Справа № 809/1111/14
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"25" червня 2014 р.
Справа № 809/1111/14

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного
адміністративного суду Скільський І.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції в
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості в сумі
2841,65 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

11 квітня 2014 року Державна податкова
інспекція в Снятинському районі
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(далі - відповідач) про стягнення
податкового боргу в сумі 2841,65 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач є платником податків і
зборів відповідно до вимог ст.16.1.4
Податкового кодексу України. У
відповідача на момент звернення до
суду наявний податковий борг в
загальній сумі 2841,65 грн. по наступних
видах податків: по орендній платі з
фізичних осіб в сумі 1005,43 грн., по
земельній платі з фізичних осіб в сумі
1836,22 грн.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, на адресу суду
направив клопотання про розгляд справи
за відсутності уповноваженого
представника. Позовні вимоги підтримує
в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
прибув, про дату, час та місце судового
розгляду справи судом повідомлявся
належним чином, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення (а.с.50). Заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи або
розгляд справи без участі представника
відповідача на адресу суду не
надходило. Правом на подання
заперечення проти позову відповідач не
скористався, причини неявки суду
невідомі.

Відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи наявність у матеріалах
справи достатньої кількості доказів,
необхідних для вирішення справи по
суті, згідно положень ч.4 ст.122, ч.4 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, суд визнав можливим
розглянути дану адміністративну
справу на підставі наявних у ній
доказів за відсутності сторін.

Оскільки немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, хоча і не
прибули всі належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду
особи, які беруть участь у справі, то
відповідно до ч.6 ст.128 КАС України суд
прийняв рішення про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи позивача, дослідивши та
оцінивши в їх сукупності подані докази,
суд дійшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог, тому
останні підлягають до задоволення з
наступних мотивів.

Згідно довідки про борг по фізичній
особі ОСОБА_1 від 02.04.2014 року (а.с.16) та
виписками з облікових карток платника,
що містяться в матеріалах
адміністративної справи, за
відповідачем обліковується не
погашена заборгованість, що виникла в
результаті порушення граничного
терміну сплати орендної плати за землю,
по орендній платі з фізичних осіб в
сумі 1005,43 грн. та по земельній платі з
фізичних осіб в сумі 1836,22 грн.

Судом встановлено, що відповідно до
рішення сесії Заболотівської селищної
ради від 04.10.2012 року зобов`язано
громадянина ОСОБА_1 сплачувати за
користування земельною ділянкою,
розташованою по вул.Богданова, 2 в
селищі Заболотів площею 0,1655 га в
розмірі 5% нормативно-грошової оцінки
даної земельної ділянки (а.с.14).

Позивачем на підставі проведеної
перевірки своєчасності сплати до
бюджету орендної плати за землю
громадянина ОСОБА_1 складено Акт від
08.10.2013 року №475/15-НОМЕР_1 (а.с. 6), яким
встановлено порушення граничного
строку сплати грошового зобов`язання
по орендній платі за землю по
Заболотівській сільській раді на 492
календарних дні в сумі 730,10 грн.
граничний термін сплати 30.08.2011 року
фактично поступило до бюджету 30.01.2013
року; на 328 календарних дні - в сумі 5239,40
грн. граничний термін сплати 30.08.2013 року
фактично поступило до бюджету 23.07.2013
року, в результаті чого встановлено
порушення п.287.5 ст.287 Податкового
кодексу України.

На підставі вищевказаного Акту,
винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Ш» від
18.10.2013 року №, яким визначено
штрафні санкції по орендній платі за
землю в сумі 1193,90 грн. (а.с. 8). Дане
податкове повідомлення-рішення
вручене, про що свідчить копія
поштового відправлення.

Щодо податкового боргу відповідача по
земельній платі з фізичних осіб в сумі
1836,22 грн., позивачем винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Ф» №
від 27.05.2013 року на суму 1836,22 грн. Дане
повідомлення-рішення вручене
відповідачу 14.06.2013 року, що
підтверджується копією поштового
відправлення (а.с.12).

Відповідно до пункту 126.1 статті 126
Податкового кодексу України, у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу при затримці більше
30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 203.2 статті 203
Податкового кодексу України, платник
податку зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46
Податкового кодексу України, податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Відповідно до пункту 49.2. статті 49
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді.

Згідно з пунктом 57.1. статті 57
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Податкове повідомлення-рішення
надсилається (вручається) за кожним
окремим податком, збором та/або разом
із штрафними санкціями, передбаченими
цим Кодексом, а також за кожною
штрафною (фінансовою) санкцією за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на такий контролюючий орган,
та/або пенею за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення
вважається надісланим (врученим)
юридичній особі, якщо його передано
посадовій особі такої юридичної особи
під розписку або надіслано листом з
повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити
платнику податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України визначено,
що платник податків зобов'язаний,
зокрема сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Пунктом 14.1.175 Податкового кодексу
України визначено, що податковий борг -
сума грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Пунктом 54.1 Кодексу встановлено, що крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 15.1. статті 15 Податкового
кодексу України визначено, що
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Так, п.49.18 ст.49 Податкового кодексу
України встановлено, що податкові
декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця;

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

Згідно статті 31 Податкового кодексу
України строком сплати податку та
збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою. Строк сплати
податку та збору обчислюється роками,
кварталами, місяцями, декадами,
тижнями, днями або вказівкою на подію,
що повинна настати або відбутися.

Строк сплати податку та збору
встановлюється відповідно до
податкового законодавства для кожного
податку окремо.

Згідно пункту 36.1 статті 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

У відповідності до пункту 56.11 статті 56
Податкового кодексу України, не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

Відповідно підпункту 14.1.39. пункту 14.1.
статті 14 Податкового кодексу України
грошове зобов'язання платника
податків-сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового
кодексу України у разі, коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення рішення.

Судом встановлено, що на виконання
наведених вимог чинного законодавства
відповідачу було надіслано податкову
вимогу форми «Ф» №50 від 06.09.2011 року про
сплату податкового боргу в розмірі 5210,80
гривень. Вказану вимогу позивачем
розміщено на дошці оголошень в
приміщенні ДПІ в Снятинському районі
(а.с.11).

Статтею 87 Податкового кодексу України
визначено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно з п.95.3. ст.95 Податкового кодексу
України стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Пунктом 95.4 ст.95 Податкового кодексу
України встановлено, що орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.
Стягнення готівкових коштів
здійснюється в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що на момент судового
розгляду даної справи суду не надано
підтвердження сплати відповідачем
податкового боргу в розмірі 2841,65 грн.,
вказана сума підлягає стягненню в
судовому порядку.

Виходячи з наведеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) в дохід бюджету
податковий борг в сумі 2841 (дві тисячі
вісімсот сорок одна гривня) 65 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/
Скільський І.І.