Справа № 2а-487/12/1226
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Олейнікова
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року справа №2а-487/12/1226

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

судді - доповідача: Жаботинської С.В.,
суддів: Лях О.П., Старосуд М.І.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської
області на постанову Свердловського
міського суду Луганської області від 12
травня 2014 р. у справі № 2а-487/12/1226 за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулась до суду з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Свердловську
Луганської області в якому просить:

- визнати незаконними рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області від
04.08.2012 року про відмову у призначенні
ій пенсії на пільгових умовах
відповідно до п "б" ст. 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення";

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Свердловську
Луганської області зарахувати до її
пільгового стажу, який дає право на
пільгову пенсію у відповідності до п "б"
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" період роботи в
Ворошиловградському
тепловозобудівному заводі ім.
Жовтневої революції в
механозварювальному цеху в якості
машиніста крана з 23.07.1976 року по 09.09.1976
року, (період вказаного стажу складає 1
рік 17 місяців); та в УМТС
«Свердловантрацит» в якості
кранівника козлового крану з 17.12.1976
року по 26.05.1997 року (період вказаного
стажу складає 20 років 5 місяців 10 днів);

- зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в м. Свердловську
Луганської області призначити пенсію
на пільгових умовах у відповідності до
п "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" з 25.07.2012 року і стягнути
на її користь судові витрати за даним
позовом.

Постановою Свердловського міського
суду Луганської області від 12 травня 2014
р. у справі № 2а-487/12/1226 позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано неправомірним рішення комісії
з призначення та перерахунку пенсій
при Управління Пенсійного фонду
України в м. Свердловську Луганської
області від 04.08.2012 року про відмову в
призначенні пенсії на пільгових умовах
за віком відповідно до п."б" ст. 13 Закону
України „Про пенсійне забезпечення"
ОСОБА_2 в частині не зарахування до
пільгового стажу за Списком № 2
періоду роботи в якості кранівника
козлового крану в УМТС виробничого
об'єднання «Свердловантрацит» з 17.12.1976
року по 26.06.1996 року та з 27.06.1996 року по
26.05.1997 року у Відкритому акціонерному
товаристві «УМТС».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Свердловську
Луганської області включити стаж
роботи ОСОБА_2, з 17.12.1976 року по 26.06.1996
року в УМТС виробничого об'єднання
«Свердловантрацит» , з 27.06.1996 року по
26.05.1997 року у Відкритому акціонерному
товаристві «УМТС» в якості
кранівника козлового крану до
пільгового стажу та призначити ій
пенсію відповідно до вимог п. «б» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 25 липня 2012 року. В
решті позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Не погодившись з вказаною постановою
суду відповідач подав апеляційну
скаргу, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Вказує, що
Управління ПФУ проти того, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка ніяким чином, не
заперечує. І якщо розглянути трудову
книжку позивач, а саме запис № 2 де
зазначено що 23.07.1976 року «принята в
механосборочньш цех № 4 машинистом
крана 4 разряда», та запис № 5
«переведена крановиком козлового
крана», то неможливо сказати, що цього
запису достатньо для визначення права
на призначення пенсії на пільгових
умовах, тому як перш за все, немає
посилання на відповідний Список
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, а також немає
посилань на розділ, підрозділ, пункт,
або номери списків куди включається
цей період роботи та, що позивач
зайнята повний робочий день на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці.

При зверненні позивача до УПФУ в м.
Свердловську було надано лише трудову
книжку, ні яких довідок які б
підтверджували спеціальний трудовий
стаж не надавалось. Підприємство є
діючим і не надання з цього
підприємства довідок ще раз
підтверджує той факт, що професія на
якій працювала позивачка або не була
зайнята повний робочий день на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
або робота позивачка взагалі не була
пов'язана із шкідливими і важкими
умовами праці.

Вказує, що атестація робочих, місць
передбачена саме Законом України "Про
пенсійне забезпечення", а порядок її
проведення постановою Кабінету
Міністрів України № 442 від 01.08.1992 року.
Тому зарахувавши стаж роботи без
наказів про проведення атестації
робочих місць приведе до грубого
порушення норм Закону України «Про
пенсійне забезпечення», а у позивачки
трудова книжка зовсім не містить
ніяких записів, а ні про віднесення
професії до пільгової, а ні пре
проведення атестації робочих місць.

Крім того, позивачкою до позову додано
довідку з ДП Свердловантрацит» ВП
«Управління з матеріально-технічного
постачання» в якій зазначено, що
атестація за час роботи позивача не
провадилась. Також зазначено, що перша
атестація провадилась в 2002 році друга в
2007 році, але право на призначення
пенсії на пільгових роботах, не
підтвердилось.

Просить скасувати постанову суду
першої інстанції, та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

25.07.2012 р. позивачка звернулася до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах.

З трудової книжки позивачки
вбачаеться, що вона працювала у
Ворошиловградському
тепловозобудівному заводі ім.
Жовтневої революції в
механозварювальному цеху в якості
машиніста крана з 23.07.1976 року по 09.09.1976
року, з 17.12.1976 року по 26.06.1996 року в УМТС
виробничого об'єднання
«Свердловантрацит», з 27.06.1996 року по
26.05.1997 року у Відкритому акціонерному
товаристві «УМТС» в якості кранівника
козлового крану (а.с. 17-18);

Із довідки ДП «Свердловантрацит»
вбачається, що за час роботи ОСОБА_2 в
якості машиніста козлового крана,
атестація робочих місць не
проводилась. Перша атестація робочого
місця проводилась у 2002 році, друга в 2007
році, право на пільгову пенсію за
списком № 2 не підтверджено. Державною
експертизою встановлено, що атестація
робочих місць проведена згідно з
вимогами Методических рекомендацій
щодо її проведення, затверджених
постановою Міністерства Праці України
від 01.09.1992 року № 41 /а.с. 6/.

В рішенні від 04.08.2012 року «Про відмову у
призначенні пенсії на пільгових умовах
за віком гр. ОСОБА_2.» (а.с. 5) вказано, що
їй відмовлено у призначенні пенсії на
пільгових умовах на підставі п. «б»
ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» через відсутність
необхідного стажу роботи, оскільки у
трудовій книжці позивачки відсутні
записи, які уточнюють характер роботи,
посилання на пункт, розділ, підрозділ
найменування списків або номери, куди
включаються періоди роботи та дані про
проведення атестації відсутні.

Відповідно до пункту «б» частини
першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, незалежно від місця останньої
роботи, працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до
Порядку та Методичних рекомендацій
передбачає: установлення факторів і
причин виникнення несприятливих умов
праці; санітарно-гігієнічне
дослідження факторів виробничого
середовища, важкості й напруженості
трудового процесу на робочому місці;
комплексну оцінку факторів
виробничого середовища і характеру
праці на відповідність їхніх
характеристик стандартам безпеки
праці, будівельним та санітарним
нормам і правилам; установлення
ступеня шкідливості й небезпечності
праці та її характеру за гігієнічною
класифікацією; обґрунтування
віднесення робочого місця до категорії
зі шкідливими (особливо шкідливими),
важкими (особливо важкими) умовами
праці; визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку
відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Мінпраці разом з Міністерством охорони
здоров'я України. Перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

Враховуючи вище викладенні норми
законодавства колегія суддів
приходить до висновку, що необхідними
умовами для виникнення у особи права на
пенсійне забезпечення на пільгових
умовах відповідно до пункту «б» статті
13 Закону № 1788-ХІІ є формальна
констатація факту перебування особи на
посаді або виконання нею робіт, що
містяться у списку № 2, а також
документальне підтвердження
зайнятості працівника за відповідною
професією за результатами атестації
умов праці, яке полягає у наявності
результатів атестації відповідного
робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують
результати атестації робочого місця за
умовами праці, можуть бути: карта умов
праці, наказ по підприємству про
затвердження переліку робочих місць,
виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; трудова книжка із записом
про витяг із зазначеного наказу або з
додатком такого витягу.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 10 вересня 2013 року.

За приписами частини другої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач правомірно не включив до
пільгового стажу ОСОБА_2, періоди
роботи у Ворошиловградському
тепловозобудівному заводі ім.
Жовтневої революції в
механозварювальному цеху в якості
машиніста крана з 23.07.1976 року по 09.09.1976
року, з 17.12.1976 року по 26.06.1996 року в УМТС
виробничого об'єднання
«Свердловантрацит», з 27.06.1996 року по
26.05.1997 року в відкритому акціонерному
товаристві «УМТС» в якості кранівника
козлового крану, яка включена до списку
№ 2, до пільгового стажу внаслідок
непроведення атестації цієї посади на
підприємствах, зазначений висновок є
обґрунтованим та відповідає вимогам
закону.

Відповідно до статті 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої
інстанції не дотримався норм
матеріального права під час
вирішення справи, тобто наявні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 24, 89, 94, 195, 197, 198, 202, 205,
207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Свердловську Луганської області -
задовольнити.

Постанову Свердловського міського
суду Луганської області від 12 травня 2014
р. у справі № 2а-487/12/1226 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Свердловську Луганської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Постанова апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Колегія суддів
С.В. Жаботинська

О.П. Лях

М.І. Старосуд