Справа № 2а-10590/12/2670
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Соколова О.В.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
Міністерства доходів та зборів України
і Київської митниці Міністерства
доходів та зборів України на постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 26 листопада 2013 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерства доходів та зборів України
і Київської митниці Міністерства
доходів та зборів України про
скасування наказів та поновлення на
роботі,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, у якому з урахуванням
уточнень просив визнати протиправним
та скасувати наказ Державної митної
служби України (правонаступником якої
є Міндоходів) 1446-к від 11 липня 2012 року
про припинення перебування на
державній службі в митних органах
України головного інспектора відділу
митного оформлення № 3 митного поста
«Бориспіль-аеропорт» Київської
обласної митниці (правонаступником
якої є Київська митниця Міндоходів)
ОСОБА_2; визнати протиправним та
скасувати наказ Київської обласної
митниці 594-к від 11 липня 2012 року;
визнати протиправним та скасувати
наказ Державної митної служби України
1082-к від 13 серпня 2013 року; визнати
протиправним та скасувати наказ
Київської обласної митниці 381-к від 13
серпня 2013 року; поновити ОСОБА_2 на
рівнозначній посаді в Київській
митниці Міндоходів.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 26
листопада 2013 року вказаний
адміністративний позов було
задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням відповідачі подали
апеляційні скарги в яких просять
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову. Свої вимоги
обґрунтовують тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянти вказують на
те, що позивача було звільнено з роботи
з дотримання вимог чинного
законодавства. Також відповідачі
вказують на те, що позивачем не
доведено факт виїзду за кордон в період
перебування на лікарняному в цілях
отримання медичної консультації.

Під час судового засідання
представники відповідачів підтримали
свої апеляційні скарги та просили суд
їх задовольнити з підстав, викладених в
них.

Позивач в судовому засіданні
заперечував проти апеляційних скарг та
просив суд відмовити в їх задоволенні
посилаючись на те, що судом першої
інстанції було винесене законне і
обґрунтоване рішення, а підстави для
його зміни чи скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача та представників
відповідачів, перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційних скарг та
заперечення на них, колегія суддів
вважає необхідним апеляційні скарги
Міндоходів і Київської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року -
без змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що наказом т.в.о.
Державної митної служби України від 11
липня 2012 року № 1446-к за порушення
Присяги державного службовця
відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону
України «Про державну службу» було
припинено перебування головного
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста «Бориспіль-аеропорт»
Київської обласної митниці ОСОБА_2 на
державній службі в митних органах.

Підставою для винесення вказаного
наказу стало виявлення Службою з
питань протидії корупції Департаменту
боротьби з контрабандою, аналізу
ризиків та протидії корупції факту
отримання ОСОБА_2 неправомірної
винагороди, яка полягала в одержанні
грошових коштів з Державного бюджету
України.

Під неправомірною вигодою, згідно
наказу від 11 липня 2012 року № 1446-к,
мається на увазі отримання позивачем
компенсації за листами тимчасової
непрацездатності, в період дії яких
ОСОБА_2 виїжджав за межі території
України.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив з того, що на час
винесення оскаржуваного наказу у
відповідачів були відсутні належні
докази перебування позивача за межами
території України в період тимчасової
непрацездатності. Також суд першої
інстанції послався на те, що виїзд
позивача за кордон був зумовлений
необхідністю отримання медичної
консультації, у зв'язку з чим отримання
коштів за листками непрацездатності не
суперечить вимогам закону.

Колегія суддів погоджується із
зазначеними висновками суду першої
інстанції, оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для винесення наказу від 11
липня 2012 року №1444-к стала доповідна
записка начальника служби з питань
протидії корупції Департаменту
боротьби з контрабандою, аналізу
ризиків та протидії корупції від 09
липня 2012 року № 20.13/1-638, в якій
зазначено, що у періоди з 22 березня 20012
року по 25 березня 2012 року та з 04 травня
2012 року по 08 травня 2012 року ОСОБА_2
перебував за кордоном.

Разом з тим, на час винесення
оскаржуваного наказу у відповідачів
були відсутні докази, які б
підтверджували обставини, викладені у
доповідній записці.

Так, Державна митна служба України
листом від 06 липня 2012 року № 11.1/1.2-20/7699
звернулася до Державної прикордонної
служби України з проханням надати
відомості щодо можливого виїзду ОСОБА_2
за межі України за період з березня по
травень 2012 року.

Листом від 13 липня 2012 року №0.254-10144/0/15912
Державна прикордонна служба України
повідомила Державну митну службу
України про неможливість надання
інформації стосовно можливого виїзду
позивача за межі України відповідно до
вимог Закону України «Про захист
персональних даних». Зазначений лист
був отриманий адресатом лише 19 липня 2012
року.

З наведеного вбачається, що на час
винесення наказу від 11 липня 2012 року
№1444-к у розпорядженні Державної митної
служби України були відсутні докази
перебування ОСОБА_2 у періоди з 22
березня 20012 року по 25 березня 2012 року та
з 04 травня 2012 року по 08 травня 2012 року за
межами України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що винесення наказу про звільнення
позивача з роботи із посиланням на
обставини, які не підтверджені
доказами є неправомірним.

Крім того, відповідно до Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» під неправомірною вигодою
слід розуміти грошові кошти або інше
майно, переваги, пільги, послуги,
нематеріальні активи, що їх без
законних на те підстав обіцяють,
пропонують, надають або одержують
безоплатно чи за ціною, нижчою за
мінімальну ринкову.

В даному випадку неправомірною вигодою
були визнані кошти, отримані ОСОБА_2 на
підставі листків непрацездатності
серії АВЗ № 151645 про звільнення від
роботи з 22 по 27 березня 2012 року та серії
АВШ № 640817 про звільнення від роботи з 03
по 25 травня 2012 року, тобто у періоди
виїзду позивача за кордон.

Разом з тим, докази того, що зазначені
листки непрацездатності були видані з
порушенням Інструкції про порядок
видачі документів, що засвідчують
тимчасову непрацездатність громадян,
затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 13
листопада 2001 року № 455 та визнання їх
недійсними в матеріалах справи -
відсутні.

Також судом першої інстанції було
вірно встановлено, що перебування
позивача у зазначені вище періоди за
кордоном не суперечить відомостям, що
зазначені в листках непрацездатності,
оскільки такі поїзди були пов'язані з
отриманням медичних консультацій.

Так, на підставі пояснень ОСОБА_2, листа
Головного центру обробки спеціальної
інформації від 29 серпня 2012 року №
0.254-11854/0/15-12 про дати та місце перетину
ОСОБА_2 кордону України та довідок
медичних установ судом першої
інстанції було встановлено, що
Державною установою
«Науково-практичний медичний центр
дитячої кардіології та
кардіохірургії» позивачу було
поставлено діагноз: комбінована
аортальна вада з перевагою вираженого
стенозу. Двохстулковий аортальний
клапан. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2
ст., ризик 3 СН 1 та рекомендовано
хірургічне лікування протезування
аортального клапана в умовах штучного
кровообігу. У період з 09 по 16 лютого 2011
року позивач проходив стаціонарне
лікування у Державній установі
«Науково-практичний медичний центр
дитячої кардіології та
кардіохірургії», де йому поставлено
діагноз: Комбінована аортальна вада
серця з перевагою вираженого стенозу.
Фіброз і кальциноз аортального
клапана. Помірна гіпертрофія стінки
лівого шлуночка.

У зв'язку з необхідністю отримання
консультації фахівців за кордоном
ОСОБА_2 на автомобілі свого знайомого 22
березня 2012 року перетнув кордон
Білорусії для відвідування у Латвії
медичної установи з метою отримання
медичної консультації та 25 березня 2012
року повернувся тим же шляхом до
України.

На підтвердження отримання медичної
консультації в Латвії позивач надав
суду витяг з медичної картки від 23
березня 2012 року ТОВ «Маконт Мед» міста
Рига.

Також ОСОБА_2 виїжджав за межі України з
04 по 08 травня 2012 року. Так, 04 травня 2012
позивач прибув до Італії з метою
отримання медичної консультації в
медичному закладі Hospital Lido di Jesolo, де
після спілкування з працівниками
приймальні лікарні виявилось, що
вартість консультації становить
значно вищу суму, ніж він сподівався.
Враховуючи зазначене позивач вирішив
звернутися до лікарні «Могіпа ir vaikas»
ЗАТ «Бета Медікал» у місті Каунас, у
зв'язку з чим він був змушений
здійснити переліт до Литви. Оскільки
позивач хотів отримати консультацію в
Італії, він придбав завчасно
авіаквитки для перельотів в напрямках
Україна-Італія, Італія-Україна, а тому
йому довелося повертатися з Литви до
Італії, після чого позивач 08 травня 2012
року з Італії прибув в Україну.

Отримання медичної консультації в
Литві підтверджується довідкою ЗАТ
«Бета Медікал» міста Каунас № ВМ12-078
від 24 серпня 2012 року.

Після отриманих рекомендації у
закордонних медичних закладах позивач
погодився на проведення планової
операції на серці.

З виписного епікризу з історії хвороби
№ 1091/605 М вбачається, що у період з 03 по 25
травня 2012 року ОСОБА_2 знаходився на
стаціонарному лікуванні у Державній
установі «Науково-практичний медичний
центр дитячої кардіології та
кардіохірургії», де 16 травня 2012 року
йому було проведено планову операцію
на серці.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про незаконне звільнення
позивача з роботи.

Також колегія суддів вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_2 є законними,
обґрунтованими та такими, що були
правомірно задоволені судом першої
інстанції.

Як на підставу для задоволення своїх
вимог посилаються на те, що у період з 22
березня 2012 року по 25 березня 2012 року
позивач здійснив виїзд за кордон не з
метою отримання медичної допомоги,
оскільки до медичного закладу
звернувся вже перебуваючи за кордоном -
23 березня 2012 року.

Колегія суддів вважає вказані доводи
відповідачів необґрунтованими з
огляду на те, що за отриманням медичної
допомоги на території України позивач
звернувся 22 березня 2012 року та з цієї
дати йому було відкрито листок
тимчасової непрацездатності. Цього ж
дня ОСОБА_2 виїхав до Латвії та
наступного дня звернувся до ТОВ
«Маконт Мед» в місті Рига за отриманням
консультації.

Також відповідачі посилаються на те, що
23 березня 2012 року лікар вказав позивачу
на необхідність дотримання
постільного режиму протягом п'яти днів,
однак ОСОБА_2 вже 25 березня 2012 року
повернувся до України.

На переконання колегії суддів
порушення позивачем рекомендацій
лікаря щодо дотримання постільного
режиму не може бути доказом того, що
поїздка ОСОБА_2 до Латвії не була
пов'язана з необхідністю отримання
медичної консультації.

Таким чином, доводи апеляційних скарг
Міндоходів і Київської митниці
Міндоходів не спростовують висновки
суду першої інстанції, викладені в
постанові від 26 листопада 2013 року, та не
можуть бути підставами для її
скасування.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне і обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
У зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційні скарги
Міндоходів і Київської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року -
без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційних скарг
Міністерства доходів та зборів України
і Київської митниці Міністерства
доходів та зборів України - відмовити.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 26 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Ухвала складена в повному обсязі 01
липня 2014 року.

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.