Справа № 872/1052/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

872/1052/13

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2014 року

справа № 1170/2а-3087/12

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року у справі № 1170/2а-3087/12 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Арзаміт" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2012 року Приватне підприємство “Арзаміт” звернулося з позовом, в подальшому уточненим, до Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби про:

- встановлення відсутності компетенції (повноважень) суб’єкта владних повноважень –Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області державної податкової служби, щодо визнання правочинів, укладених між ПП “Арзаміт”та ПП “Зітекс”нікчемними (1 вимога);

- визнання протиправними дій суб’єкта владних повноважень –Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області державної податкової служби, щодо визнання правочинів, укладених між ПП “Арзаміт”та ПП “Зітекс”такими, що є нікчемними (2 вимога);

- визнання протиправним та скасування наказу №494 від 01.06.2012 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП “Арзаміт”з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правомірності віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість в деклараціях з податку на додану вартість, а також правомірності декларування валових витрат в деклараціях з податку на прибуток по взаємовідносинах із приватним підприємством “Зітекс” за період з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року (3 вимога);

- визнання протиправними дій суб’єкта владних повноважень –Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області державної податкової служби, щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ПП “Арзаміт”з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правомірності нарахування податкового кредиту з податку на додану вартість та правомірності декларування валових витрат з податку на прибуток по взаємовідносинах із приватним підприємством “Зітекс”за період з 01.09.2011 року по 30.09.2011 року в частині: порушення строків проведення перевірки, неповідомлення позивача у встановленому законодавством України порядку про проведення перевірки; неврахування відповідачем даних бухгалтерського та податкового обліку позивача (4 вимога);

Не погодившись з постановою суду Кіровоградська об’єднана державна податкова інспекція Кіровоградської області Державної податкової служби подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2012 р. у справі № 1170/2а-3087/12, а в задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість та правомірності декларування валових доходів та валових витрат в деклараціях з податку на прибуток по взаємовідносинах з ПП “Зітекс” за період з 01.09.2011 р. по 30.09.2011 р. проведено посадовими особами Кіровоградської ОДПІ Кіровоградської області ДПС у період з 05.06.2012 р. по 06.06.2012 р. про що зазначено в акті №42/22-2/31562841 від 11.06.2012 року

В ході перевірки встановлено порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПКУ в результаті чого занижено податок на додану вартість за період з 01.09.2011 р. по 30.09.2011 р. на суму 47 580,00 грн. в частині взаємовідносин з ПП “Зітекс.

На підставі акту перевірки відповідачем 07.06.2012 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № №000050222, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем ПДВ в розмірі 47 580,00 грн. за основним платежем та 23 790,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с. 34).

Збільшуючи позивачеві грошове зобов'язання з ПДВ відповідач виходив з того, що позивач протягом перевіреного періоду мав господарські взаємовідносини з ПП "Зітекс" діяльність якого була спрямована на надання податкових вигод та проведення безтоварних операцій, а отже, всі господарські операції позивача з вказаним контрагентом є нікчемними.

Дослідивши матеріали справи, з метою дослідження факту реальності здійснення господарських операцій позивачем з ПП "Зітекс", а отже, правомірності формування податкового кредиту, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи протягом перевіреного періоду між позивачем та ПП "Зітекс" здійснювалися господарські операції з придбання товарно-матеріальних цінностей, факт здійснення яких підтверджується долученими до справи копіями фінансово-господарських документів.

ПП “Зітекс” виписано позивачеві податкові накладні на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит у відповідних періодах (а.с.100, 103, 106, 109, 112, 115, 116, 118, 121, 124, Т.1).

Незважаючи на наявність вказаних документів, відповідачем в акті перевірки позивача зроблено формальний висновок про безпідставність формування позивачем податкового кредиту ПДВ.

Разом з тим, оцінюватися при досліджені факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг, який декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Пунктом 198.6 ст. 198.6 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

При цьому в пункті 198.2 зазначеної статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів із банківського рахунку платника податку в оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку - покупця належно оформленої та виданої податкової накладної.

Зважаючи на те, що у позивача наявні належним чином складені податкові накладні, останній мав право віднести до складу податкового кредиту суми ПДВ сплачені у складі вартості товару придбаного у ПП "Зітекс" протягом перевіреного періоду.

Крім того, стосовно доводів відповідача щодо нікчемності угод укладених позивачем з ПП "Зітекс" колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки, фактичною підставою для визначення позивачеві грошового зобов'язання з податку на додану вартість стали висновки відповідача про вчинення позивачем з ПП "Зітекс" правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, оскільки вказані правочини, на думку відповідача, є нікчемними.

Згідно ч. 1 ст. 234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин визнається судом недійсним.

У відповідності до ст. 228 Цивільного кодексу України, в редакції чинній на момент проведення перевірки, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані спеціалізовані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках - коштів, одержаних без установлених законом підстав.

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається той факт, що повноваженнями щодо визнання правочину недійсним із мотивів порушення публічного порядку, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (нікчемний правочин), органи податкової служби не наділені, оскільки таке визнання можливе в судовому порядку, а тому суд першої інстанції вірно зазначив, що висновки відповідача в частині визнання правочинів нікчемними, покладені в основу для визначення податкових зобов'язань позивачеві, вимогам чинного законодавства не відповідають, оскільки вчинені поза межами законодавчо визначених повноважень та з перейняттям компетенції судових органів.

Висновок податкового органу про нікчемність правочинів, які на його думку, вчинені з метою, що суперечить інтересам держави та порушують публічний порядок не може бути беззаперечним доказом такої нікчемності, а повинен доводитись в судовому порядку шляхом подання відповідного позову на виконання законодавчо визначених повноважень.

Враховуючи викладене та з огляду на те, що позивач, сплативши суми податку на додану вартість в ціні отриманих товарів, одержав податкову накладну, складену належним чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо правомірності віднесення до податкового кредиту такої суми податку на додану вартість.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2012 року у справі за позовом Приватного підприємства "Арзаміт" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Кіровоградської області про скасування наказу та податкового повідомлення - рішення – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов