Справа № 2а/0570/14314/2012
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2012-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2012 р.
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
час прийняття постанови: 11:15 год
Донецький окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Грищенка Є.І.
при секретарі Головачовій М.О.
представника позивача Паніної
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк-52, вул. 50 Гвардійської дивізії,
17, адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Жданівка Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Жданівка Донецької області про
стягнення заборгованості з виплати
пенсій та допомоги за період з 01.06.2010р.
по 31.10.2010р. у загальній сумі 348890,87 грн., -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Жданівка Донецької області (далі по
тексту УПФУ) звернулось до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Жданівка
Донецької області (долі по тексту
Фонду) про стягнення заборгованості з
виплати пенсій та допомоги за період з
01.06.2010р. по 31.10.2010р. у загальній сумі
348890,87 грн. В обґрунтування позову
позивач посилається на положення п. 1
ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», згідно якого на
органи Фонду соціального страхування
від нещасних випадків покладено
обов'язки по своєчасному та повному
відшкодуванню шкоди, заподіяної
застрахованій особі внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Крім того, зазначає, що
відповідно до ст. 7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» органи виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
починаючи з 1 квітня 2001 року повинні
відшкодовувати органам пенсійного
фонду пенсії, сплачені особам, яким
призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Відповідно до Порядку,
затвердженого постановою правління
ПФУ від 03.03.2003 року № 5-4 та правління
Фонду соцстрахування від нещасних
випадків в Україні від 04.03.2003 року № 4,
органи Пенсійного фонду щомісяця
проводять з відділенням виконавчої
дирекції Фонду звірку витрат по
особових справах потерпілих, складають
акт щомісячної звірки, в якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідним головним управлінням
ПФУ і управлінням виконавчої дирекції
Фонду на місцях. Відповідачу були
направлені акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за 01.06.2010р. по 31.10.2010р.
Відповідач відмовився від
відшкодування витрат на виплату
пенсій, допомоги та надбавок за
спірний період на загальну суму 348890,87
грн. Позивач вважає вказану відмову
такою, що суперечить зазначеним вище
нормам законодавства та просить суд
стягнути вказану суму з Фонду.
Представник позивача у
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги, просила задовольнити їх у
Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
посилаючись на положення ст. 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
відповідно до якого Фонд здійснює
соціальні послуги та виплати в разі
настання страхового випадку, в тому
числі і виплату пенсій. У цій статті йде
мова саме про застрахованих осіб, за
яких сплачуються страхові внески до
Фонду. Пунктом 2 статті 7 вказаного
Закону встановлено, що Фонд сплачує
страхові виплати та надає соціальні
послуги працівникам, які потерпіли на
виробництві до 01.04.2001 року, з того часу,
коли відповідні підприємства передали
в установленому порядку фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників на такі страхові виплати
та соціальні послуги, або коли таке
право встановлено в судовому порядку.
Потерпілі, документи яких не передані
до фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і фондом у
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки. Крім того, зазначив, що
здійснення відповідних розрахунків
провадиться виключно на
централізованому рівні, між Головним
Управлінням Пенсійного фонду та
Управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування. Просив
відмовити у задоволенні позову. Також
вказав, що обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права щодо
відшкодування понесених ним витрат є
таким, що не відповідає змісту прав
Управління. Просив у позові відмовити
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що у
задоволенні позову УПФУ до Фонду про
стягнення витрат на виплату пенсій та
допомоги за період з 01.06.2010р. по 31.10.2010р.
у загальній сумі 348890,87 грн.
задовольнити частково, виходячи з
Судом встановлено, що у період з 01.06.2010р.
по 31.10.2010р УФПУ до відповідача були
надіслані акти щомісячної звірки
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які були здійснені
пенсіонерам, згідно наданим спискам.
За червень 2010 року ( т.1 а.с. 8) позивачем
була виставлена до відшкодування
загальна сума 107262,91 грн., з якої:
2.щомісячна цільова грошова допомога,
3. допомога на поховання -1412 грн.
4.витрати на доставку та виплату пенсій
За липень 2010 року (т.1 а.с.11) позивачем
була виставлена до відшкодування
1.основний розмір пенсій - 250561,06 грн.
2.щомісячна цільова грошова допомога,
3.витрати на доставку та виплату пенсій
За серпень 2010 року (т.1 а.с. 14) позивачем
була виставлена до відшкодування
2.щомісячна цільова грошова допомога,
3.витрати на доставку та виплату пенсій
За вересень 2010 року (т.1 а.с. 17) позивачем
була виставлена до відшкодування
2.щомісячна цільова грошова допомога,
3.витрати на доставку та виплату пенсій
За жовтень 2010 року (т. 1 а.с. 20) позивачем
була виставлена до відшкодування
2.щомісячна цільова грошова допомога,
3.витрати на доставку та виплату пенсій
Вказані виплати увійшли до актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (т.1 а.с. 8,11,14,17,20).
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Жданівка Донецької області не були
прийняті до заліку суми витрат на
виплату та доставку пенсій у зв'язку із
втратою годувальника ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13,ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
Вказані розбіжності визначені у
протоколах розбіжностей (т.1
а.с.9-10,12-13,15-16,18-19, 21-22).
З урахуванням наведеного суд вважає за
доцільне вказати, що пенсійне
забезпечення громадян, відповідно до
ст. 10 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» здійснюється органами
Пенсійного Фонду України.
У ст. 81 цього Закону визначено, що
призначення та виплата пенсій, у тому
числі, пенсій по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
здійснюється органами Пенсійного
Згідно ч. 4 п. 4 Порядку відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячно цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім і померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію, сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.
З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні пенсій
по інвалідності у зв'язку із втратою
годувальника, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
Тобто, чинним законодавством саме на
відповідача у справі - Фонд соціального
страхування покладений обов'язок щодо
відшкодування шкоди при настанні
Відповідно до п. 2 Порядку, він визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків) Пенсійному фонду України
(далі - Пенсійний фонд) витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»(крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.
Пунктом 5 Порядку встановлено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
Згідно п. 6 зазначеного Порядку Головні
Управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
Відповідно до статті 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. Страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутись до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.
Отже, вказаною нормою обумовлено право
Пенсійного фонду на звернення до суду
Згідно із ч. 16 ст. 34 вказаного Закону,
виплата пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання провадиться потерпілому
відповідно до законодавства про
пенсійне забезпечення, крім випадків,
передбачених пунктом 2 статті 8 та
статтею 9 цього Закону.
Частиною 3 статті 30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що пенсія по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання призначається відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
Також ч. 1 ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
Статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (надалі Закон)
визначений перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків у
разі настання страхового випадку.
Відповідно із ст. 28 Закону, страховими
виплатами є грошові суми, які згідно із
статтею 21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право, у разі
настання страхового випадку.
Зазначені грошові суми складаються із:
1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата);
2) страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
3) страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому;
4) страхової виплати пенсії у зв'язку з
втратою годувальника;
5) страхової виплати дитині, яка
народилася інвалідом внаслідок
травмування на виробництві або
професійного захворювання її матері
6) страхових витрат на медичну та
Згідно із ст. 33 Закону, у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
Такими непрацездатними особами є:
1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;
2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;
5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.
Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
У даному випадку відповідачем не
враховані суми витрат на виплату
пенсій у зв'язку із втратою
годувальника - чоловіка (дружиною), у
випадку коли вони на момент загибелі
потерпілого не перебували на його
утриманні або працювали щодо осіб:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
З цього приводу суд зазначає наступне.
Під час розгляду справи судом
встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8,
ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_16,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23,ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30 на момент
втрати годувальників не досягли 55
віку, непрацездатними не визнавалась а
тому вони не відповідають вимогам ст. 33
Закону. Доводи позивача в цій частині
не знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні.
ОСОБА_18 - ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті її
чоловіка ОСОБА_31 (14.07.2006 року) вона
досягла 55 річного віку та перебувала
на його утриманні, що встановлено
Рішенням Жданівського міського суду
Донецької області (т.2 а.с. 116). На день
смерті чоловіка не працювала, що
підтверджується копією її трудової
книжки (а.с.118). Смерть чоловіка
пов'язана з професійним захворюванням,
що підтверджується даними довідки МСЕК
- діагноз ОСОБА_31 професійне
захворювання хронічний обструктивний
бронхіт пильової етіології (а.с. 115) та
довідкою Жданівського ВРАЦС, в якої
зазначена аналогічна причина смерті
(а.с. 114).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_18 відповідає вимогам
ст. 33 Закону та відповідач відповідно
до ст. 21 Закону має відшкодувати суми
виплачених пенсій по вказаній особі. Як
вбачається з розрахунку до суми позову
ОСОБА_18 за спірний період була сплачена
сума основного розміру пенсії на
загальну суму 750 грн. та 5,93 грн. сума на
її доставку (т. 1 а.с.51) Виплата вказаної
суми підтверджується довідкою
Пенсійного фонду (т. 3 а.с. 18). Враховуючи
викладене, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача вказану суму.

Стосовно ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_17,
ОСОБА_26 суд зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що:

ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 на час смерті
годувальника її чоловіка ОСОБА_32
(13.06.1963 року) перебувала на його
утриманні, на день смерті чоловіка не
працювала та доглядала сина ОСОБА_33
ІНФОРМАЦІЯ_3, який на той час не досяг
8-річного віку. Вказані обставини
підтверджуються відповідними
довідками виконкомів (т. 2 а.с. 2, 3) та
копією її трудової книжки (т. 2 а.с. 8-10).

ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_4 на час смерті
годувальника її чоловіка ОСОБА_34 (7.05.1966
року) перебувала на його утриманні, на
день смерті чоловіка не працювала та
доглядала сина ОСОБА_35 ІНФОРМАЦІЯ_5 та
доньку ОСОБА_36, ІНФОРМАЦІЯ_6, які на той
час не досягли 8-річного віку. Вказані
обставини підтверджуються відповідною
довідкою виконкому (т. 2 а.с. 25) та копією
її трудової книжки (т. 2 а.с. 28-29).

ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_7 на час смерті
годувальника її чоловіка ОСОБА_37(22.07.1961
року) перебувала на його утриманні, на
день смерті чоловіка не працювала та
доглядала сина ОСОБА_37 ІНФОРМАЦІЯ_8 та
доньку ОСОБА_38, ІНФОРМАЦІЯ_9, які на той
час не досягли 8-річного віку. Вказані
обставини підтверджуються
відповідними довідками виконкому(т. 2
а.с. 47,48) та копією її трудової книжки (т.
2 а.с. 52,53).

ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_10 на час смерті
годувальника її чоловіка ОСОБА_39
(24.02.1981 року) перебувала на його
утриманні, на день смерті чоловіка не
працювала та доглядала сина ОСОБА_40
ІНФОРМАЦІЯ_11, який на той час не
досягнув 8-річного віку. Вказані
обставини підтверджуються
відповідними довідками виконкому (т. 2
а.с. 55,58) та копією її трудової книжки (т.
2 а.с. 61,62).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що вказані особи
відповідають вимогам ст. 33 Закону.
Відповідач відповідно до ст. 21 Закону
має відшкодувати суми виплачених
пенсій по зазначеним особам.

Як вбачається з розрахунку до суми
позову вказаним особам за спірний
період була сплачена сума основного
розміру пенсії на загальну суму 1780 грн.
та сума витрат на доставку основного
розміру пенсій у розмірі 14,09 грн. (т. 1
а.с. 51) Виплата вказаної суми
підтверджується довідками Пенсійного
фонду (т. 3 а.с.3,6, 9, 10). Враховуючи
викладене, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача вказані суми.

Судом встановлено, що ОСОБА_7, ОСОБА_12,
ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_26 на день смерті
їх годувальників не досягли пенсійного
віку, але доглядали дітей до 8-річного
віку. Разом з тим з копій трудових
книжок вказаних осіб вбачається, що
вони на день смерті годувальників
працювали (т. 2 а.с. 235,237,238,241, 246). На
підставі викладеного, суд приходить до
висновку, що вимоги позивача не є
обґрунтованими щодо стягнення з
відповідача сум витрат на виплату
пенсій у зв'язку із втратою
годувальника ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_15,
ОСОБА_17, ОСОБА_26, оскільки вказані особи
на момент втрати годувальників не
досягли 55 віку, непрацездатними не
визнавалась, на день смерті
годувальників працювали, а тому вони не
відповідають вимогам ст. 33 Закону.
Доводи позивача в цій частині не
знайшли свого підтвердження у судовому
засіданні.

Крім того, відповідачем не прийняті до
відшкодування витрати, понесені УПФУ
по виплаті пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві пенсіонерам ОСОБА_41 та
ОСОБА_42, за період з 01.06.2010 року по 31.10.2012
року з тієї причини, що травма
пенсіонерами була отримана за межами
України.

Згідно акту про нещасний випадок на
виробництві від 03.10.1986 року
постраждалий ОСОБА_41 отримав травму на
підприємстві в п. Лазо Верохоянського
району Якутії ( т. 2 а. с. 213).

Згідно акту про нещасний випадок на
виробництві від 21.09.1992 року
постраждалий ОСОБА_42 отримав травму на
підприємстві в Погарському районі
Брянської області ( т. 2 а. с. 215).

За змістом частини другої статті 2
Закону України від 23.09.1999 року № 1105-XIV
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом «а» статті 27 Закону України
від 5 листопада 1991 року № XII «Про
пенсійне забезпечення»встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105-ХІV
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
також зазначеним у статті 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом третім цього пункту (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання-чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням
здоров'я, не залежить від того, чи
сплачували цьому Фонду страхові
платежі підприємства, що ліквідувалися
та на яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року №
2694-ХІІ «Про охорону праці», які
ліквідуються.

Отже, страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Така правова позиція була висловлена і
Верховним Судом України у постанові
від 6 червня 2011 року (справа № 21-116а11),
яка, відповідно до приписів статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, є обов`язковою для всіх судів
України.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
щодо стягнення суми витрат УПФУ на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва отриманого у країнах СНД
ОСОБА_41 за спірний період у розмірі 1136,8
грн. та витрат на доставку вказаної
суми 17,44 грн., що були сплачені
позивачем за спірний період (т. 1 а.с.51, т.
3 а.с. 1).

Стосовно позовних вимог по ОСОБА_42 суд
зазначає наступне.

Якщо нещасний випадок мав місце після
розпаду СРСР, на території колишніх
його республік, а зараз - незалежних
країн, що входять до складу
Співдружності Незалежних держав, то ці
правовідносини повинні регулюватися з
особливостями, визначеними Угодою про
взаємне визнання праці на
відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику професійним захворюванням
або іншим ушкодженням здоров`я, які
пов`язані з виконанням ними трудових
обов`язків, підписана 9 вересня 1994 року
державами колишнього СРСР
(Азербайджан, Вірменія, Білорусія,
Грузія, Казахстан, Киргизія, Молдова,
Росія, Таджикистан, Туркменія,
Узбекистан, Україна).

13 березня 1992 року між
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав у галузі пенсійного
забезпечення підписана Угода, яка діє з
часу її підписання, про що зазначено в
ст. 13 даної Угоди. Угода підписана між 11
Державами, в тому числі Україною,
Російською Федерацією, та
Туркменістаном. Дана Угода є чинним
міжнародним договором, предметом
регулювання якого є виключно пенсійне
забезпечення.

Статтею 1 Угоди передбачено, що
пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів
їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Відповідно до ст. 3 Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасниць СНД усі
витрати, які пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення несе держава,
що надає це пенсійне забезпечення.

Статті 5 й 6 Угоди визначають, що вона
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян.

Призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання.

Обґрунтування позивачем своєї позиції
положеннями Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівнику каліцтвом,
професійним захворюванням або іншими
ушкодженнями здоров'я, які пов'язані із
виконанням трудових обов'язків,
підписаної 09 вересня 1994 року між
частиною держав колишнього СРСР, є
безпідставним, оскільки вказана Угода
регулює питання відшкодування шкоди,
заподіяної працівнику каліцтвом,
професійним захворюванням або іншими
ушкодженнями здоров'я, які пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків.
Питання ж виплати пенсій чи
відшкодування витрат на пенсійне
забезпечення нею не врегульовані.

Тобто, відшкодування шкоди фізичній
особі і відшкодування витрат на
пенсійне забезпечення у зв'язку з
трудовим каліцтвом - це різні поняття,
які регулюються різними
нормативно-правовими актами.

Відповідно до вказаних положень
визнання Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України страховиком, який
має виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України відшкодувати останньому
витрати, - є безпідставним.

Враховуючи, що нещасний випадок з
ОСОБА_42 стався у вересні 1992 року
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Щодо сум витрат понесених позивачем за
спірний період по виплаті державної
адресної допомоги та її доставки до
призначених пенсій громадян, яким
виплачені пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва
отриманого у країнах СНД, сум витрат на
виплату та доставку державної адресної
допомоги до призначених пенсій
пенсіонерам у зв'язку із втратою
годувальника згідно постанови КМУ № 265.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», пенсійне
забезпечення громадян України
здійснюється органами Пенсійного
Фонду України.

Вказаним Законом передбачено, що
призначення та виплата пенсій, в тому
числі пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання здійснюється органами
Пенсійного Фонду.

Згідно із постановою Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян» від
26.03.2008 року № 265 (далі постанова № 265)
установлено, що у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткових пенсій,
цільової грошової допомоги, сум
індексації та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством, крім
пенсій за особливі заслуги перед
Україною та щомісячної доплати до
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
членам сімей шахтарів, смерть яких
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сімї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів; у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

У п. 4 Постанови № 265 визначено, що
виплата щомісячної державної адресної
допомоги, передбаченої цією
постановою, здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога.

Згідно із статтею 4 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» законодавство про
пенсійне забезпечення базується на
Конституції України, складається з
Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України
(далі - закони про пенсійне
забезпечення), а також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Згідно зі статтею 46 Конституції
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника....
Пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні пенсій
по інвалідності в зв'язку із втратою
годувальника покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

На підставі ч. 2 п. 5 ст. 24 цього ж Закону,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. Страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутись до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року N
1105-XIV передбачені соціальні послуги та
виплати, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, серед яких
відсутні державна адресна допомога та
витрати з виплати та доставки
державної адресної допомоги.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України
«Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від затверджено
«Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання» від 04
березня 2003 року № 5-4/4 (надалі Порядок).

Згідно з п. 4 зазначеного Порядку,
відшкодуванню піддягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших нормативно -
правових актів, а саме: сума основного
розміру пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію, допомога на
поховання сім'ї потерпілого або особи,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Так, п. 4 Порядку, визначений вичерпний
перелік сум виплат, які приймаються до
заліку для відшкодування видатків
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

До того ж, жодним нормативно-правовим
актом взагалі не передбачено обов'язку
відповідача відшкодовувати УПФУ
витрати на виплату державної адресної
допомоги.

Таким чином, суд приходить до висновку
про відсутність правових підстав щодо
відшкодування відповідачем УПФУ
виплаченої державної адресної
допомоги.

На підставі викладеного, суд вважає
обґрунтованими позовні вимоги, щодо
стягнення заборгованості з виплати
пенсій та допомоги за період з 01.06.2010р.
по 31.10.2010р. у загальній сумі 3704, 56 та
вважає за необхідне стягнути вказану
суму з Фонду.

Керуючись ст. ст. 11, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167,
185, 186, 254, 263 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов Управління Пенсійного фонду
України в м. Жданівка Донецької області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Жданівка Донецької області про
стягнення заборгованості з виплати
пенсій та допомоги за період з 01.06.2010р.
по 31.10.2010р. у загальній сумі 348890,87 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Жданівка
Донецької області на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Жданівка Донецької області
заборгованість з виплати пенсій та
допомоги за період з 01.06.2010р. по 31.10.2010р.
у загальній сумі 3704, 56 грн.

В задоволені іншій частині позовних
вимог відмовити.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена її вступна та
резолютивна частини 28 листопада 2012
року.

Повний текст постанови складений 3
грудня 2012 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Грищенко Є.І.