Справа № 826/7589/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2014 року письмове
провадження № 826/7589/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О. вирішив у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомПриватного підприємства
«Пакінвест Груп»до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
України проскасування рішення про
коригування митної вартості товарів До
Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Приватне
підприємство «Пакінвест Груп» (надалі -
позивач або ПП «Пакінвест Груп») з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів України (надалі -
відповідач) про скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 27.05.2014 року №100250002/2014/000222/2 та
№100250002/2014/000223/2.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача зазначив,
що відповідачем у порушення норм
діючого митного законодавства України,
винесені протиправні рішення про
коригування митної вартості товарів,
якими скоригована заявлена позивачем
за ціною контракту митна вартість
імпортованих ним товарів, що призвело
до порушення його прав та законних
інтересів, а також понесення значних
Також, представник позивача вважає, що
визначення ПП «Пакінвест Груп» митної
вартості імпортованих товарів за ціною
контракту є правомірним, а оскаржувані
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів за резервним
методом є протиправними, отже,
підлягають скасуванню.

У судове засідання, призначене на 18.06.2014
р. представник відповідача не прибув,
хоча про дату, час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином.
Письмових пояснень чи заперечень по
суті спору суду не надав.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справу у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупець) та компанією SABIC
SALES EUROPE B.V. (продавець) укладено рамковий
договір поставки від 17.04.2014 року №
SABIC-РМ/3614, предметом якого є поставка
продавцем покупцю товарів
(поліетилену, поліпропілену,
поліестеру та ін.) визначених у
додаткових угодах відносно кожної
партії поставки.

Згідно додаткової угоди № 2 від 16.05.2014
року до зазначеного рамочного
договору, сторони домовилися про
поставку позивачу партії товару (LLDPE
318ВJ) у кількості 41,25 тон за ціною 1158
Євро/т. на загальну суму 47 767,50 Євро на
умовах 100% передплати, базисом поставки
FCA Кунто, Польща. Позивачем, платіжним
дорученням від 19.05.2014 року № 03 на суму 47
767,50 Євро в повному обсязі здійснено
оплату товару на користь продавця.
Поставка товару фактично
здійснювалась двома частинами.

На виконання умов договору рамкового
договору поставки від 17.04.2014 року №
SABIC-РМ/3614, з метою здійснення митного
оформлення ввезених на територію
України товарів, позивач подав митному
органу митні декларації від 27.05.2014 року
№ 100250002/2014/064837 та № 100250002/2014/064846, якими
до митного оформлення в режимі імпорт -
40 заявлений товар:

полімери етилену у первинних формах:
LLDPE SABIC 318ВJ лінійний, у гранулах питомою
густиною 0,916-0,920 г/куб. см 20625 кг (20,625 т.),
при температурі 23 градуси по Цельсі.
Хімічна модифікація відсутня, молекула
практично на 100 % складається х етилену,
вміст понад 95 % масових % поліетилену.
Країна виробництва - SA, торговельна
марка - SABIC, виробник - SABIC Petrochemical B.V. (код
товару );

полімери етилену у первинних формах:
LLDPE SABIC 318ВJ лінійний, у гранулах питомою
густиною 0,916-0,920 г/куб. см 20625 кг (20,625 т.),
при температурі 23 градуси по Цельсі.
Хімічна модифікація відсутня, молекула
практично на 100 % складається х етилену,
вміст понад 95 % масових % поліетилену.
Країна виробництва - SA, торговельна
марка - SABIC, виробник - SABIC Petrochemical B.V. (код
товару ).

В деклараціях митної вартості від
27.05.2014 року № 100250002/2014/064837 та №
100250002/2014/064846 позивач визначив митну
вартість товару за ціною договору
(основний метод), яка відповідає
фактично сплаченій ціні за товар (з
розрахунку 1158 Євро за тону/1,158 Євро за
кг) з додаванням транспортних витрат
позивача на доставку товару від Кунто,
Польща до м. Києва.

