Справа № 2а-3504/11/2670
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/46394/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

при секретарі судового засідання
Кошелєві С.В.

з участю прокурора - Чубенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва на
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 18.07.2011р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012р. у
справі

за позовом Прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави в особі управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕСТА»

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

11.03.2011р. з позовом про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕСТА» (далі
Товариство) 60005,6грн. звернувся прокурор
Шевченківського району м.Києва в
інтересах держави в особі управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва (далі
Пенсійний фонд). Свої вимог прокурор
мотивував тим, що у Товариства існує
заборгованість зі сплати страхових
внесків в сумі 60005,6грн., яке останнє
відмовляється перераховувати
Пенсійному фонду.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.07.2011р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2012р., в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями,
Пенсійний фонд звернувся з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просив їх скасувати та задовольнити
позов. При цьому скаржник зазначив, що
суди дійшли помилкового висновку про
безпідставність позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на таке.

Матеріалами справи встановлено, що
Товариство, відповідно до положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон №1058-IV), є
страхувальником та платником
страхових внесків.

Внаслідок невиконання Товариством
обов'язку щодо сплати страхових
внесків за період з березня 2007р. по
грудень 2010р. у відповідача виникла
заборгованість в сумі 60005,6грн.

Вказана обставина підтверджується
матеріалами справи і не спростовується
самим Товариством, яке не надало
заперечень щодо пред'явленого
адміністративного позову та не
скористалось своїм правом на участь у
розгляді справи.

Місцевим судом, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
відмовлено в задоволенні позову, в
зв'язку з тим, що Пенсійним фондом не
надано доказів проведення процедури
перевірки нарахування та сплати
страхових внесків, складання акту
перевірки та направлення в адресу
Товариства вимоги про сплату недоїмки.

Проте, судами попередніх інстанцій
залишено поза уваги ту обставину, що
розрахунок сум страхових внесків
здійснено самим відповідачем в
порядку, передбаченому частиною 2 статі
20 Закону №1058-IV (в редакції, що діяла на
час виникнення спірних правовідносин).

Оскільки Пенсійним фондом не
оспорюється правильність розрахунку,
здійсненого Товариством, та не
стягуються штрафні санкції, у
територіального органу Пенсійного
фонду були відсутні підстави проводити
самостійне обчислення заборгованості
відповідача зі сплати страхових
внесків в порядку, передбаченому
Законом №1058-IV та Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003р. №21-1 (далі
Інструкція).

Що стосується вимоги Пенсійного
фонду від 1.10.2010р. №3751/546 про сплату
боргу в сумі 60005,6грн., то колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до статті 106 Закону №1058-IV
(в редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) та Інструкції
вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом, стягнення по
якому здійснюється державною
виконавчою службою. Проте вимога
повинна бути вручена страхувальнику з
додержанням вимог закону та пройти
процедуру узгодження.

Судами попередніх інстанцій
зроблено правильний висновок про те, що
Пенсійним фондом вимогу від 1.10.2010р. не
було направлено та вручено відповідачу
в порядку, передбаченому пунктом 8.3
Інструкції, що унеможливило проведення
процедури її узгодження зі
страхувальником.

Таким чином, вимога від 1.10.2010р. не
набула сили виконавчого документу,
відтак Пенсійний фонд та прокурор, що
діє в інтересах держави, не позбавлені
права на звернення до суду з позовом
про стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків, яка виникла
внаслідок невиконання відповідачем
обов'язку сплачувати страхові внески
та виконувати приписи частини 1 статті
106 Закону №1058-IV.

Відповідно до статті 229 КАС України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи
встановлено повно, а судами першої та
апеляційної інстанцій неправильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, колегія суддів
доходить висновку про те, що постанова
окружного адміністративного суду м.
Києва від 18.07.2011р. та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.05.2012р. повинні бути скасовані, а
позов - задоволено.

Керуючись статтями 221, 223, 229, 230, 232, 254
КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
задовольнити.

Постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.07.2011р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.05.2012р. скасувати.

Позов прокурора Шевченківського
району м. Києва задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕСТА» на користь
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва
заборгованість в сумі 60005,6грн.

Постанова набирає законної сили з
дня проголошення, оскарженню не
підлягає, але може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку,
передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз