Справа № 209/578/14-а
Суддя: Шендрик К. Л.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/578/14-а
Провадження № 2-а/209/71/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
м.
Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, у складі:

головуючого, судді Шендрика К.Л.,

при секретарі Драгунцевій С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпродзержинську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу ДПС з
обслуговування СП№4 роти ДПС при УДАЇ в
АРК Антіфеєва Геннадія Анатолійовича
про поновлення пропущеного строку на
звернення до суду, скасування
постанови про адміністративне
правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Дніпровського
районного суду з адміністративним
позовом до інспектора ДПС Антіфеєва
Г.А., в якому просить скасувати
постанову серії АА2 №159995 по справі про
адміністративне правопорушення від 25
січня 2014 року та закрити провадження в
справі про адміністративне
правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 25 січня 2014 року
його було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 3 ст. 122 КУпАП. На 529 + 500м кілометрі
автодороги М-18
Харків-Сімферополь-Алушта о 10 годині 20
хвилин позивача було зупинено
працівниками ДАІ, які повідомили йому,
що він перевищив швидкість руху більше
ніж на 50 км/год. По твердженню
інспектора ДПС він рухався зі
швидкістю 153 км/год у щільному потоці з
приблизно 7 автомобілів, при
температурі -10 градусів нижче нуля при
незадовільному дорожньому покритті -
ожеледиці. Також в автомобілі позивача
знаходилися пасажири з малолітньою
дитиною, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6, та за для своєї безпеки та
безпеки пасажирів позивач рухався з
дозволеною швидкістю 84 км/год. При
винесенні постанови в справі про
адміністративне правопорушення
інспектор ДПС Антіфеєв Г.А.
проігнорував клопотання позивача щодо
надання доказів його вини у вчинені
адміністративного правопорушення.
Також, інспектор не взяв до уваги
показання свідків, а саме пасажирів
автомобіля позивача, таким чином
позбавив його законних прав при
розгляді відповідного
адміністративного правопорушення.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав суду клопотання про розгляд
справи у його відсутності, позовні
вимоги підтримав, просив суд
задовольнити їх у повному обсязі з
підстав, зазначених у позові.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, будучи належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи, про причини неявки суд
повідомлено не було.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази,
встановив наступне.

Судом встановлено, що 25.01.2014 року
відповідачем винесено постанову про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
згідно якої останній 25.01.2014 року о 10
годині 14 хвилин, на 529 кілометрі
автодороги М-18, керуючи автомобілем
«Місубіши Паджеро» д/н НОМЕР_1 рухався
зі швидкістю 153 км/год, чим порушив п. 12.6
ПДР України та за що позивач
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, і
на нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510
грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення (зі
змінами, внесеними Законом України від
24.09.2008 року), доказами в справі про
адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа), встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

За нормою ст. 256 КУпАП у протоколі про
адміністративне правопорушення, серед
іншого, зазначаються прізвища, адреси
свідків, якщо вони є, пояснення особи,
яка притягається до адміністративної
відповідальності, інші відомості,
необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В спростування вимог позивача
інспектором ДПС суду не було надано
доказів та фактичних даних на основі
яких у визначеному законом порядку
орган (посадова особа) встановлює
наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його
вчиненні та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, а саме показів свідків, в т.ч. у
складеному протоколі про
адміністративне правопорушення та/або
доказів, які б ґрунтувалися на
показаннях технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху.

Зважаючи на вищевикладене, постанова
серії АА2 № 159995 від 25 січня 2014 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності
підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про
скасування протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 430013 від 25 січня 2014 року та
визнання дій відповідача
протиправними, то дані вимоги позивача
не підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідач, як службова особа має право
складати протокол про адміністративне
правопорушення та виносити постанову
про накладання адміністративного
стягнення, та такі дії не можуть
визнаватися судом протиправними в
межах розгляду даної справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Разом з тим, протокол про
адміністративне правопорушення не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
в контексті п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
оскільки в ньому не реалізується
компетенція його видавця шляхом
встановлення прав і обов'язків для
інших суб'єктів, у зв'язку з чим дані
вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України ст. 7,251,256 КУпАП,
ст. 17, п. 1 ч. 1 ст. 18, ст.ст. 71, 159, 161,
162, 163, 171-2 КАС України,-

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу
ДПС з обслуговування СП №4 роти ДПС при
УДАІ в АРК Антіфеєва Геннадія
Анатолійовича про скасування
постанови - задовольнити частково.

Постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 159995 від 25
січня 2014 року інспектором ДПС взводу
ДПС з обслуговування СП №4 роти ДПС при
УДАІ в АРК Антіфеєвим Геннадієм
Анатолійовичем, про притягнення до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за
вчинення адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122
КУпАП ОСОБА_1 - скасувати.

В решті позовних вимог - відмовити.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 171-2 КАС
України постанова є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя
К.Л. Шендрик