Позивачем для здійснення митного
контролю та митного оформлення, а також
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, одночасно з подачею
ВМД, були подані митному органу
наступні документи:

вказаний вище рамковий договір від
17.04.2014 року № SABIC-РМ/3614 та додаткову
угоду до нього № 2 від 16.05.2014 року;

платіжне доручення від 19.05.2014 року № 03;

договори (контракти) про перевезення
від 05.05.2014 року № 1 та № 5;

довідки про транспортні витрати №
21/05/14-1 від 21.05.2014 року та №65 від 27.05.2014
року;

висновок про вартісні характеристики
товару, підготовлений спеціалізованою
експертною організацією від 23.05.2014 року
№ 1926;

копії міжнародних транспортних
накладних від 23.05.2014 року,
рахунків-фактур (інвойсів) від 23.05.2014
року № та № ,
рахунків-проформ від 16.05.2014 року №
, митних декларацій країни
відправлення від 23.05.2014 року №
МRN14РL362030153ЕD407 та № МRN14РL362030153ЕАЕ76;

інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного, фіто
санітарного та радіологічного
контролю товару від 23.05.2014 року № 2730;

сертифікат про походження товару від
19.05.2014 року № 14 24228;

листи виробника та відправника: від
08.05.2014 року щодо відсутності у SABIC SALES
EUROPE B.V. загального прайс-листа, оскільки
ціни на товар визначається окремо для
кожного клієнта; від 14.05.2014 року, яка
містить інформацію про право компанії
SABIC SALES EUROPE B.V. на оформлення
сертифікатів аналізу та
товарно-супровідної документації; від
30.11.2011 року, яким засвідчується,
зокрема, що поставка товарів, які
виробляються на заводах корпорації
виробника SABIC Petrochemical B.V. здійснюється
SABIC SALES EUROPE B.V. зі складів, розташованих в
Кунто, Польща.

В той же час, при проведенні контролю
правильності визначення митної
вартості товару, заявленого позивачем
за відповідними митними деклараціями,
митним органом встановлено, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) у
зв'язку з неподанням основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у ст.53
Митного кодексу України) та
невідповідністю обраного декларантом
методу або уповноваженою ним особою
методу визначення митної вартості
товару умовам, наведеним у гладі 9
Митного кодексу України, а саме: умови
оплати в інвойсі інші ніж ті, що
зазначені в доповненні до контракту.
Відповідно до п.6.3. рамкового договору в
комерційних рахунках повинна бути
інформація щодо наявності додаткової
угоди на яку відсутнє посилання в
рахунку-фактурі та інвойсі. Наявна в
митного органу інформація щодо митної
вартості імпортованих товарів
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості.

У зв'язку з зазначеним, позивача було
зобов'язано надати додаткові документи
для підтвердження заявленої ним митої
вартості товарів, а саме:

для підтвердження витрат на
транспортування - транспортні
(перевізні) документи, а також
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів;

інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, фактично, разом з подачею
ВМД від 27.05.2014 року № 100250002/2014/064837 та №
100250002/2014/064846, були подані митному органу
необхідні (обов'язкові) документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару за ціною договору.

Незважаючи на зазначене, а також
позбавляючи позивача можливості
подачі додаткових документів,
відповідач прийняв оскаржувані
рішення про коригування митної
вартості товарів від 27.05.2014 року №
100250002/2014/000222/2 та № 100250002/2014/000223/2, якими
за резервним методом скоригував митну
вартість товару, взявши за основу ціну
на відповідний товар на рівні 1,2300 Євро
за кг. (12300 Євро за тону).

Згідно оскаржуваних рішень про
коригування митної вартості товарів
митна вартість товарів визначена за
резервним методом та ґрунтується на
раніше визнаних (визначених) митними
органами митних вартостях (№
10027001/2014/208005 від 07.08.2014 року, №
10027001/2014/204850 від 28.04.2014 року). При цьому,
метод 2-б не використаний у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
подібні товари, методи 2в та 2г не
використані через відсутність основи
для віднімання (додавання) вартості. На
коригування виплинуло те, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально.

Позивач вважає рішення митного органу
про коригування митної вартості
товарів від 27.05.2014 року № 100250002/2014/000222/2
та № 100250002/2014/000223/2 протиправними та
такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.29 Митного кодексу
України, рішення, дії або бездіяльність
органів доходів і зборів або їх
посадових осіб можуть бути оскаржені
безпосередньо до суду в порядку,
визначеному законом.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у
матеріалах справи письмовим доказам,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З 01.06.2012 р. набрав чинності новий Митний
кодекс України (далі-Кодекс) від 13.03.2012
р. № 4495-VІ, який, зокрема, встановлює
порядок визначення митної вартості
імпортованих товарів та правила її
декларування визначені.

Відповідно до ч.1 ст.49, ч.2 ст.51 Кодексу
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорт, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 Кодексу заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

У випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення (ч.1 ст.53
Кодексу).

Відповідно до ч.2,3 ст.53 Кодексу,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивачем були подані митному
органу документи, передбачені ч.2 ст.53
Кодексу, необхідні для підтвердження
заявленої ним митної вартості товару,
проте, без фактичного визначення
(конкретизації) недостатності
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, митним органом у порушення
вимог ч.3 ст.53 Кодексу, не надаючи
позивачу можливість протягом 10
календарних днів надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товару, були
винесені оскаржувані рішення про
коригування митної вартості товарів,
що суперечить вимогам митного
законодавства, порушує права позивача
на належний захист своїх прав та
доведення правомірності і
обґрунтованості заявленої ним митної
вартості товару.

