Справа № П/811/1605/14
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

24 червня 2014 року
Справа № П/811/1605/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді -
Мирошниченка В.С., розглянувши у
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
публічного акціонерного товариства по
виробництву сільськогосподарської
техніки «Червона Зірка» до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по
виробництву сільськогосподарської
техніки «Червона Зірка» (далі - ПАТ
«Червона Зірка» або позивач)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області (далі -
Кіровоградська ОДПІ або відповідач), в
якому просить визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 22.05.2014
року, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на суму 42596, 00 грн. і
застосовано до позивача штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 21298,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що посилання податкового
органу на встановлені в актах
перевірки порушення вимог податкового
законодавства є необгрунтованими,
оскільки безпідставно зроблено
висновок про відсутність реального
характеру правочинів укладених ПАТ
«Червона Зірка» із ДП «Цвєтсервіс» ЗАТ
«Причорноморське підприємство
«Кольормет», ТОВ «Технопром-Юг» та ТОВ
«Інтро Груп». Позивач вказує, що ним
сформовано податковий кредит на
підставі належним чином оформлених
податкових накладних, виписаних
контрагентами. Крім того, зазначені
контрагенти на момент вчинення
господарських операцій були
зареєстровані відповідно до вимог
чинного законодавства.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позові та
просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у письмових
запереченнях та в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав. Зазначив, що
перевіркою ПАТ «Червона Зірка»
встановлено, що угоди, укладені між
позивачем з контрагентами - ДП
«Цвєтсервіс» ЗАТ «Причорноморське
підприємство «Кольормет», ТОВ
«Технопром-Юг» та ТОВ «Інтро Груп» не
пов'язані з веденням господарської
діяльності, не мали реального
характеру, та були укладені за
відсутності ознак товарності
проведених операцій, а діяльність
контрагентів була спрямована виключно
на здійснення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди третім
особам (а.с. 136-140, т.1).

24.06.214 р. представником позивача надано
до суду клопотання про проведення
розгляду справи у порядку письмового
провадження, яке письмово погоджено
представником відповідача (а.с. 25, т.3).

На підставі усної ухвали, прийнятої в
судовому засіданні 12.06.2014 р. та
занесеної до журналу судового
засідання (а.с.26, т.3), подальший розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження відповідно до ч.4 ст.122 КАС
України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши та оцінивши докази, суд
встановив наступне.

ПАТ «Червона Зірка» зареєстроване як
юридична особа виконавчим комітетом
Кіровоградської міської ради
Кіровоградської області 14.01.1994 р.(т.1,
а.с. 89), перебуває на обліку як платник
податків у Кіровоградській ОДПІ (т. 1,
а.с.91) та є платником податку на додану
вартість (т.1, а.с. 92).

Види діяльності за КВЕД: виробництво
інших машин та устаткування для
сільського та лісового господарства
(т.1, а.с.90).

Посадовими особами Кіровоградської
ОДПІ на підставі наказу № 781 від 05.05.2014
р. у період з 08.05.2014 р. по 13.05.2014 р. р.
проведено документальну невиїзну
перевірку ПАТ «Червона Зірка» з
питання достовірності нарахування
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту та щодо суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за період з травня 2011
року по травень 2012 року, з січня 2014 року
по лютий 2014 року, за результатами якої
складено акт від 13.05.2014 р.
№157/11-23-15-02/05784437 (а.с. 20-33, т.1).

Згідно з висновками зазначеного акту
встановлено порушення позивачем п. 198.1,
п. 198.2, 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, п. 200.1,
п.200.4 ст. 200 ПК України, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст.
215, п. 1 ст. 216, ст.. 228 Цивільного кодексу
України, в результаті чого ПАТ «Червона
Зірка» завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування на загальну
суму 42598 грн., в т.ч.:

- червень 2011 року на суму 283,0 грн.;

- вересень 2011 року на суму 3378,0 грн.;

- жовтень 2011 року на суму 15000,0 грн.;

- листопад 2011 року на суму 3668,0 грн.;

- грудень 2011 року на суму 620,0 грн.;

- січень 2012 року на суму 387,0 грн.;

- березень 2012 року на суму 13008,0 грн.;

- травень 2012 року на суму 4289,0 грн.;

- лютий 2014 року на суму 1963,0 грн.

На підставі акту перевірки
Кіровоградською ОДПІ винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 22.05.2014 р., яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на суму 42596
грн. та застосовано штрафну санкцію в
сумі 21298 грн. (а.с. 18, т.1).

Вивченням матеріалів справи
встановлено:

Між позивачем та ТОВ «Технопром-Юг»
укладено низку договорів поставки
обладнання.

Зокрема, 13.01.2010р. між позивачем
(покупець) та ТОВ «Технопром-Юг»
(постачальник) укладено договір
поставки №36/334, згідно з умовами якого
постачальник зобов'язується поставити
покупцю товари на суму 100000 грн. (у т.ч.
ПДВ на суму 16666,67 грн.) в асортименті,
кількості і ціні відповідно місячних
заявок та специфікацій (а.с. 66-68, т.1, а.с.
235-243, 245-247, т.2).

01.09.2011р. між позивачем (замовник) та ТОВ
«Технопром-Юг» (постачальник) укладено
договір поставки електрообладнання,
проведення капітального ремонту і
модернізації машини плазменної рейки
«КристалМППлП-2,5» №904/02. За умовами
вказаного договору постачальник
зобов'язується виготовити та поставити
замовнику комплект обладнання,
провести капітальний ремонт
обладнання. Сума договору становить
109980 грн. (а.с. 69-70, т.1).

Також, 19.12.2011р. між позивачем (покупець)
та ТОВ «Технопром-Юг» укладено договір
поставки №1278/09, згідно з яким
постачальник зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених цим договором
поставити товар на суму 250000 грн. (у т.ч.
ПДВ в сумі 41666,66 грн.) покупцю згідно
його місячних заявок (а.с. 71-72, т.1).

Виконання вказаних договорів
підтверджується поданими позивачем
копіями накладних (а.с. 55-62), та
податкових накладних, виписаних ТОВ
«Технопром-Юг» (а.с. 38-46, т.1). Згідно з
реєстрами податкових накладних, ТОВ
«Технопром-Юг» виписано податкові
накладні на загальну суму 31875 грн. (а.с.
34-37, т.1). Поставку товару здійснено
коштом постачальника оператором «Нова
пошта» (а.с. 244, т.2).

Оплату вартості робіт по договорам
здійснено позивачем в безготівковому
порядку на розрахунковий рахунок ТОВ
«Технопром-Юг», що підтверджується
копіями банківських виписок (а.с. 47-54,
т.1).

Також, між позивачем (покупець) та ДП
«Цвєтсервіс» ЗАТ ПП «Кольормет»
20.01.2012р. укладено договір №141/008, згідно
з яким постачальник зобов'язується на
умовах, визначених договором,
поставити покупцю продукцію, позначену
в специфікаціях до цього договору на
суму 1000000 грн. (а.с. 79-80, т.1).

На підтвердження виконання даного
договору позивачем надано копію
видаткових накладних (а.с. 78, т.1) та
податкових накладних (а.с. 74, т.1),
товарно-транспортних накладних (а.с.
248-249, т.2). Згідно з реєстром отриманих
податкових накладних (а.с. 73, т.1) ДП
«Цвєтсервіс» ЗАТ ПП «Кольормет»
виписано позивачу податкових
накладних на загальну суму 19477,67 грн.
(а.с. 73, т.1). оплату товару позивачем
здійснено шляхом перерахування коштів
на банківський рахунок контрагента, що
підтверджується копією виписки по
банківському рахунку (а.с. 75-77, т.1).

Транспортування придбаного обладнання
здійснювалося ПрАТ «Кіровоградська
транспортна компанія», на
підтвердження чого позивачем надано
копію акту здачі-приймання робіт (а.с. 63,
т.1), подорожнього листа автомобіля (а.с.
64, т.1), товарно-транспортної накладної
(а.с. 65, т.1), копію договору з
перевізником ПрАТ «Кіровоградська
транспортна компанія» та додаткових
угод до нього (а.с. 222-227, т.2), податкової
накладної (а.с. 228, т.2), банківської
виписки (а.с. 229, т.2) та реєстру отриманих
податкових накладних (а.с. 230, т.2).

Крім того, на підтвердження реальності
укладених договорів та їх виконання
позивачем надано до суду копії
відомостей поповнення (вилучення)
постійного запасу інструментів
(пристроїв) (а.с. 174-206, т.1),
накладних-вимог (а.с. 207-208, 220-227, 230-250, т.1),
приймальних актів (а.с. 209-219, т.1),
відомостей обліку(а.с. 228, т.1), акту
списання інструментів (а.с. 229, т.1) та
інших прибутково-видаткових
документів (а.с. 1-73, т.2).

Між позивачем (замовник) та ТОВ «Інтро
Груп» (виконавець) укладено договір
№1290/356, 25.12.2013 р., згідно з яким
виконавець зобов'язується виконати
демонтажні роботи на суму 24780 грн. (у т.ч.
ПДВ на суму 4130 грн.) (а.с. 84-86, т.1).

Виконання вказаного договору
підтверджується копією акту виконаних
робіт (а.с. 87, т.1), актом списання
основних засобів (а.с. 88, т.1), фотографій
та схем об'єктів виконання робіт (а.с.
74-80, т.2), податкових накладних (а.с. 82, т.1,
а.с. 262, т.2), виписок по банківському
рахунку (а.с 83, т.1, а.с. 233, т.2) та реєстрів
податкових накладних (а.с. 81, т.1 ,а.с. 234,
т.2).

Отже, в судовому засіданні доведено
фактичне здійснення господарських
операцій, суми по яких позивачем
включені до складу податкового
кредиту.

Дослідивши надані до суду первинні
документи, суд встановив, що останні
складені відповідно до вимог ч. 2 ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні".

Враховуючи вищевикладене, факт
здійснення господарських операцій
підтверджується позивачем належним
чином оформленими первинними та
розрахунковими документами, що згідно
з ст. 198 Податкового кодексу України
свідчить про належне формування
позивачем на підставі цих первинних
документів податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Надаючи юридичну оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК (надалі -
ПК України) податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій зокрема з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податкової накладною
(п.198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У пункті 198.6 статті 198 ПК України
зазначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби сумі податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснений і підтверджений належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
воднораз під господарською операцією
слід розуміти дію або подію, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно з ч. 1 та 2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Суд критично оцінює твердження
відповідача, що угоди позивача з ДП
«Цвєтсервіс» ЗАТ «Причорноморське
підприємство «Кольормет», ТОВ
«Технопром-Юг» та ТОВ «Інтро Груп» не
мали реального характеру та не були
спрямовані на настання правових
наслідків, а відтак вважає
безпідставним посилання відповідача
на порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 203,
ст. 215, п.1 ст.216, ст. 228 Цивільного кодексу
України.

Так, відповідно до ст. 215 Цивільного
кодексу України недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Разом з
тим, цією нормою прямо не встановлена
недійсність (нікчемність) угод, які не
відповідають вищевказаним вимогам, у
зв'язку з чим така угода не є нікчемною,
а є оспорюваним правочином.

Стаття 204 Цивільного кодексу України
закріплює принцип презумпції
правомірності правочину: правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена Законом або якщо
він невизнаний судом недійсним.

Перелік правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений ст. 228 Цивільного кодексу
України, згідно з якою правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею
228 Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

За змістом інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України
№742/11/13-11 від 02.06.2011 року, при
дослідженні факту здійснення
господарської операції оцінюватися
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Також суд вказує, що з правового
аналізу положень ст. 20 ПК України, які
регламентують права органів державної
податкової служби, вбачається, що
податковим органам, відповідно до
покладених на них функцій та
повноважень, не надано прав щодо
встановлення висновків в актах
перевірки про нікчемність, або
недійсність правочинів, укладених
суб'єктами господарювання.

Крім того, суд зазначає, що чинне
законодавство не ставить право
платника податків на формування даних
свого податкового обліку в залежність
від дотримання вимог податкового
законодавства іншими суб'єктами
господарювання, зокрема, тими, які не
були постачальниками товарів (послуг),
на вартість яких нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту. Якщо контрагент
не виконав свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
віднесення сплачених ним у ціні товару
відповідних сум податку на додану
вартість до податкового кредиту, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо цього та мас всі
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України
№21-47а10 від 31.01.11, яка в силу статті 244-2
КАС України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Судом також враховуються рішення
Європейського суду з прав людини у
справах Інтерсплав проти України (2007
рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти
Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес
Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік,
заява № 6689/03), які відповідно до ч. 1 ст. 17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" підлягають
застосуванню судами як джерела права, у
яких визначено, що платника податку не
може бути позбавлено права на бюджетне
відшкодування ПДВ за відсутності
доказів того, що його було залучено до
протиправної діяльності, пов'язаної з
незаконним отриманням бюджетного
відшкодування; при цьому платник ПДВ не
повинен нести відповідальність за
зловживання, вчинені його
постачальниками, якщо платник ПДВ не
знав про такі зловживання і не міг про
них знати.

Таким чином, орган доходів і зборів при
складанні акту протиправно вийшов за
межи своїх повноважень і самостійно,
поза судової процедури, визнав
правочини, укладені позивачем
недійсними.

З огляду на викладене, суд вважає, що
Кіровоградською ОДПІ не доведено
протиправність дій позивача при
укладанні договорів з ДП «Цвєтсервіс»
ЗАТ «Причорноморське підприємство
«Кольормет», ТОВ «Технопром-Юг» та ТОВ
«Інтро Груп», а тому факт нікчемності
цих договорів не підтверджено.

Крім того, на підставі комплексного
аналізу встановлених обставин, суд
вважає, що висновок відповідача про
порушення позивачем п. 198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого
ПАТ «Червона Зірка» зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 42596,0 грн. у
судовому засіданні не знайшли свого
підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч вимогам зазначеної статті
відповідач не надав суду доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, а також
не довів суду правомірність та
обґрунтованість прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення №
від 22.05.2014 року

Таким чином, суд, перевіривши
відповідно до вимог ч. 3 ст. ст. 2 КАС
України податкове повідомлення
рішення № від 22.05.2014 року
приходить до висновку, що воно є
протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги ПАТ «Червона Зірка»
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
згідно ч.1 статті 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на задоволення позову, суд
вважає за необхідне присудити ПАТ
«Червона Зірка» з Державного бюджету
України здійснені ним судові витрати у
сумі 187,20 грн.

Керуючись ст.ст. 84, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву публічного
акціонерного товариства по
виробництву сільськогосподарської
техніки «Червона Зірка» до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення,
прийняте Кіровоградською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області № від
22.05.2014 р., яким публічному акціонерному
товариству по виробництву
сільськогосподарської техніки
«Червона Зірка» зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку
додану вартість на суму 42596 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції на суму 21298 грн.

Присудити публічному акціонерному
товариству по виробництву
сільськогосподарської техніки
«Червона Зірка» ()
судові витрати з Державного бюджету
України в розмірі 187,20 (сто вісімдесят
сім гривень двадцять копійок).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10- денний строк з дня її проголошення
апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови в порядку
письмового провадження апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
В.С.
Мирошниченко