши до уваги вищенаведене, висновки
податкового органу, що позивач у 2006
році, перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування, згідно первинних
документів ПП «Тернопільм'ясо» отримав
від вказаного контрагента грошові
кошти у сумі 640 957,00 грн. (451 957,00 грн. -
готівкою, 189 000,00 грн. - шляхом
перерахування коштів на рахунок
позивача у банку) за надані послуги по
заготівлі м'яса живої ваги та за
транспортні послуги, з огляду на що з
наступного податкового періоду
повинен був перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності та оподатковувати отримані в
2007 році доходи за загальною системою
оподаткування, обліку та звітності, а
також зареєструватися платником
податку на додану вартість є
необґрунтованими.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо вимог законності та
обґрунтованості судових рішень, і
підстав для її скасування і відповідно
задоволення апеляційної скарги
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.10.2013р. по
справі № 819/2344/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я.Макарик

Судді:
В.В.Святецький

Т.І.Шинкар

Повний текст ухвали складений 01 липня
2014 року.