Відповідно до ч.1-3 ст.54 Кодексу,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів (ч.1
ст.55 Кодексу).

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: a) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органом доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органом доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду (ч.2 ст.55 Кодексу).

Аналіз оскаржуваних рішень митного
органу свідчить про те, що вони,
зокрема, не містять обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом.
Також, оскаржувані рішення не містять
обґрунтування ціни, визначеної митним
органом самостійно на підставі
застосування резервного методу.

Згідно ч.1 ст.57 Кодексу, визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч.2 ст.58 Кодексу).

Відповідно до ч.4,5 ст.58 Кодексу митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно п.5,6 ч.10 ст.58 Кодексу, при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються,
зокрема, такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: 5) витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 6)
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Згідно ч.1,2 ст.64 Кодексу у разі якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не
визначається згідно із положеннями
цієї статті на підставі, зокрема,
мінімальної митної вартості (п.6 ч.3 ст.64
Кодексу).

З матеріалів справи встановлено, що
позивачем з метою підтвердження
заявленої ним митної вартості товару,
подавалися митному органу відповідні
обов'язкові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості імпортованих товарів, проте
вони не були визнані митним органом
достатніми для підтвердження
заявленої позивачем митної вартості
товару.

При цьому, суд, вивчивши відповідні
документи вважає їх такими, що в повній
мірі ідентифікують оцінюваний товар та
містять об'єктивні і достовірні дані,
що піддаються обчисленню та
підтверджують його ціну, що підлягає
сплаті на користь продавця, тобто
підтверджують митну вартість
зазначеного товару за ціною договору.

Крім того, згідно висновку ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» від 23.05.2014
року № 1926 рівень ціни на лінійний
поліетилен високого тиску LLDPE SABIC 318ВJ, а
саме 1158,00 Євро/т, на умовах поставки FСА -
Кутно, Польща, що імпортується згідно з
Проформою інвойсом № від 16.05.2014 р.
та Додатком В від 16.05.2014 р. до контракту
від 17.04.2014 року № SABIC-РМ/3614 - відповідає
поточній кон'юнктурі ринку.

У ході судового розгляду справи,
відповідач не спростував договірну
ціну товару, а також об'єктивну
можливість і спроможність, на підставі
наданих позивачем документів,
визначити цю ціну та рівень митної
вартості товару за ціною договору за
правилами, визначеними ст.58 Кодексу, не
з'явившись у судове засідання та не
подавши письмових заперечень та
доказів по справі.

Будь-яких переконливих аргументів та
доказів, які б викликали обґрунтовані
сумніви в достовірності проведеного
позивачем розрахунку митної вартості
товару за ціною договору відповідачем
не надано, a інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товарів
судом не встановлено.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу відповідачем не спростована.

Слід зауважити при цьому, що наявність
в автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками інформації про
декларування аналогічного товару, за
більшою або меншою вартістю, за
відсутності інших визначених законом
підстав, що обумовлюють межі і способи
здійснення митним органом контролю
митної вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, країна виробництва,
умови і обсяги поставок, наявність
знижок тощо).

Слід також зазначити, що згідно із
позицією Верховного Суду України
(постанова від 11.09.2012 у справі № 21-262а12),
яка в силу ч.2 ст.161 та ч.1 ст.244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковою для врахування при
вирішенні даної справи, ненадання
декларантом запитуваних митним
органом документів, за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом, не є достатнім для висновку
про наявність підстав для застосування
митним органом іншого методу
визначення митної вартості.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку, що митним органом
неправомірно відмовлено позивачу у
визнанні задекларованої ним митної
вартості товарів за основним методом
(за ціною договору), що свідчить про
протиправність оскаржуваних рішень
відповідача про коригування митної
вартості товарів від 27.05.2014 року
№100250002/2014/000222/2 та №100250002/2014/000223/2 та,
відповідно, про їх скасування.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не виконаний обов'язок
щодо доказування з урахуванням вимог
встановлених ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Приватного підприємства
«Пакінвест Груп» задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів України про
коригування митної вартості товарів
від 27.05.2014 року №100250002/2014/000222/2 та
№100250002/2014/000223/2.

3. Судові витрати в сумі 73,08 грн.
присудити на користь Приватного
підприємства «Пакінвест Груп» за
рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів України.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій