Справа № 552/3403/14-а
Суддя: Кузіна Ж. В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/3403/14-а
Провадження № 2-а/552/152/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2014 року суддя Київського районного
суду м. Полтави Кузіна Ж.В.
розглянувши у порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області про
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
внаслідок Чорнобильської катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області про
визнання дій відповідача
протиправними, зобов'язання провести
нарахування та виплату коштів
посилаючись на те, що він є
постраждалим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, інвалідом 3
групи та йому призначена щомісячна
додаткова пенсія. 05 березня 2014 року він
звернувся з заявою до відповідача про
нарахування та виплату йому додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність з 01 січня 2014 року, проте
відповідач йому відмовив , оскільки
Постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір
додаткової пенсії визначений в
розмірі 30 % прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Просив визнати такі дії відповідача, а
саме відмову у проведенні перерахунку
протиправною, зобов'язати відповідача
нарахувати та виплати додаткову
пенсію відповідно до ст. 50 Закону
України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 50 % мінімальної пенсії за
віком з 01 січня 2014 року.

Суддя, розглянувши справу в порядку
скороченого провадження, оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом 3 групи та віднесений
до 1 категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується доданими до справи
копією посвідчення серії НОМЕР_1 та
довідкою МСЕК № 0141248, має право на
отримання державної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в
Полтавській області та отримує пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» .

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до першої категорії
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірах: інвалідам 3 групи - 50%
мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст. 46
Конституції України ).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При вирішенні позовних вимог, щодо
нарахування з 01 січня 2014 року позивачу
додаткової пенсії , судом приймається
до уваги, що будь-яких змін до ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з приводу встановлення
розміру такої пенсії на час розгляду
справи внесено не було, тому в цій
частині порушене право позивача
підлягає захисту.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» не передбачено
обмежень щодо застосування ст.. 50
Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Посилання відповідача на Постанову
Кабінету Міністрів України № 745 від
06.07.2011 року та № 1210 від 23.11.2011 року є
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначених постанов було
розраховано на бюджетний період в
2011,2012, 2013 бюджетних роках.

Зі ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Положення даних норм співпадає з
приписом п.4 Порядку обчислення пенсій
по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997
року № 523.

Згідно зі ст. 28 Закону України « Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 46
Конституції України пенсії та інші
види соціальних виплат та допоміг, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчій
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Коснтитуцією України та Законами
України державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
визначаються Законом України Законом
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії».

Абзац 3 ст. 1 Закону України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії»
передбачає встановлені законами
мінімальні розміри оплати праці,
доходів громадян, пенсійного
забезпечення, соціальної допомоги,
розміри інших видів соціальних виплат,
встановлені законами та іншими
нормативно-правовими актами, які
забезпечують рівень життя не нижчий
від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України
«Про прожитковий мінімум», прожитковий
мінімум вартісна
величина достатнього для забезпечення
нормального функціонування організму
людини, збереження його здоров'я,
набору продуктів харчування, а також
мінімального набору непродовольчих
товарів та мінімального набору послуг,
необхідних для задоволення основних
соціальних і культурних потреб
особистості. Прожитковий мінімум
встановлюються Кабінетом Міністрів
України і щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Тому, мінімальний розмір пенсії за
віком, для визначення якого
застосовується прожитковий мінімум
для осіб, які втратили працездатність,
є відправною величиною, від якої
проводиться розрахунок державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначених
відповідно Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами, суд
приходить до висновку, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями,
наведеними вище, застосуванню підлягає
розмір прожитковому мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений в Законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Таким чином, суд приходить до висновку,
щодо визнання протиправною
бездіяльність Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Полтавській області щодо не
нарахування з 01 січня 2014 року
додаткової пенсії позивачу у розмірі 50%
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи
із розрахунку мінімальної пенсії за
віком визначеної ст. 28 Закону України
«Про загальнобов'язкове державне
пенсійне страхування».

Щодо зобов'язання ГУПФУ в Полтавській
області надати звіт про виконання
судового рішення, то статтею 267 КАС
України встановлено повноваження
адміністративного суду щодо
здійснення контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах з метою забезпечення їх
повного, правильного і своєчасного
виконання. Вказана стаття передбачає
дві процесуальні форми контролю
адміністративного суду за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах, це судовий контроль за
ініціативою суду, що ухвалив
відповідне судове рішення та судовий
контроль за ініціативою осіб, які
беруть участь у справі, чи інших
заінтересованих осіб.

Кодекс адміністративного судочинства
України передбачає загальні і
спеціальні способи судового контролю.
Загальні способи контролю мають усі
суди, незалежно від спеціалізації, і
вони полягають у розгляді скарг на
рішення, дії чи бездіяльність
державних виконавців. Загальний
судовий контроль за виконанням судових
рішень в адміністративних справах
здійснюється в порядку, встановленому
ст. 181 КАС України. Спеціальні способи
судового контролю за виконанням
судових рішень в адміністративних
справах передбачені ст. 267 КАС України,
зокрема до них належать: зобов'язання
суб'єкта владних повноважень надати
звіт про виконання судового рішення;
накладання штрафу за невиконання
судового рішення; визнання
протиправними рішень, дій чи
бездіяльності, що вчинені суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або на
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом. Положеннями ст. 255 КАС України
встановлено, що постанова або ухвала
суду, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України судове
рішення, яке набрало законної сили або
яке належить виконати негайно, є
підставою для його виконання. За
приписами ст. 257 КАС України примусове
виконання судових рішень
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України « Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову, зокрема,
про визнання протиправним рішення
суб'єкта владних повноважень і про
скасування рішення, зобов'язання
відповідача вчинити певні дії, іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Керуючись ст.ст. 7-11, 71, 159, 160 - 163 КАС
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправною бездіяльність
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Полтавській області щодо
не нарахування ОСОБА_1 додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», виходячи із
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, визначеної на рівні
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленими законами України Про
Державний бюджет України на
відповідний рік, з 01 січня 2014 року з
урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Полтавській області провести
нарахування та виплату ОСОБА_1
нарахованої додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи із розрахунку
мінімальної пенсії за віком,
визначеної на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленими
законами України Про Державний бюджет
України на відповідний рік, з 01 січня 2014
року з урахуванням проведених виплат,
та до змін в законодавстві.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Апеляційна скарга на посанову суду
може бути подана до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Київський районний суд м. Полтави
протягом десяти днів з дня отримання
його копії

Головуючий
Ж.В.Кузіна