Справа № 2а-5446/10/1770
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Справа №
9104/17756/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Перун» на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Перун» до
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою
відповідальністю «Перун» звернулось в
суд першої інстанції з
адміністративним позовом до
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції в якому просило
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
відповідача №/0 та №/0 від
08.11.2010 року.

Постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від 08
грудня 2010 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції товариство з
обмеженою відповідальністю «Перун»
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що постнова винесена з
порушенням норм матеріального права

В апеляційній скарзі зазначає, що 21.10.2010
р. посадовими особами Дубенської ОДПІ
складено акт про результати
документальної невиїзної перевірки
ТзОВ «Перун» щодо підтвердження
відомостей, отриманих від особи, яка
мала правові відносини з платником
податків ПП «Торез-Контракт» за період
з 01.10.2009 р. по 31.10.2009 р. згідно якого
посадові особи Лубенської ОДПІ
стверджують про нікчемність
правочинів по придбанню ТзОВ «Перун»
вугілля марки АК (50-100) в ПП
«Торез-Контракт». При цьому в
обґрунтування таких висновків
вказують, що особа яка продала вугілля
для ПП «Торез-Контракт» а саме ТзОВ «ТК
Діал Імпекс» не має відповідних
виробничих потужностей для його
зберігання, крім того до перевірки не
було надано товарно-транспортні
накладні.

Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7цієї статті. При цьому у
відповідності до п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст.
5вказаного Закону не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Аналогічні вимоги передбачаються п.п.
7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» згідно
якого податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. При цьому, згідно пп. 7.4.5 п. 7.4
ст. 7 вказаного Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Вимоги щодо змісту первинних
документів встановлені ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а
вимоги щодо змісту податкових
накладних встановлені пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

Під час проведення перевірки ревізорам
надавалися акти прийому передачі
вугілля від ПП «Торез-Контракт» до ТзОВ
«Перун» та відповідні податкові
накладні що за змістом відповідають
вимогам ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» та доказами перерахування
грошових коштів. Аналогічні документи
долучені до матеріалів справи.

Таким чином, апелянт вважає, що
сформовані валові витрати та
податковий кредит ТзОВ «Перун» по
господарських операціях з ПП
«Торез-Контракт» підтверджуються
документально.

Посилаючись на ст. ст. 203, 215, 228
Цивільного кодексу України посадові
особи Дубенської ОДПІ зазначають, що
правочини між ПП «Торез-Контракт» та
ТзОВ «Перун» по поставці вугілля не
спрямований на реальне настання
наслідків, що обумовлені в ньому та
вчинений з метою отримання заволодіння
майном держави у вигляді несплати
податків.

За наслідками продажу вугілля для ТзОВ
«Перун» ПП «Торез-Контракт» було
сформовано валові доходи та податкові
зобов'язання по податку на додану
вартість, що підтверджується
результатами зустрічної перевірки
проведеної ДПІ у м. Торезі. Придбане
ТзОВ «Перун» вугілля у ПП
«Торез-Контракт» в наступному було
перепродано з націнкою для ВАТ
«Гнідавський цукровий завод».

Транспортування придбаного вугілля
здійснювалося залізничним
транспортом, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
залізничними накладними, а не
автомобільним як зазначає в акті
перевірки податковий орган. При цьому
власником вантажу виступало ТзОВ
«Перун», а отримувачем ВАТ
«Гнідавський цукровий завод». Таким
чином, документально підтверджений
факт сплати продавцем вугілля ПП
«Торез-Контракт» відповідних податків
(податку на прибуток та податку на
додану вартість) та факт
транспортування вугілля. Як наслідок
всі обставини на які посилається
Дубенська ОДПІ визнаючи правочини
нікчемними спростовані письмовими
доказами долученими до матеріалів
справи, які суд першої інстанції з
незрозумілих причин проігнорував.

Посилання на відсутність виробничих
потужностей у ТзОВ «ТК Діал Імпекс»
(особи яка була одним з постачальників
вугілля для ПП «Торез-Контракт»)
взагалі не має жодного відношення до
правомірності правочинів вчинених з
ТзОВ «Перун», бо товариство не мало
жодних господарських взаємовідносин з
ТзОВ «ТК Діал Імпекс», як наслідок
відсутність у останнього виробничих
потужностей жодним чином не впливає на
факт поставки вугілля. У разі вчинення
будь-яких порушень податкового
законодавства зі сторони ТзОВ «ТК Діал
Імпекс» відповідальність наступає для
останнього.

