Справа № 826/6406/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2014 року 09:32 № 826/6406/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі: судді Добрянської Я.І.,
секретаря судового засідання Корніюк
А.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:
за позовомСпоживчого товариства
«Госппромторг»до Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києвапровизнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу № ЮЮ-1010-У від 23.01.2014 р.за
участю представників сторін:
від позивача: Савчук І.Г. (довіреність №
б/н від 20.06.2014 р.)
від відповідача: Беляєва Н.М.
(довіреність № 3446/08 від 23.06.2014 р.)
Відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 26.06.2014 р.
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач Споживче товариство
«Госппромторг» звернувся в Окружний
адміністративний суд м. Києва з позовом
до відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі м.
Києва про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу №
ЮЮ-1010-У від 23.01.2014 р.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.05.2014 р. позовна
заява Споживчого товариства
«Госппромторг» була залишена без руху
з підстав не надання позивачем до
позовної заяви доказів сплати судового
збору в розмірі 182,70 грн. за подання
адміністративного позову майнового
характеру, а також не надання до
позовної заяви жодних документів на
підтвердження повноважень ОСОБА_5 (що
підписав позовну заяву), як Голови
правління Споживчого товариства
«Госппромторг», та доказів на
підтвердження повноважень ОСОБА_6 на
завірення документів від імені
Споживчого товариства «Госппромторг».
Зважаючи на усунення позивачем у
визначені судом строки недоліків
позовної заяви (що зазначені в ухвалі
суду від 16.05.2014 р.), а саме: надання
Споживчим товариством «Госппромторг»
02.06.2014 р. до канцелярії суду заяви про
усунення недоліків позовної заяви
разом із переліченими у ній додатками
(зокрема квитанцією про сплату
судового збору в розмірі 182,70 грн.,
документами на підтвердження
повноважень ОСОБА_5, як Голови
правління Споживчого товариства
«Госппромторг», та довіреністю на
підтвердження повноважень ОСОБА_6 на
завірення документів від імені
Споживчого товариства «Госппромторг»),
ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11.06.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/6406/14 та призначено справу до
судового розгляду.
В судовому засіданні 26.06.2014 р.
представник позивача заявлені в
позовній заяві позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та з
урахуванням сплати судового збору в
розмірі 182,70 грн. в судових дебатах
просив суд:
- визнати протиправною та скасувати
повністю вимогу Управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі м.
Києва від 23 січня 2014 року № ЮЮ-1010-У про
сплату боргу в сумі 2 899 (дві тисячі
вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 92 коп.,
в тому числі: фінансові санкції (штрафи)
- 2 119,98 грн., пеня - 779,94 грн.
- стягнути з Управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі м.
Києва на користь Споживчого товариства
«Госппромторг» судовий збір в сумі 182
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
відповідачем було необґрунтовано та
протиправно винесено оскаржувану
вимогу від 23 січня 2014 року № ЮЮ-1010-У про
сплату боргу в сумі 2 899, 92 грн., в тому
числі: фінансові санкції (штрафи) - 2 119,98
грн., пеня - 779,94 грн., оскільки у позивача
на час складення такої оскаржуваної
вимоги була відсутня заборгованість
перед Пенсійним фондом України, що
підтверджується наявними матеріалами
справи, та зазначеного не було
допустимими доказами по справі
спростовано відповідачем.
Відповідачем, в свою чергу, до
матеріалів справи були подані письмові
заперечення на позовну заяву, та в
судовому засіданні 26.06.2014 р.
представник відповідача також просив
суд у задоволенні позовних вимог
позивачу відмовити повністю з підстав,
наведених у письмовому запереченні на
позовну заяву, а саме: наявності у
позивача станом на час складення
вимоги від 23 січня 2014 року № ЮЮ-1010-У
боргу перед Пенсійним фондом України,
за несвоєчасну сплату якого також була
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Як вбачається з наявних матеріалів
справи, 23 січня 2014 року відповідачем
Управлінням Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва було
прийнято (складено) вимогу про сплату
боргу, в якій зазначено, що станом на 23
січня 2014 року за позивачем Споживчим
товариством «Госппромторг»
обліковується заборгованість зі
сплати страхових внесків, штрафів
(фінансових санкцій) всього в сумі 2 899,92
грн., в т.ч.: недоїмка -0,00 грн., фінансові
санкції (штрафи) - 2 119,98 грн., пеня - 779,94
грн., зважаючи на що - позивач
зобов'язаний сплатити таку
заборгованість в десятиденний строк з
дня одержання вимоги про сплату боргу.
Залишаючи без задоволення заяву
позивача про узгодження вимоги про
сплату боргу, відповідач у рішенні від
24 лютого 2014 року про результати
розгляду скарги послався на те, що
вимога про сплату боргу ним прийнята на
підставі частини третьої статті 106
Закону № 1058-ІV (в редакції, що діяла до 1
січня 2011 року) і включає в себе
заборгованість по фінансових санкціях
та пені згідно з рішенням начальника
УПФУ в Дарницькому районі м. Києва В. П.
Плющ про застосування фінансової
санкції № 3345 від 18.09.2013 р. за період з
20.04.2005 р. по 03.04.2007 р., яке в порядку
адміністративного оскарження було
Відмовляючи в задоволенні первинної
скарги, Головне управління Пенсійного
фонду України в м. Києві (рішення від 2
квітня 2014 року) виходило з того, що
правові і фактичні підстави для
задоволення скарги і скасування вимоги
про сплату боргу відсутні, оскільки
Споживче товариство «Госппромторг»
суми страхових внесків сплатило з
порушенням строків, встановлених
законодавством, а отже Управлінням
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва були правомірно
застосовані штрафні санкції та пеня.
Однак, вважаючи і надалі зазначену
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі м. Києва
від 23 січня 2014 року № ЮЮ-1010-У про сплату
боргу в сумі 2 899, 92 грн..(в тому числі:
фінансові санкції (штрафи) - 2 119,98 грн.,
пеня - 779,94 грн.) - протиправною, та такою,
що підлягає скасуванню, позивач
оскаржив її в судовому порядку до
Окружного адміністративного суду м.
Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та вивчивши норми чинного
законодавства з приводу даного спору,
суд дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
позивача, зважаючи на наступне.
Відповідно до частини сьомої
підрозділу 1 розділу VIII «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та пункту 8.1
розділу 8 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного Фонду України від
19 лютого 2003 року № 21-1 (із змінами та
доповненнями), (далі - Інструкція № 21-1),
стягнення сум штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхових внесків,
нарахованих та/або не сплачених у
період до 1 січня 2011 року, здійснюється
територіальним органом Пенсійного
фонду України (далі - орган ПФУ) згідно з
законодавством, що діяло на момент
застосування штрафних санкцій.
Згідно з частиною другою статті 106
Закону № 1058- VІ (у редакції Закону, що
була чинною до 1 січня 2011 року), суми
страхових внесків своєчасно не
сплачені страхувальником у строки,
визначені статтею 20 цього Закону,
вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (недоїмкою) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
Абзацом першим частини третьої статті
106 Закону № 1058- VІ (у редакції Закону, що
була чинною до 1 січня 2011 року)
передбачено, що органи Пенсійного
фонду України надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
Порядок формування вимог про сплату
боргу визначений Інструкцією № 21-1.
Відповідно до пункту 8.2 зазначеної
Інструкції, органи Пенсійного фонду
надсилають страхувальникам вимогу про
сплату недоїмки в таких випадках:
а) якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності страхувальника
свідчать про донарахування сум
б) якщо страхувальник має на кінець
звітного базового періоду недоїмку зі
сплати страхових внесків;
в) якщо страхувальник має на кінець
звітного періоду борги зі сплати
фінансових санкцій (штрафів) та пені.
У випадку «а», вимога надсилається
одночасно з актом документальної
У випадках, визначених підпунктами «б»
та/або «в» цього пункту, вимога
надсилається протягом п'яти робочих
днів, наступних за календарним місяцем,
у якому виникла або зросла недоїмка зі
сплати страхових внесків
(заборгованість зі сплати фінансових
санкцій (штрафів) та пені).
У розділі XI Порядку ведення органами
Пенсійного фонду України обліку
надходження сум платежів,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 27 вересня
2010 року № 21-2 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України від 27
у разі наявності у платника на кінець
звітного базового періоду недоїмки,
несплачених штрафів та пені
спеціалістами відділів обліку
надходження платежів автоматично, на
підставі облікових даних карток
особових рахунків платників,
формується вимога про сплату недоїмки.
З приводу зазначеного вище, а також з
огляду на наявні матеріали справи, в
даному випадку суд погоджується з
твердженням позивача стосовно того, що
відповідач зазначених вище вимог
законодавства щодо формування
оскаржуваної вимоги про сплату боргу
не дотримався, а оскаржувана вимога про
сплату боргу є документально
необґрунтованою і сформованою
відповідачем за відсутності для цього
правових і фактичних підстав,
визначених абзацом першим частини
третьої статті 106 Закону № 1058- VІ і
пунктом 8.2 Інструкції № 21-1, оскільки:
- прострочена заборгованість зі сплати
страхових внесків у позивача перед
відповідачем на дату прийняття
оскаржуваної вимоги про сплату боргу
була відсутня (зазначеного не було
допустимими доказами спростовано
- в оскаржуваній вимозі про сплату
боргу йдеться про сплату недоїмки зі
страхових внесків, в той час як в тексті
самої вимоги (пункт 1) прямо зазначено,
що борг зі сплати страхових внесків
(недоїмка) взагалі відсутній.
Крім того, в тексті оскаржуваної вимоги
про сплату боргу відсутні будь-які
відомості про те, коли і за який звітний
період у позивача виникла недоїмка
(заборгованість із сплати страхових
внесків), проте виходячи з вимог абзацу
шостого пункту 8.2 Інструкції № 21-1 слід
вважати, що вимога сформована на суму
боргу зі сплати страхових внесків, який
мав виникнути у позивача за підсумками
звітного базового періоду на дату
формування вимоги (тобто за грудень 2013
року), однак з 1 січня 2011 року,
відповідно до Закону України № 2464- VI
від 8 липня 2010 року, замість страхових
внесків введено єдиний соціальний
З урахуванням наведеного випливає
висновок, що борг зі сплати страхових
внесків не міг виникнути у позивача за
грудень 2013 року, оскільки такий вид
платежів чинним законодавством на дату
формування вимоги не був передбачений.
Посилання відповідача (рішення про
результати розгляду скарги від 24
лютого 2014 року) на те, що оскаржувана
вимога про сплату боргу включає в себе
заборгованість по фінансовій санкції
та пені згідно з рішенням відповідача
від 18 вересня 2013 року № 3345, на думку
суду, є також безпідставним, оскільки:
- сума оскаржуваної вимоги про сплату
боргу - 2 899,92 грн. не відповідає сумі
рішення відповідача № 3345 від 18 вересня
2013 року про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду - 3 330,39 грн.;

- в тексті оскаржуваної вимоги про
стягнення боргу (рядок «відповідно до
ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та на підставі картки
особового рахунку платника, рішень №__
від УПФУ в Дарницькому районі м. Києва)
взагалі відсутнє будь-яке посилання на
рішення № 3345, як підставу для прийняття
оскаржуваної вимоги.

Крім того, простроченої заборгованості
із сплати страхових внесків за період з
20.04.2005 р. по 03.04.2007 р., на яку посилається
відповідач у рішенні № 3345, у позивача
не обліковувалося, що підтверджується
зведеною таблицею про сплату
(перерахування страхових внесків за
березень - листопад 2005 року та грудень
2006 - лютий 2007 року.

В матеріалах справи також наявний Акт
перевірки позивача № 288 від 29.05.2006 р., в
якому відсутній борг по страхових
внесках за період з 2001 р. по 2006 р., а
також в матеріалах справи наявні
платіжні доручення, що підтверджують
оплату позивачем внесків до Пенсійного
фонду у вказаному періоді, проте як
стосовно суми боргу на якій наголошує
відповідач у розмірі 2 899,92 грн., та на
яку було виписано оскаржувану в даній
справі вимогу, відповідачем не було
допустимими доказами по справі
доведено за який саме період така сума
заборгованості виникла та на підставі
чого.

Також, як підтверджується наявними
матеріалами справи, відповідачем під
час розгляду заяви позивача від 14
лютого 2014 року про узгодження вимоги
про сплату боргу, були порушені вимоги
щодо дотримання строків її розгляду.

Так, відповідно до пункту 6.8 Постанови
№ 21-2, у разі, якщо вмотивоване рішення
територіального органу Пенсійного
фонду України за заявою страхувальника
про узгодження вимоги про сплату
недоїмки не надсилається протягом
строку, встановленого для розгляду
заяви, така заява вважається повністю
задоволеною на користь скаржника з дня,
наступного за останнім днем
зазначеного строку.

Як підтверджується наявними у справі
доказами, вказана заява позивача про
узгодження вимоги про сплату боргу
була отримана відповідачем 17 лютого 2014
року, а отже відповідач повинен був
розглянути таку заяву про узгодження
вимоги про сплату боргу і надати
відповідь позивачу до 20 лютого 2014
включно.

Проте фактично відповідач розглянув
вказану заяву позивача лише 24 лютого 2014
року, та надіслав рішення про
результати розгляду скарги фактично
лише 27 лютого 2014 року, тобто, прийняв
його з порушенням встановлених законом
строків.

За таких обставин, заява про узгодження
вимоги про сплату боргу вважається
повністю задоволеною на користь
страхувальника.

Наведеного вище також не було жодними
допустимими доказами по справі
спростовано відповідачем.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не довів суду
правомірності прийняття ним
оскаржуваної вимоги про сплату боргу №
ЮЮ-1010-У від 23.01.2014 р.

Натомість позивач надав суду
обґрунтовані пояснення та допустимі
докази на їх підтвердження, щодо
необґрунтованості та протиправності
винесення відповідачем оскаржуваної
вимоги про сплату боргу № ЮЮ-1010-У від
23.01.2014 р.

Зважаючи на таке, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України, або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» (в редакції
Закону від 19.09.2013 року, що набрала
чинності з 23.10.2013 р.), за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру встановлюється ставка
судового збору в розмірі 2 відсотків
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно ст. 8 Закону України від 16.01.2014 р.
№ 719-VII «Про Державний бюджет України на
2014 рік», розмір мінімальної заробітної
плати на період з 01.01.2014 року по 30.06.2014
року становить 1 218,00 грн.

Отже, мінімальна ставка судового збору
за подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року
становить - 1 827 грн., а максимальна - 4 872
грн.

В даному випадку, при сумі позову 2 899,92
грн., ставка судового збору становить 1
827 грн.

Так, позивачем при поданні вказаного
позову було сплачено 182,70 грн. судового
збору (10% від повної суми судового збору
відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір»).

З огляду на те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, решта суми
судового збору у розмірі 1 664, 30 грн. (1 827
грн. - 182,70 грн.) підлягає стягненню з
відповідача.

Крім того, судові витрати (судовий збір)
у розмірі 182,70 грн. підлягають
присудженню на користь позивача за
рахунок Державного бюджету України,
поклавши на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань
відповідача.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та
скасувати вимогу Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва від 23 січня 2014 року №
ЮЮ-1010-У про сплату боргу в сумі 2 899 (дві
тисячі вісімсот дев'яносто дев'ять) грн.
92 коп., в тому числі: фінансові санкції
(штрафи) - 2 119,98 грн., пеня - 779,94 грн.

3. Судові витрати в сумі 182,70 грн.
присудити на користь Споживчого
товариства «Госппромторг» за рахунок
Державного бюджету України.

4. Покласти на відповідний
підрозділ Державної казначейської
служби України виконання постанови
суду в частині стягнення судових
витрат у розмірі 182,70 грн. за рахунок
бюджетних асигнувань Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі міста Києва.

5. Стягнути решту суми судового
збору з Управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі міста
Києва на користь Державного бюджету
України в розмірі 1 664,30 грн.,
зарахувавши їх за реквізитами
Окружного адміністративного суду
міста Києва для сплати судового збору.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя:
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 27.06.2014 р.