Справа № 805/11017/13-а
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зінченко О.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року
справа №805/11017/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Чебанова О.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року у справі №805/11017/13-а за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про
скасування рішення № 01-50/301 від 11
березня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до УПФУ в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про
скасування рішення № 01-50/301 від 11
березня 2013 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21.08.2013 року
позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
задоволено.

Скасовано рішення управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області № 01-50/301 від 11
березня 2013 року.

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, просив скасувати постанову,
прийняти нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду.

В обґрунтування зазначає, що суд,
прийнявши надані позивачем письмові
докази, не взяв до уваги, що ці докази
позивачем не надавалися до перевірки.
Також позивач пропустила строку
оскарження рішення, встановлений ч.14
ст. 25 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», а
саме: 10 робочих днів з моменту
отримання спірного рішення.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, тому
відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Позивач - ОСОБА_3 зареєстрована як
фізична особа-підприємець 31.03.2000 року
за адресою: 85110, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 (а.с.25).

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області з 04.09.2002 року,
за реєстраційним номером 05-29-11-3233 (а.с.5).

Відповідачем проведена позапланова
документальна перевірка ФОП ОСОБА_3
щодо правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів, контроль за нарахуванням та
сплатою яких покладено на Пенсійний
фонд України, а також достовірності
відомостей поданих до Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування за
період з 31.03. 2002 року по 11.03. 2013 року, за
результатами якої складений акт № 37/02-07
від 11.03.2013 року (а.с.5-16).

Пенсійним органом встановлені
порушення позивачем вимог ч.8 ст.9 "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" в частині
несплати (несвоєчасної сплати) єдиного
внеску (авансових платежів),
нарахованого на суми заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення),
одночасно з виплатою цих сум, в
результаті чого сума недоотриманого
єдиного внеску Пенсійним фондом склала
2904,01 грн., в тому числі: за 2011 рік - 1068,56
грн., за 2012 рік - 1835,45 грн.

На підставі акту перевірки УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області прийнято
рішення № 01-50/301 від 11.03.2013 року про
застосування штрафних санкцій за
несплату, неповну або несвоєчасну
сплату суми єдиного внеску одночасно з
видачею сум виплат, на які
нараховується єдиний внесок (авансових
платежів) у розмірі 290,40 грн. (а.с.17).

Статтею 4 ЗУ "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною
особою-підприємцем, якщо виконувані
роботи (надавані послуги) відповідають
видам діяльності, відповідно до
відомостей з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців).

На підставі п.1 ч.2 ст.6 ЗУ "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Порядок сплати єдиного внеску
визначено статтею 9 ЗУ "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та розділом IV
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Постановою правління ПФУ №21-5 від 27.09.2010
року.

Відповідно до ч.8 ст.9 ЗУ "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" в редакції, що
діяла на момент спірних правовідносин,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом є календарний місяць.

Згідно з п.п.4.3.6 п.4.3 Інструкції № 21-5
нараховані за відповідний базовий
звітний період суми єдиного внеску
сплачуються платниками не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом, незалежно від
виплати заробітної плати та інших
видів виплат, на суми яких
нараховується єдиний внесок. Базовим
звітним періодом є календарний місяць.

При цьому, абз.2 ч.8 ст.9 ЗУ "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
платники, зазначені у п.1 ч.1 ст.4 цього
Закону, під час кожної виплати
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення), на суми якої (якого)
нараховується єдиний внесок, одночасно
з видачею зазначених сум зобов'язані
сплачувати нарахований на ці виплати
єдиний внесок у розмірі, встановленому
для таких платників (авансові платежі).

Винятком є випадки, якщо внесок,
нарахований на ці виплати, вже
сплачений у строки, встановлені
абзацом першим цієї частини, або за
результатами звірення платника з
територіальним органом Пенсійного
фонду за платником визнана переплата
єдиного внеску, сума якої перевищує
суму внеску, що підлягає сплаті, або
дорівнює їй. Кошти перераховуються
одночасно з отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплату доходу, грошового
забезпечення), у тому числі в
безготівковій чи натуральній формі.
При цьому фактичним отриманням
(перерахуванням) коштів на оплату праці
(виплату доходу, грошового
забезпечення) вважається отримання
відповідних сум готівкою, зарахування
на рахунок одержувача, перерахування
за дорученням одержувача на будь-які
цілі, отримання товарів (послуг) або
будь-яких інших матеріальних цінностей
у рахунок зазначених виплат, фактичне
здійснення з таких виплат відрахувань
згідно із законодавством або
виконавчими документами чи будь-яких
інших відрахувань.

На підставі ч.6 ст.9 ЗУ "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"для
зарахування єдиного внеску в органах
Державного казначейства України
відкриваються в установленому порядку
не бюджетні рахунки відповідному
територіальному органу Пенсійного
фонду. Зазначені рахунки відкриваються
виключно для обслуговування коштів
єдиного внеску.

Відповідно до п.4.2 Інструкції №21-5
сплата єдиного внеску здійснюється
платниками виключно у національній
валюті шляхом внесення відповідних сум
єдиного внеску на рахунки органів
Пенсійного фонду, відкриті в органах
Державного казначейства України для
його зарахування.

Єдиний внесок сплачується шляхом
перерахування платником безготівкових
коштів з його банківського рахунку.

Днем сплати єдиного внеску у разі
перерахування сум єдиного внеску з
рахунків платника на відповідні
рахунки Пенсійного фонду вважається
день списання банком або Державним
казначейством України суми платежу з
рахунка платника незалежно від часу її
зарахування на рахунок Пенсійного
фонду. Проте, обов'язковою умовою цього
списання є перерахуванням сум єдиного
внеску на відповідні рахунки
Пенсійного Фонду.

На підставі ч.2 ст.24 ЗУ "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" банки
приймають від платників єдиного
внеску, зазначених у п.1 ч.1 ст.4 цього
Закону, платіжні доручення та інші
розрахункові документи на видачу
(перерахування) коштів для виплати
заробітної плати, на які відповідно до
цього Закону нараховується єдиний
внесок, та здійснюють видачу
(перерахування) зазначених коштів лише
за умови одночасного подання платником
розрахункових документів про
перерахування коштів для сплати
відповідних сум єдиного внеску або
документів, що підтверджують фактичну
сплату таких сум у порядку, визначеному
правлінням Пенсійного фонду за
погодженням з Національним банком
України та центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики.

Відповідно до п.6 ч.11 ст.25 ЗУ "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" за несплату,
неповну сплату або несвоєчасну сплату
суми єдиного внеску одночасно з
видачею сум виплат, на які
нараховується єдиний внесок (авансових
платежів), накладається штраф у розмірі
10 відсотків таких несплачених або
несвоєчасно сплачених сум.

Нормами наведеного Закону визначено,
що платник під час кожної виплати
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення), на суми якої (якого)
нараховується єдиний внесок, одночасно
з видачею зазначених сум зобов'язаний
сплачувати у повному обсязі
нарахований на ці виплати єдиний
внесок.

Законодавцем передбачено винятки з
цього правила, зокрема, якщо внесок,
нарахований на ці виплати, вже
сплачений у строки, встановлені абз.1 ч.8
ст.9 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", або за
результатами звірення платника з
територіальним органом Пенсійного
фонду за платником визнана переплата
єдиного внеску, сума якої перевищує
суму внеску, що підлягає сплаті, або
дорівнює їй.

Порушення, за яке застосовані штрафні
санкції спірним рішенням, виявлено
працівником відповідача за наслідками
дослідження книги по заробітній платі
(журналу обліку нарахування та виплати
заробітної плати), яка велася позивачем
у справі та була надана відповідачеві
для проведення позапланової перевірки.

Водночас, як встановлено судами першої
та апеляційної інстанції, зазначена
вище книга на момент початку
проведення перевірки не містила
відомостей стосовно конкретних дат
виплати позивачем заробітної плати
найманим працівникам, тому на прохання
головного спеціаліста відділу по
контрольно-перевірочній роботі
відповідача, якою проводилася
перевірка, представником позивача у
наведеній книзі були проставлені дати
виплати заробітної плати найманим
працівникам. При цьому таке
проставляння дат відбувалося без
наявності документів стосовно сплати
єдиного внеску, оскільки всі документи
знаходилися у спеціаліста, яким
проводилася перевірка.

Дослідженням оригіналу Книги по
заробітній платі, яка велася позивачем
та надавалася для проведення перевірки
встановлено, що у графах, де містяться
підписи найманих працівників про
отримання заробітної плати, зазначені
дати таких виплат, однак означені
записи виконані іншими чорнилами у
порівнянні з основними записами.