Враховуючи вище викладене просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
міркувань.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності. Згідно з пп.5.2.1 п.5.2
зазначеної норми, до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті. А згідно з
абз.4 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 вказаного Закону не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Податковий кредит, згідно п.1.7 ст.1
Закону України «Про податок на додану
вартість», - це сума, на яку платник
податків має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.
Відповідно до пп.7.4.1. п.7.4 ст.7 цього
Закону, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку. Згідно з пп.7.4.5 п.7.4 цієї ж
статті, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту будь-які
витрати зі сплати податку, які не
підтверджені податковими накладними.

Судом першої інстанції встановлено, що
до складу валових витрат ТзОВ «Перун» у
IV кварталі 2009 року включено суму коштів
сплачених на користь ПП
«Торез-Контракт» за вугілля без ПДВ у
розмірі 45198,57 грн., а податковий кредит
позивача за вересень 2009 року
сформовано в тому числі і на підставі
виписаної ПП «Торез-Контракт»
податкової накладної на суму ПДВ 9039,71
грн.

Суд першої інстанції розглядаючи спір
правильно зазначив, що необхідність
підтвердження господарських операцій
первинними документами визначена п.1.2
ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995 року, відповідно до яких,
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення, а відповідно до п.2.15 та п.2.16,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим і нормативним
актам. Згідно статті 2 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» сфера дії Закону
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно із
законодавством. Відповідно до п.3.2 ст.3
вказаного Закону, бухгалтерський облік
є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Статтею 9 цього
ж Закону встановлено вимоги до
первинних документів, які є підставою
для бухгалтерського та податкового
обліку. Зокрема, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо-безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Крім того такі ж вимоги до первинних
документів передбачає Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затверджене
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995 року, що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995
року за №168/704.

При цьому судом встановлено, що такі
первинні документи позивача, як
видаткова накладна та акт приймання
передачі не відповідають ознакам
первинних документів, на підставі яких
ведеться бухгалтерський облік або
облік витрат та доходів, оскільки вони
не містять посади, прізвища, ім'я та
по-батькові осіб, які підписували ці
документи і несуть певну
відповідальність за відомості, вказані
в цих первинних документах, а акт
приймання-передачі, взагалі не надався
податковому органу до перевірки. Крім
того позивачем не надано відомостей
про виписування та реєстрацію в
журналі довіреності на одержання
вугілля від ПП «Торез-Контракт»,
відповідно до вимог Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
№99 від 16.05.1996 року, що зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 12.06.1996
року за №293/1318, не надано комплекту
перевізних документів на
транспортування вугілля від ПП
«Торез-Контракт» до ТзОВ «Перун», а
саме копій накладної, дорожньої
відомості, квитанції про приймання
вантажу, відповідно до вимог Статуту
залізниць України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№457 від 06.04.1998 року та Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України №644 від 21.11.2000 року, що
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 року за №863/5084. Щодо
наявної у матеріалах справи копії
залізничної накладної, на яку
покликався позивач і в апеляційній
скарзі, то суд першої інстанції вірно
зазначив, що така не може бути прийнята
судом з огляду на її відсутність в
документообігу позивача на час
проведення податкової перевірки.

З огляду на це підставним є висновок
суду, про правомірність донарахування
Дубенською ОДПІ податкових зобов'язань
позивачу у відповідній сумі із
застосуванням штрафних санкцій.

Крім того судом з'ясовано, що ПП
«Торез-Контракт» не являвся виробником
реалізованого ТзОВ «Перун» вугілля,
постачальником такого було ТзОВ «ТК
Діал Імпекс», однак під час перевірки
ПП «Торез-Контракт», ним не були надані
документи, які підтверджують
транспортування товару від ТзОВ «ТК
Діал Імпекс» до нього. При цьому в ході
проведення перевірки, працівниками ДПІ
у м.Торезі не виявлено документи, по
яких відбувався б рух товару від
продавця (постачальника) до покупця, а
зустрічну перевірку ТзОВ «ТК Діал
Імпекс» провести не виявилося можливим
через відсутність вказаного платника
податків за юридичною адресою, і при
опрацюванні звітності ТзОВ «ТК Діал
Імпекс» встановлено, що у вказаного
суб'єкта відсутні основні фонди,
технічний персонал, виробничі активи,
складські приміщення, транспортні
засоби, тобто будь-які умови для
здійснення такого виду діяльності, як
торгівля паливом.

Наведені вище обставини можуть
свідчити про відсутність факту
реальності поставки вугілля. При цьому
суд першої інстанції правильно
зазначив, що сам по собі факт сплати
коштів не є безумовним свідченням того,
що поставка мала місце і надання
податковому органу належним чином всіх
оформлених документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковим органом не встановлено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні або
суперечливі, є наслідком укладення
нікчемних правочинів або коли
відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних яких
установлена судом.

З урахуванням зазначеного суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку, що у задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

З огляду на зазначене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідє нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Перун»-
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2010
року по справі № 2а-5446/10/1770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин