Справа № 808/3253/14
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року (10 год. 30 хв.)Справа №
808/3253/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання
Ємельяновій А.С.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

до: Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго»

про: стягнення суми адміністративно -
господарських санкцій та пені за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році,

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшла позовна заява
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(далі - позивач) до Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» (далі - ВАТ
«Запоріжжяобленерго» або відповідач)
про стягнення суми адміністративно -
господарських санкцій та пені за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році в розмірі 97371 грн. 58 коп.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що середньооблікова
кількість штатних працівників, що
працювали у відповідача, за рік склала
5780 осіб, таким чином, середньооблікова
кількість інвалідів, відповідно до
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» на підприємстві
відповідача повинна складати 231 особу.
Згідно відомостей, наданих
відповідачем у звіті за 2013 рік,
середньооблікова кількість інвалідів
на підприємстві склала 229 осіб. На
підставі викладеного, позивач просить
стягнути з ВАТ «Запоріжжяобленерго»
97371 грн. 58 коп. санкцій та пені за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, надав клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, проти заявленого
позивачем клопотання про розгляд
справи у порядку письмового
провадження не заперечив, про що
мається відмітка на клопотанні. В
матеріалах справи містяться письмові
заперечення на позов (вх. № 21437 від
03.06.2014) та письмові пояснення (вх. №22508
від 11.06.2014). В яких, зокрема, зазначено,
що позивачем вжиті всі передбачені
законодавством заходи по забезпеченню
працевлаштування інвалідів. З огляду
на викладене, зазначає, що підстави для
стягнення у судовому порядку
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу з
працевлаштування інвалідів у 2013 році
відсутні.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи зазначеної вище
норми, відсутності в судовому
засіданні відповідача суб'єкта владних
повноважень, яким надано письмові та
усні пояснення по суті спору,
відсутності потреби заслуховування
свідків або експертів, наявність
достатніх матеріалів та відсутність
перешкод для розгляду справи по суті на
підставі наявних у справі доказів, суд
вирішив розглянути справу в порядку
письмового провадження.

З урахуванням приписів статті 41 КАС
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши її обставини та перевіривши
їх наданими доказами, судом
встановлено наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач відноситься до суб'єктів
господарювання, яким, відповідно до
статті 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», встановлюється норматив
робочих місць по працевлаштуванню
інвалідів.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
встановлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 4% середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб, - у кількості одного
робочого місця. Підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого Законом, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунку кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Згідно із Звітом відповідача про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік за формою №10-ПІ,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становить 5780 осіб. З них,
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 229. Кількість
інвалідів-штатних працівників, які
повинні працювати на підприємстві
відповідача на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
відповідачем зазначено 231 особу.

Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3
«Інструкції щодо заповнення форми
№10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів»,
затвердженої наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10.02.2007 №42, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 13.02.2007 за
№117/13384 (далі - «Інструкція щодо
заповнення форми №10-ПІ (річна) «Звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів»), середньооблікова
кількість працівників відображається
відповідно до підпункту 3.2 пункту 3
«Інструкції зі статистики кількості
працівників», затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 28.09.2005 №286, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 30.11.2005 за
№1442/11722 (далі - «Інструкція зі
статистики кількості працівників»).

Відповідно до підпункту 3.2.5 пункту 3
«Інструкції зі статистики кількості
працівників» середньооблікова
кількість штатних працівників за
період з початку року (у тому числі за
квартал, півріччя, 9 місяців, рік)
обчислюється шляхом підсумовування
середньооблікової кількості штатних
працівників за всі місяці роботи
підприємства, що минули за період з
початку року до звітного місяця
включно, та ділення одержаної суми на
кількість місяців у цьому періоді,
тобто відповідно на 2, 3, 4, …12. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Таким чином, середньооблікова
кількість штатних працівників ВАТ
«Запоріжжяобленерго» за 2013 рік, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність, складає 229
осіб.

Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3
«Інструкції щодо заповнення форми
№10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених роботодавцем, відповідно до
нормативу робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, установленого статтею 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» для
відповідача складає 231 особу.

Таким чином, ВАТ «Запоріжжяобленерго»
у 2013 році не виконано норматив,
передбачений статтею 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», у кількості 2 осіб
інвалідів.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, у відповідності з
частиною третьою статті 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з частиною четвертою статті 20
Закону України «Про зайнятість
населення» підприємства, установи і
організації незалежно від форми
власності реєструються у місцевих
центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19
грудня 2005 року №420 за погодженням з
Держкомстатом.

Відповідно до пункту 2 «Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування»,
затвердженого 31.01.2007 Постановою
Кабінету Міністрів України №70 «Про
реалізацію статей 19 і 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» - роботодавці
подають інформацію про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно з частиною першою статті 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

За приписами статті 18-1 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний. Рішення про
визнання інваліда безробітним і взяття
його на облік для працевлаштування
приймається центром зайнятості за
місцем проживання інваліда на підставі
поданих ним рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів. Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до наведених вище норм
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
обов'язок по працевлаштуванню
інвалідів покладається як на
роботодавців так і на державну службу
зайнятості.

Як зазначено в абзаці 4 пункту 2 статті 19
Закону України «Про зайнятість
населення», державна служба зайнятості
має право направляти для
працевлаштування на підприємства, в
установи і організації всіх форм
власності при наявності там вільних
робочих місць (вакантних посад)
громадян, які звертаються до служби
зайнятості, відповідно до рівня їх
освіти і професійної підготовки, а
інвалідів, крім того, - відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у них
кваліфікації і знань та з урахуванням
їх побажань.

Відповідачем надано до суду: перелік
інвалідів прийнятих та працівників, що
отримали інвалідність по ВАТ
«Запоріжжяобленерго» у 2013 році; Список
працівників, яким відповідно до
законодавства встановлена
інвалідність, які працювали у ВАТ
«Запоріжжяобленерго» у 2013 році; Звіти
про наявність вакансій (Форма №3-ПН)
станом на 04.01.2013, 04.02.2013, 11.03.2013, 01.04.2013,
13.05.2013, 11.06.2013, 09.07.2013; Звітність про
інформацію про попит на робочу силу
(вакансії) (Форма №3-ПН) разом з
характеристиками вакансій та вимогами
до претендентів станом від 19.08.2013,
30.09.2013, 17.10.2013, 11.11.2013, 11.12.2013.

У вказаних звітах відповідачем,
кожного місяця 2013 року, заявлено про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів.

Судом досліджені надані відповідачем
документи про працевлаштування
інвалідів, підтвердження інвалідності
у працевлаштованих осіб.

Також, відповідачем надано до суду
газети «Січ» за 03.01.2013, 07.02.2013, 07.03.2013,
04.04.2013, 08.05.2013, 06.06.2013, 04.07.2013, 01.08.2013, 05.09.2013,
10.10.2013, 07.11.2012, 05.12.2013, в яких опубліковані
об'яви про запрошення на роботу
інвалідів до ВАТ «Запоріжжяобленерго».

Як вбачається з матеріалів справи,
робочі місця для працевлаштування
інвалідів відповідачем у 2013 році були
створені.

З матеріалів справи встановлено, що
трьом інвалідам, які виявили бажання
працювати на підприємстві відповідача
протягом 2013 року, у працевлаштуванні
було відмовлено, а саме:

1. ОСОБА_1, відповідно до направлення
центру зайнятості була направлена для
працевлаштування на посаду сторожа.
ВАТ «Запоріжжяобленерго» було
відмовлено у працевлаштуванні
вказаної особи виходячи з наступного:

Відповідно до довідки до акту огляду
МСЕК серія 10 АББ № 490142, виданій ОСОБА_1,
причиною інвалідності вказаної особи є
ураження «опорно-двигательного
апарата», в зв'язку з чим, вказаній
особі заборонено займатись тяжкою
фізичною працею, в той час як
відповідно до характеристики робочого
місця, яка надана відповідачем та
міститься в матеріалах справи, в умовах
праці зазначено - довготривала ходьба.

Враховуючи вищевикладені обставини, а
також медичний висновок ВАТ
«Запоріжжяобленерго» було відмовлено
в укладенні трудового договору з
ОСОБА_1;

2. ОСОБА_2, відповідно до направлення
центру зайнятості була направлена для
працевлаштування на посаду обліковця.
ВАТ «Запоріжжяобленерго» було
відмовлено у працевлаштуванні
вказаної особи виходячи з наступного:

Відповідно до довідки до акту огляду
МСЕК серія 10 АББ № 483896, виданій ОСОБА_2,
причиною інвалідності вказаної особи є
загальне захворювання, в зв'язку з чим,
вказаній особі передбачений легкий
труд без шкідливих умов та факторів
праці, переохолодження, нічних змін,
без підіймання тяжких речей, з неповним
робочим днем.

Відповідно до характеристики робочого
місця, яка надана відповідачем та
міститься в матеріалах справи, в умовах
праці зазначено - перевірка одержаних
первинних документів за формою та
змістом, систематизація одержаних
первинних документів, здійснення
реєстрації документів, які надходять
до підрозділу. Комплектація в
хронологічному порядку документів
після їх оброблення, передача на
зберігання, систематизацію та
зберігання справ в структурному
підрозділі, робота на ПК.

ОСОБА_2 зазначила, що бухгалтерського
обліку вона не знає, з первинними
документами не працювала, а також про
те, що не вміє працювати на ПК.

Враховуючи вищевикладені обставини,
ВАТ «Запоріжжяобленерго» було
відмовлено в укладенні трудового
договору з ОСОБА_2

Крім того, слід зазначити, що
вищевказана вакансія була фактично
заповнена іншим інвалідом -
працівником, якому була встановлена
інвалідність - ОСОБА_3, згідно довідки
МСЕК № 504428, серія 10 ААБ.;

З. ОСОБА_4 відповідно до направлення
центру зайнятості був направлений для
працевлаштування на посаду контролеру
енергозбуту. ВАТ «Запоріжжяобленерго»
було відмовлено у працевлаштуванні
вказаної особи виходячи з наступного:

Відповідно до довідки до акту огляду
МСЕК серія 10 АББ причиною інвалідності
вказаної особи є загальне
захворювання, в зв'язку з чим, вказаній
особі заборонена робота з небезпечними
умовами праці, а також встановлена
необхідність проходження
спостереження у невролога.

Відповідно до робочої інструкції
контролера енергозбуту, негативними
факторами, пов'язаними з виконанням
посадових обов'язків, які можуть
призвести до погіршення стану здоров'я
є: складні розрахунки боржників за
спожиту електроенергію та спілкування
з ними з цього приводу, коли споживачі
намагаються завдати шкоди контролеру
(нанесення ударів різними предметами,
цькування собаками, погроза
застосування зброї тощо), робота в
діючих електроустановках - фіксування
показників приладів обліку, значне
фізичне навантаження, пов'язане з
необхідністю проходити пішки значні
відстані, для контролю обсягів
споживання електроенергії населенням,
тощо.

Враховуючи вищевикладені обставини,
ВАТ «Запоріжжяобленерго» було
відмовлено в укладенні трудового
договору з ОСОБА_4

З урахуванням зазначеного,
відповідачем доведено у суді вжиття
заходів щодо працевлаштування
інвалідів у 2013 році.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
ВАТ «Запоріжжяобленерго» виконало всі
можливі, залежні від нього заходи щодо
працевлаштування інвалідів у 2013 році.

Згідно з частиною дев'ятою статті 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
спори, що виникають із правовідносин за
статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються
Фондом соціального захисту інвалідів
або в судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті
94 КАС України у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Як зазначено у частині першій статті 11
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

З огляду на викладене вище, позовні
вимоги є не обґрунтованими і не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 71, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 цього Кодексу, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді,
то десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя

М.С.Лазаренко