Співставленням дат виплати заробітної
плати, що містяться у відомостях на
виплату грошей (а.с.49-63), які також
велися позивачем, із датами
перерахування єдиного внеску до
бюджету в платіжних дорученнях (а.с. 74-76,
79-81, 84-86, 89-91, 94-96, 99-101, 104-106, 110-112, 116-118, 122-123,
128-130, 134-136, 141-143, 146-150, 156-158, 162-163, 166)
встановлено, що позивачем сплачувався
єдиний внесок одночасно із виплатою
заробітної плати найманим працівникам
або ж у строки, встановлені абз.1 ч.8 ст.9
ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Судова колегія не приймає доводи
апелянта про переписання позивачем
журналу обліку нарахування заробітної
плати та утримання з неї, оскільки ці
доводи не підтверджені жодними
належними доказами.

Також є необґрунтованими доводи
апелянта щодо пропуску позивачем
строку оскарження вимоги,
встановленого ч.14 ст. 25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», виходячи з
наступного.

Частиною 14 статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в редакції,
чинній на час прийняття відповідачем
спірного рішення, встановлено, що про
нарахування пені та застосування
штрафів, передбачених цим Законом,
посадова особа територіального органу
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, приймає рішення, яке
протягом трьох робочих днів
надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим
Законом, підлягають сплаті платником
єдиного внеску протягом десяти робочих
днів після надходження відповідного
рішення. Зазначені суми зараховуються
на рахунки органів Пенсійного фонду,
відкриті в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, для
зарахування єдиного внеску. При цьому
платник у зазначений строк має право
оскаржити таке рішення до органу
Пенсійного фонду вищого рівня або до
суду з одночасним обов'язковим
письмовим повідомленням про це
територіального органу Пенсійного
фонду, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення територіального
органу Пенсійного фонду про
застосування фінансових санкцій
зупиняє перебіг строку їх сплати до
винесення органом Пенсійного фонду або
судом рішення у справі. Строк сплати
фінансових санкцій також зупиняється
до ухвалення судом рішення у разі
оскарження платником єдиного внеску
вимоги про сплату недоїмки, якщо
застосування фінансових санкцій
пов'язано з виникненням або
несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Відповідно до ч.15 ст.25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в редакції,
чинній на час прийняття відповідачем
спірного рішення, рішення
територіального органу Пенсійного
фонду про нарахування пені та/або
застосування штрафів, передбачених
частинами одинадцятою і дванадцятою
цієї статті, є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску не
сплатив зазначені в рішенні суми
протягом десяти робочих днів, а також
не повідомив у цей строк
територіальний орган Пенсійного фонду
про оскарження рішення, таке рішення
передається державній виконавчій
службі в порядку, встановленому
законом.

Суми штрафів та нарахованої пені,
застосованих за порушення порядку та
строків нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску, стягуються в
такому самому порядку, що і суми
недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені
включаються до вимоги про сплату
недоїмки, якщо їх застосування
пов'язано з виникненням та сплатою
недоїмки.

Спірне рішення №01-50/3012 від 11.03.2013 року
відносно ФОП ОСОБА_3 прийнято на
підставі п.6 ч.11 ст.25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відтак, рішення про застосування
штрафних санкцій є одночасно
виконавчим документом, а також
рішенням суб'єкта владних повноважень,
на підставі якого ним може бути
заявлено вимогу про стягнення грошових
коштів в судовому порядку.

Частиною 5 статті 99 КАС України
встановлено, що для звернення до
адміністративного суду щодо
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень, на підставі якого ним може
бути заявлено вимогу про стягнення
грошових коштів, встановлюється
місячний строк.

Позивач отримала рішення від 11.03.2013
року відповідно до поштового
повідомлення 23.03.2013 року. (а.с.226)

Позов щодо оскарження рішення від
11.03.2013 р. поданий позивачем до суду
першої інстанції 24.04.2013 р.

Зважаючи на те, що тільки 23.03.2013 р.
позивачем отримано спірне рішення, яке
оскаржене до УПФУ в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі 28.03.2013 року
(отримано відповідачем 08.04.2013 року та
надано відповідь 18.04.2013 року), з огляду
на приписи ст.103 КАС України, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем не пропущений місячний строк
звернення до суду, встановлений ч. 5 ст.
99 КАС України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
до спірних правовідносин повинні
застосовуватися саме строки звернення
до суду, встановлені ст. 99 КАС України (в
даному випадку - частина 5 статті 99 КАС),
а не строк оскарження рішення,
встановлений ч.14 ст. 25 ЗУ «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки
строки звернення до суду
встановлюються процесуальним
законодавством, яке регулює порядок
звернення до адміністративних судів та
порядок здійснення адміністративного
судочинства, яким є Кодекс
адміністративного судочинства
України.

На підставі зазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись статтями 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року у справі №805/11017/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року у справі №805/11017/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя-доповідач І.Д.Компанієць

Судді:
В.А. Шальєва

О.О.Чебанов