Справа № 814/4136/13-а
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року
Справа № 814/4136/13-а

м. Миколаїв

12:20

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу

за позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 55401 до
відповідача:Управління Пенсійного
фонду України в Братському районі
Миколаївської області, вул. Леніна, 100,
смт. Братське, Братський район,
Миколаївська область, 55401 про:визнання
дій відповідача протиправними,Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі -
позивач) звернулась з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Братському районі Миколаївської
області (надалі - УПФУ або відповідач)
про визнання дій відповідача
протиправними.

В обґрунтування вимог позивач вказала,
що вона є платником єдиного податку та,
відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (надалі - Закон
№ 2464), є платником єдиного внеску, і
відповідно до Закону України від 07.07.2011
№ 3609-VI «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення норм Податкового
кодексу України» (надалі - Закон № 3609)
вона була звільнена від сплати єдиного
внеску, тому вимога відповідача про
сплату недоїмки є неправомірною.

Відповідач проти позову
заперечував з підстав, наведених у
запереченнях (ар. с. 39-40).

24.06.2014 представник позивача подав
клопотання про розгляд справи без його
участі, в порядку письмового
провадження, в якому позовні вимоги
підтримав (ар. с. 136).

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України справу було розглянуто у
письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 була зареєстрована в якості
фізичної особи - підприємця і взята на
облік в УПФУ як платник єдиного внеску
(пункт 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464).

Згідно з довідкою УПФУ від 14.08.2013 № 166
(ар. с. 11), позивачу з 05.04.2005 призначена
пенсія за віком на пільгових умовах
(робота за списком № 1).

05.08.2013 УПФУ направило позивачу вимогу №
Ф-290 від 02.08.2013 (ар. с. 7) про сплату
недоїмки з єдиного внеску за 2011 рік, 2012
рік і за І-ІІ квартали 2013 року в
загальній сумі 8658,71 грн. (в тому числі 170
грн. штрафу).

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464
встановлено, що платниками єдиного
внеску є фізичні особи-підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени їх
сімей цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

06.08.2011 набрав чинності Закон № 3609, яким
стаття 4 Закону № 2464 була доповнена
частиною 4 наступного змісту: особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 9 Закону № 1058 визначені такі
види пенсійних виплат: пенсія за віком;
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
№ 1058, особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. Пунктом 16 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону № 1058
передбачено, що до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом, положення Закону
України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (надалі - Закон
№ 1788) застосовуються в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років.

Як вказано у пункті «а» частини 1 статті
13 Закону № 1788, право на пенсію за віком
на пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах; жінки -
після досягнення 45 років і при стажі
роботи не менше 15 років, з них не менше 7
років та 6 місяців на зазначених
роботах.

Стаття 13 Закону № 1788, яка регулює
питання призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, міститься в розділі
ІІ «Трудові пенсії. Пенсія за віком».

Таким чином, особи, яким призначена
пенсія зі зниженням пенсійного віку (на
пільгових умовах), є пенсіонерами за
віком.

Оскільки позивач є пенсіонером,
отримує пенсію за віком, відповідно до
статті 13 Закону № 1788, на неї з серпня 2011,
згідно з частиною 4 статті 4 Закону № 2464,
не розповсюджується обов'язок зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
відповідач протиправно сформував і
направив позивачу вимогу № Ф-290.
Аналогічна правова позиція викладена у
постанові від 13.05.2014 (справа № 21-74а14).
Відповідно до частини 1 статті 2442
Кодексу адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковими для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

На думку суду, підстав для надіслання
вимоги у відповідача не було, оскільки
факт наявності недоїмки не доведений.
Відповідно до статті 20 Закону № 1058,
страхові внески обчислюються або
страхувальниками, або територіальними
органами Пенсійного фонду «… у
випадках, передбачених цим Законом …
на підставі складених актів перевірки
правильності нарахування та сплати
страхових внесків, звітності, що
подається страхувальником,
бухгалтерських та інших документів …».

Докази того, що вказана у вимозі
Ф-290 сума була обчислена УПФУ за
результатами проведеної перевірки, в
матеріалах справи відсутні.

Таким чином, сума 8488,71 грн. не була ані
обчислена страхувальником (позивачем),
ані нарахована УПФУ за результатами
перевірки, вона не могла вважатися
недоїмкою, що виключало можливість
надіслання і формування відповідачем
вимоги про сплату недоїмки.

Враховуючи це, суд вважає
обґрунтованими вимоги позивача про
визнання протиправними дій
відповідача щодо формування і
направлення вимоги про сплату недоїмки
позивачу.

Доводів на підтвердження
неправомірності вимог УПФУ щодо сплати
штрафу (170 грн.) позивач не висловив.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись статтями 11, 71, 128, 158 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в Братському
районі Миколаївської області щодо
формування і направлення фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 вимоги Ф-290 від
02.08.2013 в частині сплати недоїмки в сумі
8488,71 грн.

3. В задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна