Справа № 822/1827/14
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1827/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року м.
ХмельницькийХмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук
О.К. при секретаріОлійник І.А. за
участі:позивача, представників
позивача, відповідача та третьої
особирозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Красилівського районного управління
юстиції в Хмельницькій області,
треті особи на стороні відповідача
державний реєстратор сектору
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Красилівського районного управління
юстиції Смажний Анатолій Глібович і
ВАТ "Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство", про скасування рішення
та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
реєстраційної служби Красилівського
районного управління юстиції в
Хмельницькій області, в якому з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог (вх.№16838 від 06.06.2014 року),
просить визнати протиправними та
скасувати рішення державного
реєстратора сектору реєстрації
речових прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Красилівського
районного управління юстиції Смажного
А.Г. від 07.04.2014 року №12236682, №12230240, №12229004,
312235863, 312232594 і №12226821 про реєстрацію
права власності ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство" на
об'єкти нерухомого майна, розташовані в
АДРЕСА_1, а саме: прохідну площею 51 кв.м.,
столярний цех площею 73,6 кв.м.,
растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м., рішення державного реєстратора
Смажного А.Г. від 12.05.2014 року № 1295776,
№12958409, №12958833, №12959197, №12959860 і №12960176 про
відмову у реєстрації права власності
на зазначені вище об'єкти нерухомого
майна за ОСОБА_3 та зобов»язати
відповідача здійснити реєстрацію
права власності на об»єкти нерухомого
майна, придбані за договорами
купівлі-продажу від 16.08.2010 року за
ОСОБА_3

На думку позивача, вказані рішення
прийняті відповідачем з порушенням
ст.ст. 9, 19, 24 і 28 Закону "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року
N 1952-IV (надалі - Закон N 1952-IV) та та п. п. 13, 15
і 28 Порядку державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року N
868 (надалі - Порядок №868).

Вважає, що відповідач неправомірно
прийняв рішення від 07.04.2014 року №12236682,
№12230240, №12229004, 312235863, 312232594 і №12226821 про
реєстрацію права власності ВАТ
"Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство" на зазначені об'єкти
нерухомого майна на підставі
недостовірних документів без їх
належного вивчення (в оголошенні в
газеті «Красилівський вісник» від
28.03.2014 року про визнання свідоцтв про
право власності недійсними не
зазначені підстави їх недійсності, в
той час як оригінали цих свідоцтв
перебувають у нотаріуса) та
безпідставно відмовив позивачу у
реєстрації права власності на ці
об'єкти нерухомого майна, придбані нею
відповідно до договорів
купівлі-продажу від 16.08.2010 року.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та
підтвердив обставини, на які
посилається у позовній заяві, просить
суд задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі, з врахуванням поданого
уточнення.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив,
вважає оскаржувані позивачем рішення
законними, оскільки:

для реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, розташовані в
АДРЕСА_1, а саме: прохідну площею 51 кв.м.,
столярний цех площею 73,6 кв.м.,
растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м., ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство"
подало державному реєстратору всі
документи, передбачені ст.9 Закон N 1952-IV
та п. п. 13, 15 і 48 Порядку №868;

на момент звернення ОСОБА_3 право
власності на зазначені об»єкти
зареєстроване за ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство" з
видачею свідоцтв про право власності, а
подані нею договори купівлі-продажу
від 16.08.2010 року не відповідають ст.ст.182
і 210 Цивільного кодексу України.

Одночасно подав до суду клопотання про
зупинення провадження у справі у
зв»зку з зверненням позивача до суду в
порядку цивільного судочинства з
позовом про визнання права власності
на спірні об»єкти нерухомого майна.

Протокольною ухвалою від 25.06.2014 року з
урахуванням думки представників
позивача та третьої особи,
Хмельницький окружний
адміністративний суд відмовив у
задоволенні клопотання.

Від третьої особи - Смажного А.Г.
надійшло клопотання про розгляд справи
без його участі, а також заперечення
проти позову, в якому він зазначив, що
рішення прийняті ним у відповідності
до вимог Закону N 1952-IV і Порядку №868.

Представник третьої особи ВАТ
"Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство" проти позову заперечив,
вважає оскаржувані рішення законними.
Одночасно вказує, що на підприємстві,
яке визнане банкрутом постановою
господарського суду Хмельницької
області від 22.11.2012 року, відсутні
будь-які документи, які підтверджують
факт укладання договорів
купівлі-продажу нерухомого майна з
ОСОБА_3 у 2010 році, факт передачі
зазначеного майна покупцю та сплати
коштів в рахунок його оплати позивачем.
Вважає, що позивач повинен довести в
порядку цивільного судочинства право
власності на об'єкти нерухомого майна,
розташовані в АДРЕСА_1, а саме: прохідну
площею 51 кв.м., столярний цех площею 73,6
кв.м., растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м.

Заслухавши представників позивача та
третьої особи, дослідивши зібрані в
матеріалах справи докази в їх
взаємному зв»язку та сукупності, суд
вважає, що адміністративний позов
необхідно задовольнити частково з
підстав, наведених нижче.

Суд встановив, що постановою від 22.11.2012
року по справі №11/5025/1265/12 господарський
суд Хмельницької області визнав
банкрутом ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство",
відкрив ліквідаційну процедуру у даній
справі та призначив ліквідатором
боржника - арбітражного керуючого
Капличного А.М. Ухвалою господарського
суду Хмельницької області від 04.02.2014
року строк ліквідаційної процедури
продовжений до 22.08.2014 року. У зв»язку з
відсутністю керівника банкрута
Кушнарьова Д.В., який не передав
арбітражному керуючому бухгалтерську
документацію, печатку та статутні
документи, на протязі судового
розгляду справи про банкрутство ВАТ
"Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство" (2012 -2014 роки) Капличний
А.М. звертався до КП «Красилівське БТІ»
із відповідними запитами щодо надання
інформації про наявність
зареєстрованого права власності на
нерухоме майно за вказаним
товариством. Відповідно до
інформаційних довідок з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, виданих КП
«Красилівське БТІ» (№52 від 06.03.2012 року,
№292/1 від 01.11.2012 року, №420 від 31.01.2013 року,
№14422812 від 11.12.2013 року та №18931033 від
13.03.2014 року) за ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство"
зареєстроване право власності на
об'єкти нерухомого майна, розташовані в
АДРЕСА_1, а саме: прохідну площею 51 кв.м.,
столярний цех площею 73,6 кв.м.,
растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м.

З метою продажу майна банкрута для
задоволення майнових вимог кредиторів
у відповідності до Закону N 1952-IV
ліквідатор ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство"
08.04.2014 року звернувся до Реєстраційної
служби Красилівського районного
управління юстиції з заявами про
державну реєстрацію права власності на
зазначені вище об»єкти нерухомого
майна в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно. До кожної заяви
додав копію Свідоцтва про право
власності на об»єкт нерухомого майна,
виданого 19.08.2009 року, завірену
секретарем Красилівської міської ради
31.03.2014 року, газету «Красилівський
вісник» за 28.03.2014 року, в якій
опубліковане оголошення про визнання
недійсними Свідоцтв про право
власності на нерухоме майно за адресою
АДРЕСА_1 серія САС №007573 від 19.08.2009 року,
серія САС №007472 від 19.08.2009 року, серія
САС №007573 від 19.08.2009 року, серія САС №007568
від 19.08.2009 року, серія САС №007567 від
19.08.2009 року і серія САС №007569 від 19.08.2009
року, копію паспорта ліквідатора, копію
постанови господарського суду
Хмельницької області від 22.11.2012 року
про визнання ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство"
банкрутом, витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців і технічний паспорт
на кожен об»єкт нерухомого майна,
розташований в АДРЕСА_1, а саме:
прохідну площею 51 кв.м., столярний цех
площею 73,6 кв.м., растворний вузол площею
35,3 кв.м., тепловентиляційну площею 22,6
кв.м. і приміщення туалетів площею 16,9
кв.м. і 1,3 кв.м., виготовлений 25.03.2014 року
Красилівським БТІ.

Розглянувши подані документи,
встановивши що право власності на
зазначені об»єкти за ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство"
зареєстроване до 01.01.2013 року у Реєстрі
прав власності на нерухоме майно,
державний реєстратор прийняв рішення
від 07.04.2014 року №12236682, №12230240, №12229004,
312235863, 312232594 і №12226821 про реєстрацію
права власності ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство" на
об'єкти нерухомого майна, розташовані в
АДРЕСА_1, а саме: прохідну площею 51 кв.м.,
столярний цех площею 73,6 кв.м.,
растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м. та видав Свідоцтва про право
власності ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство" на
вказані об»єкти нерухомого майна від
07.04.2014 року №20121329, №20119834, №20107493, №20102763
і №20114356.

Досліджуючи правомірність зазначених
рішень від 07.04.2014 року, суд враховує
наведене нижче.

У відповідності до ч.1 ст.182 Цивільного
кодексу України право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, регулює Закон N 1952-IV.

За змістом ст.2 Закону N 1952-IV державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 ч.1 ст. 4 Закону N 1952-IV
передбачено, що обов'язковій державній
реєстрації підлягає право власності на
нерухоме майно, розміщене на території
України, що належить фізичним та
юридичним особам, державі в особі
органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування.

В силу ч. 1 ст.5 Закону N 1952-IV у Державному
реєстрі прав реєструються речові права
та їх обтяження на земельні ділянки, а
також на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення, а
саме: підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення.

В силу ч.4. ст.15 Закону N 1952-IV державній
реєстрації підлягають виключно
заявлені права та їх обтяження за умови
їх відповідності законодавству і
поданим документам.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону N 1952-IV
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 6) інших документів,
що підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

Частиною 3 ст.16 Закону N 1952-IV
передбачено, що разом із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у паперовій формі подаються
оригінали документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, їх копії, засвідчені в
установленому порядку.

Для проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком (п.36
Порядку №868).

Згідно до п.37 Порядку №868
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, зокрема, є: 5)
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до цього
Порядку; 7) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно чи його
дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією; 16) інші документи,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
відповідно до закону. Для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
заявник, крім документів, що зазначені
у пункті 27 цього Порядку, подає копії
документів, що зазначені в пункті 9
цього Порядку (документ, що посвідчує
його особу) (п.28 Порядку №868).

За змістом п.48 Порядку №868 для
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно,
реєстрація якого проведена до 1 січня
2013 року відповідно до законодавства, що
діяло на момент його виникнення, у
зв'язку із втратою, пошкодженням чи
зіпсуванням свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
органом місцевого самоврядування або
місцевою держадміністрацією,
державного акта на право приватної
власності на землю, державного акта на
право власності на землю, державного
акта на право власності на земельну
ділянку заявник подає органові
державної реєстрації прав: 1) завірену в
установленому порядку органом, що
видавав документ, копію примірника
втраченого, пошкодженого чи
зіпсованого документа; 2) оголошення
про втрату документа у регіональних
друкованих засобах масової інформації
за місцем розташування нерухомого
майна, в якому повинні бути зазначені
назва документа, його номер і дата
видачі, на чиє ім'я виданий, яким
органом (крім випадків пошкодження чи
зіпсування документа). За результатами
розгляду заяви та документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації прав, державний реєстратор
органу державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію права
власності з видачею свідоцтва на
заміну втраченого, пошкодженого чи
зіпсованого документа. У свідоцтві
зазначається серія, номер, назва, дата
видачі та суб'єкт, який здійснив видачу
втраченого, пошкодженого чи
зіпсованого документа.

Суд встановив, що для державної
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна, розташовані в
АДРЕСА_1, а саме: прохідну площею 51 кв.м.,
столярний цех площею 73,6 кв.м.,
растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м. ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство", у
якого були відсутні Свідоцтва про
право власності, видані Красилівською
міською радою у 2009 році на вказані
об»єкти, а також відомості щодо місця
зберігання цих свідоцтв у зв»язку із
зникненням керівника товариства,
подало всі документи, передбачені
Законом N 1952-IV і Порядком №868, в тому
числі копії Свідоцтв, завірені
секретарем міської ради, та оголошення
про їх втрату, опубліковане у районній
газеті за місцем розташування
нерухомого майна.

У відповідності до п.8-1 ч.2 ст.9 Закону N
1952-IV під час проведення державної
реєстрації прав, які виникли та
зареєстровані в установленому порядку
до 1 січня 2013 року, запитує від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, які відповідно до
чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про правонабувача
або про нерухоме майно.

Під час проведення державної
реєстрації права власності ВАТ
"Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство" на об'єкти нерухомого
майна, розташовані в АДРЕСА_1, а саме:
прохідну площею 51 кв.м., столярний цех
площею 73,6 кв.м., растворний вузол площею
35,3 кв.м., тепловентиляційну площею 22,6
кв.м. і приміщення туалетів площею 16,9
кв.м. і 1,3 кв.м., яке виникло та
зареєстроване в установленому порядку
у серпні 2009 року, державний реєстратор
отримав відомості з реєстру прав
власності на нерухоме майно, і
пересвідчився, що право власності на
вказані об»єкти зареєстроване за ВАТ
"Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство" з 19.08.2009 року. Інші дані
щодо переходу права власності від
"Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство" до іншого власника в
реєстрі відсутні.

Розглянувши заяви та подані документи
державний реєстратор провів державну
реєстрацію права власності ВАТ
"Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство" та видав Свідоцтва про
право власності від 07.04.2014 року №20121329,
№20119834, №20110968, №20107493, №20102763 і №20114356,
зазначивши що ці Свідоцтва видані
взамін Свідоцтв від 17.08.2009 року, виданих
Красилівською міською радою.

Суд вважає, що правовстановлюючі
документи, подані ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство",
для реєстрації права власності на
об»єкти нерухомого майна розташовані в
АДРЕСА_1, а саме: прохідну площею 51 кв.м.,
столярний цех площею 73,6 кв.м.,
растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м.,. відповідають вимогам ч.1 ст. 19
Закону N 1952-IV та Порядку №868, тому
відповідач правомірно прийняв рішення
від 07.04.2014 року №12236682, №12230240, №12229004,
312235863, 312232594 і №12226821 про реєстрацію
права власності ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство" на
зазначені об'єкти нерухомого майна, яке
виникло 17.08.2009 року.

10.05.2014 року представник ОСОБА_3 подав до
Реєстраційної служби Красилівського
районного управління юстиції заяви про
державну реєстрацію права власності на
на об»єкти нерухомого майна
розташовані в АДРЕСА_1, а саме: прохідну
площею 51 кв.м., столярний цех площею 73,6
кв.м., растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м. До кожної заяви додав копії
паспорта заявниці та її представника,
копію довіреності, копію нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
нерухомого майна, укладеного між
ОСОБА_3 і ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство"
16.08.2010 року, та технічний паспорт на
кожен об»єкт.

Розглянувши подані документи та
перевіривши інформацію щодо наявності
зареєстрованого права власності на
зазначені об»єкти у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
державний реєстратор прийняв рішення
від 12.05.2014 року № 1295776, №12958409, №12958833,
№12959197, №12959860 і №12960176 про відмову у
реєстрації права власності на
зазначені вище об'єкти нерухомого
майна на підставі ст.24 Закону N 1952-IV у
зв»язку з тим, що заявлене право вже
зареєстроване за ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство" з
видачею Свідоцтв про право власності
від 07.04.2014 року, які позивач оскаржив до
суду.

Досліджуючи правомірність зазначених
рішень від 12.05.2014 року, суд враховує
наведене нижче.

В силу ч.1 ст. 15 Закону N 1952-IV державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.9 Закону N 1952-IV
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

За змістом п.1 ч.1 ст. 19 Закону N 1952-IV
державна реєстрація прав проводиться
на підставі договорів, укладених у
порядку, встановленому законом.

Для реєстрації права власності на
об»єкти нерухомого майна розташовані в
АДРЕСА_1, а саме: прохідну площею 51 кв.м.,
столярний цех площею 73,6 кв.м.,
растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м. позивач подала нотаріально
посвідчені договори купівлі-продажу,
укладені між ОСОБА_3 і ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство"
16.08.2010 року.

Відповідно до статті 203 Цивільного
кодексу України, в редакції, що діяла на
час укладання договорів
купівлі-продажу, правочин є чинним,
якщо його укладено з дотриманням вимог
чинного законодавства, по формі та за
змістом вчиняється згідно з законом.

В силу ч.1 ст.210 Цивільного кодексу
України правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Частиною 1 ст. 657 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір
купівлі-продажу нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

У відповідності до ч.2 ст. 640 Цивільного
кодексу України договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Отже, Цивільним кодексом України
встановлено, що нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу
нерухомого майна є укладеним з моменту
його державної реєстрації.

На час укладання договорів
купівлі-продажу від 16.08.2010 року, поданих
позивачем державному реєстратору у 2014
році як підстава реєстрації права
власності на придбані у ВАТ
"Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство" об»єкти нерухомого
майна, державна реєстрації права
власності здійснювалась відповідно до
Закону N 1952-IV в редакції від 16.03.2010 року,
шляхом внесення відповідного запису до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Станом на день звернення позивача до
державного реєстратора з відповідними
заявами про державну реєстрацію права
власності на об»єкти нерухомого майна,
розташовані в АДРЕСА_1, договори
купівлі-продажу від 16.08.2010 року не
зареєстровані в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, хоча
така реєстрації у відповідності до ч.2
ст. 640 Цивільного кодексу України та
Закону N 1952-IV є обов»язковою умовою
визнання договору укладеним.

Частиною 3 ст.17 Закону N 1952-IV документи,
що встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 ч.2 ст.9 Закону N 1952-IV
передбачені повноваження державного
реєстратора щодо прийняття рішень про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень та про відмову в державній
реєстрації прав.

Підстави для відмови у державній
реєстрації визначені статтею 24 Закону N
1952-IV.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону N 1952-IV
передбачено, що у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень звернулася
неналежна особа;

4) подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно щодо попереднього правонабувача
подано після державної реєстрації
права власності на таке майно за новим
правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію
речових прав, похідних від права
власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав не усунено обставин, що були
підставою для прийняття такого
рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

В силу ч. 4 ст.24 Закону N 1952-IV відмова в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень з підстав, не передбачених цим
Законом, заборонена.

Підставою для прийняття державним
реєстратором спірних рішень від 12.05.2014
року № 1295776, №12958409, №12958833, №12959197, №12959860
і №12960176 про відмову у реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
розташовані в АДРЕСА_1, за ОСОБА_3
слугувала наявність зареєстрованого
07.04.2014 року права власності на вказані
об»єкти за ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство".

Проте, оскільки для реєстрації права
власності на ті самі об»єкти
нерухомого майна ВАТ "Красилівське
ремонтно-транспортне підприємство" та
позивач подали різні
правовстановлюючі документи,
державний реєстратор безпідставно
прийняв рішення від 12.05.2014 року № 1295776,
№12958409, №12958833, №12959197, №12959860 і №12960176 про
відмову у реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна,
посилаючись на наявність
зареєстрованого 07.04.2014 року права
власності на вказані об»єкти за ВАТ
"Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство".

Згідно до ст. 6 Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах та відповідно до
законів України.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В процесі судового розгляду справи
відповідачем не доведена
правомірність рішень від 12.05.2014 року №
1295776, №12958409, №12958833, №12959197, №12959860 і
№12960176 про відмову у реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
розташовані в АДРЕСА_1, а саме: прохідну
площею 51 кв.м., столярний цех площею 73,6
кв.м., растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м., за ОСОБА_3, тому позовні вимоги про
їх скасування необхідно задовольнити.

При цьому суд враховує, що повноваження
щодо державної реєстрації прав на
нерухоме майно покладені Законом N 1952-IV
на державного реєстратора, який у
відповідності до п.15 Порядку №868 під
час розгляду заяви і документів, що
додаються до неї, повинен встановити
відповідність заявлених прав і поданих
документів, в тому числі договорів
купівлі-продажу, вимогам
законодавства. Суд не може підміняти
його функції, в тому числі щодо
реєстрації таких прав без перевірки
наданих документів.

Тому, позовні вимоги про зобов'язати
вчинити дії щодо реєстрації права
власності не підлягають до
задоволення.

Не підлягають також до задоволення
позовні вимоги про визнання
протиправними та скасування рішень
державного реєстратора сектору
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Красилівського районного управління
юстиції Смажного А.Г. від 07.04.2014 року
№12236682, №12230240, №12229004, 312235863, 312232594 і
№12226821 про реєстрацію права власності
ВАТ "Красилівське ремонтно-транспортне
підприємство", прийнятих на підставі та
у межах повноважень, наданих
відповідачу Законом N 1952-IV.

У відповідності до ст.94 КАС України
понесені позивачем судові витрати слід
стягнути з Державного бюджету України
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

Керуючись Конституцією України,
Цивільним кодексом України, Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав та нерухоме майно та їх
обтяжень", ст.ст. 11, ст. 99, 100, 158 - 163, 167, 254
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення державного реєстратора
сектору реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Красилівського районного управління
юстиції Смажного А.Г. від 12.05.2014 року №
1295776, №12958409, №12958833, №12959197, №12959860 і
№12960176 про відмову у реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
розташовані в АДРЕСА_1, а саме: прохідну
площею 51 кв.м., столярний цех площею 73,6
кв.м., растворний вузол площею 35,3 кв.м.,
тепловентиляційну площею 22,6 кв.м. і
приміщення туалетів площею 16,9 кв.м. і 1,3
кв.м., за ОСОБА_3.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 73,08 грн. судового
збору шляхом списання з рахунку
реєстраційної служби Красилівського
районного управління юстиції в
Хмельницькій області .

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 01
липня 2014 року (28-30 червня 2014 року -
вихідні дні)

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук"Згідно з
оригіналом" Суддя