Справа № 2а/2570/5699/2011
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/53759/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Державного казначейства України у
Чернігівській області про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2011 року позивач звернувся
до суду із вказаним позовом.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 серпня 2012
року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного
управління Державного казначейства
України у Чернігівській області щодо
відмови у виконанні виконавчого листа
у справі № 2а-2497/2011, виданого Коропським
районним судом 3 серпня 2011 року, в
частині стягнення з Державного бюджету
України витрат на правову допомогу.
Зобовязано відповідача виконати
виконавчий лист в частині стягнення з
Державного бюджету України витрат на
правову допомогу, шляхом безспірного
списання коштів з рахунків, на яких
обліковуються кошти Державного
бюджету України. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь позивача
понесені судові витрати: судовий збір в
сумі 3,40 грн. та витрати на правову
допомогу в сумі 192,08 грн.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій з підстав порушення цими
судами норм матеріального та
процесуального права і прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами встановлено, що Коропським
районним судом Чернігівської області 3
серпня 2011 року ОСОБА_4 видано
виконавчий лист на виконання рішення
цього суду від 29 липня 2011 року, яким
постановлено стягнути з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_4
понесені судові витрати: судовий збір в
сумі 3,40 грн. та витрати на правову
допомогу в сумі 250,00 грн. Вказаний лист
було пред'явлено Головному управлінню
ДКС України у Чернігівській області
для виконання.

Листом від 23 вересня 2011 року № 14-30/432/9395
Управління повідомило ОСОБА_4 про
наявність обставин, які унеможливлюють
виконання наданого нею виконавчого
листа через відсутність відповідного
рахунку.

Вважаючи такі доводи необґрунтованими,
а дії Управління протиправними, ОСОБА_4
і звернулась до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 ст. 3 названого Закону
передбачено, що рішення про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами Державного
казначейства України в установленому
Кабінетом Міністрів України порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 25 Бюджетного
кодексу України центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.
Таким органом, згідно Указу Президента
України від 29.11.2011 року №1078/2011 є
Державна казначейська служба України
(Казначейство України).

Зазначеним Указом затверджене
Положення про Державну казначейську
службу України. Згідно пп. 5 п. 4 цього
Положення Казначейство України
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.
Казначейство України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (у разі їх
утворення) (п. 7 Положення).

Аналогічні повноваження щодо
безспірного списання бюджетних коштів
на підставі рішення суду передбачені
Положенням про управління (відділення)
Державної казначейської служби
України у районах, районах у містах,
містах обласного, республіканського
значення, затвердженим наказом
Міністерства фінансів України від
12.10.2011 № 1280, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 27.10.2011
року за № 1237/19975 (пп. 3 п. 4).

Механізм виконання прийнятих судами
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ визначений Порядком виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011
року № 845 (надалі - Порядок).

Згідно абзацу 2 пункту 2 Порядку
безспірним списанням є операції з
коштами державного та місцевих
бюджетів, що здійснюються з метою
виконання рішень про стягнення коштів
Казначейством та його територіальними
органами без згоди (подання) органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету, боржників, органів місцевого
самоврядування та/або державних
органів на підставі виконавчих
документів.

Відповідно до пункту 3 Порядку рішення
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Підпунктом 2 пункту 5 Порядку визначено,
що органи Казначейства вживають
заходів до виконання виконавчих
документів протягом установленого
строку.

Враховуючи вищезазначені норми, саме
на Казначейство України та його
територіальні органи покладено
обов'язок виконувати рішення суду про
стягнення коштів з державного чи
місцевого бюджету шляхом їх
безспірного списання.

Кодексом адміністративного
судочинства України встановлено, що
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи, до яких, зокрема, належать
витрати на правову допомогу. (ч. 1, п. 1 ч. 3
ст. 87).

Колегія суддів погоджується із
висновком судів попередніх інстанцій,
що виконання судового рішення не може
бути поставлено в залежність від
бюджетних асигнувань, адже ч. 5 ст. 124
Конституції України визначено, що
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 255
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується із висновком судів першої
та апеляційної інстанцій про
необхідність задоволення позовних
вимог в силу протиправності відмови
Управління виконати судове рішення,
яке набрало законної сили.

Цей висновок грунтується на повно та
всебічно встановлених обставинах
справи, які підтверджені належним
чином перевіреними і наявними у справі
доказами.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і не дають підстав
вважати, що цими судами при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Головного управління
Державної казначейської служби
України у Чернігівській області
залишити без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17 листопада
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 9 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер