Справа № 872/10486/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2014 рокусправа № 808/2730/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В.
Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Федосєєвої
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Техносервіс» на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року у справі №808/2730/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс» до за
участі третьої особи про
Запорізької митниці Головного
інспектора митного посту «Мелітополь»
Запорізької митниці Янакова Сергія
Павловича визнання протиправними та
скасування рішень про коригування
митної вартості та карток відмови,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс» (далі
по тексту - позивач) звернулось до
Запорізького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Запорізької митниці (далі по тексту -
відповідач), третя особа - Головний
інспектор митного посту «Мелітополь»
Запорізької митниці Янаков Сергій
Павлович (далі по тексту - третя особа),
в якому просило визнати протиправними
та скасувати рішення про коригування
митної вартості №112070000/2012/000067/2 від
24.12.2012 року, №112070000/2013/000001/2 від 12.02.2013
року та карток відмови № 112070000/2012/00085
від 24.12.2012 року, № 112070000/2013/00002 від 12.02.2013
року. (а.с.2-5)

Ухвалою Запорізького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року відкрито провадження у справі
№808/2730/13-а. (а.с.1)

Позивач, посилаючись на доводи,
викладені у позовній заяві, зазначив,
що митна вартість повинна була бути
визначена за першим методом.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року у справі №808/2730/13-а у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
(суддя - Нестеренко Л.О.) (а.с.117-121)

Постанова суду першої інстанції
обґрунтована тим, що при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості митним органом
дотримано процедуру визначення митної
вартості імпортованого товару та його
митного оформлення відповідно до вимог
митного законодавства.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Техносервіс», не
погодившись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції у
даній адміністративній справі, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 16
травня 2013 року у справі №808/2730/13-а та
задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач зазначає, що відмова в
прийнятті митних декларацій є
безпідставною, рішення про коригування
митної вартості є необґрунтованими,
складеними з порушенням встановлених
норм та правил, такими, що суперечать
нормам міжнародного права, Митного
кодексу України, діючого законодавства
та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач, відповідач та третя особа про
дату, час і місце розгляду справи
повідомлялися у встановленому порядку,
своїх представників для участі у її
розгляді не направили.

За таких обставин колегія суддів
ухвалила розглянути справу без участі
представників осіб, які беруть участь у
справі.

У судовому засіданні, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 28
серпня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Техносервіс» (покупець) і TORO Manufacturing and
Sales SRL (Продавець) було укладено
зовнішньоекономічні контракти № 397,
№398 на придбання промислової продукції
для систем зрошення в
сільськогосподарському виробництві.

14 грудня 2012 року на митний пост
«Мелітополь» митним брокером позивача
було подано ЕМД 112070000/2012/002976 та інші
документи необхідні для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товару - безшовної гнучкої
поліетиленової стрічки. Митна вартість
товарів визначалась за методом,
встановленим п.1. ч.1 статті 57 Митного
кодексу України, тобто основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються.

Декларантом були надані наступні
документи:

- дилерський контракт від 01.12.2010 № 110883 з
додатками;

- комерційна пропозиція № 13 від 12.12.2012;

- прайс-лист продавця б/н від 05.12.2011;

- експортна МД Румунії від 29.11.2012 №
12ROBU7100Е0178980.

Згідно вимог статті 54 Митного кодексу
України під час проведення митного
контролю правильності визначення
митної вартості, третьою особою було
направлено позивачу повідомлення про
виявлені розбіжності в документах, а
також згідно п.3 та п. 4 статті 53 Митного
кодексу України вимогу про надання
додаткових документів, а саме -
розрахунок ціни (калькуляцію)
собівартості.

24 грудня 2012 року митним брокером ПП
«СОВА ПЛЮС» засобами електронного
зв'язку було надіслано авторизоване
повідомлення з відмовою в наданні
додаткових документів, а саме -
розрахунок ціни (калькуляцію)
собівартості.

24 грудня 2012 року відповідач, керуючись
вимогами, прийняв рішення про
коригування митної вартості
№112070000/2013/000067/2. В гр. 33 рішення про
коригування митної вартості товару
зазначено:

« 1) Заявлена декларантом митна
вартість товарів не може бути визнана,
оскільки, виявлено, що заявлені неповні
відомості про митну вартість товарів, у
відповідності до вимог п. 2) ч.6 cт. 54
Митного кодексу України;

не надано згідно частини 2 cт. 53 МКУ
основні документи, які підтверджують
митну вартість, а саме: банківські
платіжні документи, якщо рахунок
сплачено.

Декларант також, відмовився від
надання додаткових документів згідно
частини 3 статті 53 МКУ, що підтверджують
митну вартість.

2) У митного органу наявна інформація
щодо митної вартості ідентичних
товарів на рівні 4.37 USD за 1кг для товару
№1, що призвело до виникнення сумнівів
у правильності визначення митної
вартості товарів та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

3) Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), не
може бути застосований через те, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально.
Декларантом не подано документи, які
підтверджують митну вартість, а також
декларант відмовився від надання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість.

Прийнято рішення щодо застосування
оцінки товарів Методом визначення
митої вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів, при цьому митницею
використана наявна в неї інформація
щодо ціни заявлених товарів на рівні 4,37
USD за 1кг.

Згідно вимог ч.4 cт. 57 Митного кодексу
України проведено процедуру
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статті 59
цього Кодексу. Під час консультації
митний орган та декларант здійснили
обмін наявною у кожного з них
інформацією. За результатами
проведеної консультації узгоджено та
прийнято рішення про визначення митної
вартості за методом № 2 згідно вимог cт.
59 Митного кодексу України.

Враховуючи те, що декларантом не були
надані основні документи, додаткові
документи, необхідні для підтвердження
митної вартості, на підставі вимог ч.ч.
2, 3 ст. 53, ст. 55 Митного кодексу України
митним органом здійснена митна оцінка
товару з урахуванням наявної у митного
органу інформації щодо ціни товару за
МД 112070000/2012/000559 від 02.04.2012. При
здійсненні митної оцінки був
застосований метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів згідно ст. 59 Митного
кодексу України.

Після прийняття Рішення про
коригування митної вартості від 24.12.2012
№112070000/2012/000067/2 була оформлена картка
відмови в митному оформленні
№112070000/2012/00085 від 24 грудня 2012 року
враховуючи, що декларантом протягом
строків, встановлених статтею 255
Митного кодексу України, для
завершення митного оформлення, не
подано письмове звернення щодо
внесення змін до митної декларації
відповідно до положень пункту 4 частини
4 статті 54 та статті 269 Митного кодексу
України.

В картці відмови також зазначено про
вимогу, виконання якої забезпечить
митне оформлення та пропуск товарів
через митний кордон України, а саме -
зазначити у графах 12 та 45 МД митну
вартість товару, перераховану
відповідно до Рішення про коригування
митної вартості від 24.12.2012 року
№112070000/2012/000067/2.

11 лютого 2013 року декларантом TOB
«Техносервіс» було подано електронну
МД № 112070000/2013/000252 та інші документи
необхідні для здійснення митного
контролю та митного оформлення товару -
безшовної гнучкої поліетиленової
стрічки. В якості документів що
підтверджують числові значення
заявленої митної вартості декларантом
були надані наступні документи:

- дилерський контракт від 01.12.2010 № 110883 з
додатками;

- комерційна пропозиція № 13 від 12.12.2012;

- висновок по вартості виданий
Запорізькою ТПП від 21.12.2012 № ОЦ-245

- експортна МД Румунії від 29.11.2012 №
12ROBU7100E0179008

Згідно вимог статті 54 Митного кодексу
України під час проведення митного
контролю правильності визначення
митної вартості третьою особою було
направлено позивачу повідомлення про
виявлені розбіжності в документах, а
також згідно п.3 та п. 4 статті 53 Митного
кодексу України вимогу про надання
додаткових документів, а саме -
розрахунок ціни (калькуляцію)
собівартості.

12 грудня 2013 року позивачем засобами
електронного зв'язку було надіслано
авторизоване повідомлення з відмовою в
наданні додаткових документів, на
підставі чого податковим органом було
прийняте рішення про коригування
митної вартості від 12.02.2013
№112070000/2013/000001/2.

В гр. 33 рішення про коригування митної
вартості товару зазначено, що у митного
органу наявна інформація щодо митної
вартості ідентичних товарів на рівні
4,37 USD за 1кг для товару №1, що призвело до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості товарів та
до прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом. Митному органу надано
копію експертної МД Румунії
№12RОBU7100E0179008 від 29.11.2012, в якій сума в
валюті відрізняється на 7338,67 Евро,
додатково не надано калькуляцію
собівартості. У митного органу наявна
інформація про митне оформлення
ідентичного товару за МД 112070000/2012/000559
від 02.04.2012 по який було видано рішення
про визначення митної вартості від
02.04.2012 № 112070000/2012/000014/2.

Враховуючи те, що декларантом не були
надані основні документи, додаткові
документи, необхідні для підтвердження
митної вартості, на підставі вимог ч.ч.
2, 3 ст. 53, ст. 55 МКУ здійснена митна
оцінка товару з урахуванням наявної у
митного органу інформації щодо ціни
товару за МД № 112070000/2012/000559 від 02.04.2012, по
якій було видано рішення про
визначення митної вартості від 02.04.2012 №
112070000/2012/000014/2 за ціною 4,37 USD за кг.

При здійсненні митної оцінки був
застосований метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів згідно ст. 59 Митного
кодексу України.

Після прийняття Рішення про
коригування митної вартості від 12.02.2013
№ 112070000/2013/000001/2 була оформлена картка
відмови в митному оформленні
112070000/2013/00002 від 12.02.2013, оскільки
декларантом протягом строків,
встановлених статтею 255 Митного
кодексу України, для завершення
митного оформлення, не подано письмове
звернення щодо внесення змін до митної
декларації відповідно до положень
пункту 4 частини 4 статті 54 та статті 269
Митного кодексу України.

У відповідності до статті 49 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України
встановлено, що відомості про митну
вартість товарів використовуються для
1) нарахування митних платежів; 2)
застосування інших заходів державного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності України; 3) ведення митної
статистики; 4) розрахунку податкового
зобов'язання, визначеного за
результатами документальної
перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України визначено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52
Митного кодексу України декларант,
який заявляє митну вартість товару,
зобов'язаний подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У відповідності до статті 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до частини 3 зазначеної
статті за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6
статті 54 Митного кодексу України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Стаття 57 Митного кодексу України
передбачає, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, здійснюється
шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Відповідно до статті 257 Митного кодексу
України, декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. Митне оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення здійснюється митними
органами на підставі митної
декларації, до якої декларантом
залежно від митних формальностей,
установлених цим Кодексом для митних
режимів, та заявленої мети переміщення
вносяться такі відомості, у тому числі
у вигляді кодів щодо заявленого
митного режиму, даних про товар,
відомості про митну та фактурну
вартість, відомості про документи, що
надаються для митного контролю разом з
митною декларацією відповідно до
статті 335 цього Кодексу.

Статтею 335 Митного кодексу України
передбачено подання документів та
відомостей необхідних для митного
контролю. Разом з митною декларацією
митному органу подаються рахунок або
інший документ, який визначає вартість
товару, та, у випадках, встановлених
кодексом, декларація митної вартості. У
встановленому Кодексом порядку в
митній декларації декларантом або
уповноваженою ним особою зазначаються
окрім іншого відомості: у разі
необхідності - документи, що
підтверджують сплату та/або
забезпечення сплати митних платежів; у
разі необхідності - документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів та обраний метод її визначення
відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Відповідно до статті 266 Митного кодексу
України декларант зобов'язаний: 1)
здійснити декларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до порядку,
встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу
митного органу пред'явити товари,
транспортні засоби комерційного
призначення для митного контролю і
митного оформлення; 3) надати митному
органу передбачені законодавством
документи і відомості, необхідні для
виконання митних формальностей, тощо. У
випадках та в порядку, визначених цим
Кодексом, декларант має право вимагати
від митного органу випуску товарів, за
умови забезпечення сплати митних
платежів відповідно до розділу Х цього
Кодексу.

Судом встановлено, що при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості митним органом
виявлені розбіжності в поданих до
митного оформлення документах, у
зв'язку з чим, відповідно до частини 3
статті 53 Митного кодексу України, від
декларанта письмово вимагалось подати
додаткові документи - калькуляцію
собівартості товару, від чого
представник декларанта в двох
випадках.

Документи, які витребувані митним
органом, декларантом надані не були, у
зв'язку з чим митну вартість товарів
визначено з урахуванням наявної
інформації про митне оформлення
ідентичного товару.

Як зазначено в оскаржуваних рішеннях,
при визначенні митної вартості товару
митним органом проводились
консультації з декларантом.

Також, Рішення про визначення митної
вартості товарів містить висновки
митного органу про неможливість
визначення митної вартості шляхом
послідовного застосування першого
методу, у зв'язку з відмовою декларанта
надати додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості.

Відповідно до статті 59 Митного кодексу
України, яка передбачає умови для
застосування методу визначення
митної вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів, у разі якщо митна
вартість оцінюваних товарів не може
бути визначена згідно з положеннями
статті 58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Згідно з частиною 2 вказаної статті, при
застосуванні цього методу визначення
митної вартості за основу береться
прийнята митним органом вартість
операції з ідентичними товарами з
дотриманням умов, зазначених у цій
статті. При цьому під ідентичними
розуміються товари, однакові за всіма
ознаками з оцінюваними товарами.

З матеріалів справи вбачається, що
митним органом враховано інформацію
про митну вартість товару з тієї ж
країни, експорт з якої за часом
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів, що міститься у ЕМД від 14.12.2012р.
№ 112070000/2012/002976 та від 11.02.2013 №
112070000/2013/000252.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного
кодексу України у разі відмови у
прийнятті митної декларації посадовою
особою митного органу заповнюється
картка відмови у прийнятті митної
декларації за формою, встановленою
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.
Один примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції стосовно того, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митним
органом дотримано процедуру
визначення митної вартості
імпортованого товару та його митного
оформлення відповідно до вимог митного
законодавства, у зв'язку з чим рішення
про визначення митної вартості товарів
за методом визначення митної вартості
за ціною договору щодо ідентичних
товарів від №112070000/2012/000067/2 від 24.12.2012
року, № 112070000/2013/000001/2 від 12.02.2013 року та
відповідно картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
від №112070000/2012/00085 від 24.12.2012 року, №
112070000/2013/00002 від 12.02.2013 року прийняті
правомірно, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений законом.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції під час розгляду даної
справи об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи,
застосував до правовідносин, які
виникли між сторонами у справі, норми
права, які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції у
даній справі про відмову у задоволенні
адміністративного позову прийнято без
порушення норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову
суду першої інстанції у даній
адміністративній справі від 16 травня
2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування законної постанови суду, а
тому апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. ст.160, 195,196,198,200,205,206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Техносервіс» - залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 16 травня 2013
року у справі №808/2730/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 06 червня 2014
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна