Справа № 2а-685/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Справа №
9104/18056/11Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Макарика В.Я., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційні скарги
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області та
ОСОБА_1 на постанову Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
19 листопада 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Кузнецовську Рівненської
області про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
державної та додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 03.11.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Кузнецовську Рівненської
області в якому просив визнати
протиправною бездіяльність
відповідача, зобов'язати останнього
здійснити перерахунок пенсії та
виплатити починаючи з 14.06.2002 року по
30.08.2004 року відповідно до положень ч. 4
ст. 54 Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», як дитині-інваліду, в
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком, зобов'язати здійснити
перерахунок пенсії та виплатити
починаючи з 31.08.2004 року по 17.08.2006 року
відповідно до положень ч. 4 ст. 54 Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
як інваліду ІІ групи в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком,
зобов'язати здійснити перерахунок
пенсії та виплатити починаючи з 20.10.2006
року відповідно до положень ч. 4 ст. 54
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» як інваліду ІІІ групи в
розмірі шести мінімальних пенсій за
віком, зобов'язати здійснити
перерахунок додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, як особі віднесеній
до категорії 1 та виплатити її
починаючи з 14.06.2002 року по 30.08.2004 року та
з 31.08.2004 року по 17.08.2006 року відповідно
до положень ст. 50 Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», як
інваліду ІІ групи в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
зобов'язати здійснити перерахунок
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, як особі віднесеній до
категорії 1 та виплатити її починаючи з
20.10.2006 року відповідно до положень ст. 50
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» як інваліду ІІІ групи в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 19
листопада 2010 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження), позов
задоволено частково, визнано
неправомірною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок основної пенсії в розмірі
не менше шести мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком позивачу з
03.05.2010 року відповідно до ст. 54, 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як інваліду ІІІ групи інвалідності,
пов'язаної з Чорнобильською
катастрофою, в решті вимог відмовлено у
зв'язку з безпідставністю.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області та
ОСОБА_1 оскаржили його в апеляційному
порядку.

В апеляційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області
зазначає, що відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими по III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком. Відповідно до ст. 63
вищезазначеного Закону фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цього
Закону, здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. В ст. 67 цього Закону
зазначено, що конкретні розміри всіх
доплат, пенсій і компенсацій
підвищуються Кабінетом Міністрів
України відповідно до змін вартості
життя.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів
України № 530 від 28.05.2008 року
встановлено, що особам, які постраждати
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачується у таких
розмірах до прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність тим, що
належать до категорії 1 інвалідам ІІІ
групи - 15%.

Також апелянт вказує, що у
відповідності з ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. В ч. 3 ст. 28 цього
Закону зазначено, що мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.
Оскільки, чинним в Україні
законодавством не передбачено
мінімального розміру пенсії, який слід
застосовувати для нарахування
додаткової пенсії згідно ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а тому підлягають застосуванню
положення Постанов Кабінету Міністрів
України №530.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі
вказує, що помилковим є висновок суду,
що строк звернення до
адміністративного суду в частині вимог
про зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, з 14.06.2002 року
по 03.05.2010 року сплинув, на підставі ст. 99
КАС України. Оскільки, судом не було
враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 46
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», нараховані суми пенсії,
не отримані з вини органу, що призначає
і виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів. Відповідач
нараховував пенсію відповідно до вимог
ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», але в іншому розмірі, ніж
це передбачено, Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» і саме з
його вини позивач не отримував пенсію.

Виходячи із вище наведенего просить
змінити частково постанову суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволені вимог та постановити нове
рішення в даній частині, в іншій
частині постанову залишити без змін.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню з наступних
міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії та йому встановлено ІІІ
групу інвалідності, захворювання
пов'язане з наслідками Чорнобильської
катастрофи.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що
відповідно до ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах інвалідам III групи - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Також судом першої інстанції
встановлено, що позивачу
нараховувалась та виплачувалась у
розмірах, встановлених постановою
Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.02
року «Про підвищення розмірів пенсій
та інших соціальних виплат окремим
категорія пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету»., з 01.01.08 р. - Законом
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік», а після визнання його
положень в цій частині
неконституційними - постановою
Кабінету Міністрів України № 530 від
28.05.08 року.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що не слід брати
до уваги посилання відповідача про те,
що неможливість застосування розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеного у ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне. пенсійне
страхування», для обчислення : пенсій
за нормами Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждати внаслідок Чорнобильської
катастрофи», так як іншими
нормативно-правовими актами, в тому
числі і спеціальним законом, розмір
мінімальної пенсії за віком не
визначено. При цьому, положення ч. 3 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» про те, що мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
права на підвищення пенсії відповідно
до закону.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок позивачу додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до вимог ч.1 ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 03.05.2010 року.

Однак, розглядаючи спір суд першої
інстанції не вірно застосував вимоги ч.
2 ст. 99 КАС України згідно якої для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод чи інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який обчисляється з дня коли
особа дізналась або повинна була
дізнатись про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів, а згідно ч.1 ст. 100
КАС України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом (03.11.2010 року),
позовні вимоги, відсутність заяви та
поважних причин для поновлення строку,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції помилково відмовлено у
задоволенні позовних вимог за період з
14.06.2002 року по 30.08.2004 року, з 31.08.2004 року
по 17.08.2006 року, з 20.10.2006 року по 02.05.2010
року, оскільки такі підлягають
залишенню без розгляду.

Стосовно решти позовних вимог щодо
здійснення перерахунку додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, то
колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню починаючи з
03.05.2010 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в
задоволені позовних вимог щодо
перерахунку державної пенсії
відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», слід
відмовити, оскільки, згідно довідки
управління Пенсійного фонду України в
м. Кузнецовську Рівненської області (а.
с. 4), ОСОБА_1 з 10.04.2009 року отримує пенсію
по ІІІ групі інвалідності відповідно
до Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування». Покликання суду першої
інстанції на ту обставину, що позивачем
подано заяву про переведення його на
пенсійне забезпечення у відповідності
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждати внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не можуть бути взяті до
уваги судом бо в матеріалах справи
відсутнє рішення управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області про
призначення йому пенсії відповідно до
положень Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждати внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

З урахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області та
ОСОБА_1 задовольнити частково,
скасувати постанову Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
19 листопада 2010 року у справі № 2а-685/10.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в м.
Кузнецовську Рівненської області щодо
невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії
згідно ст. 50 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську
Рівненської області здійснювати
перерахунок та виплачувати ОСОБА_1,
додаткову пенсію в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 03 травня 2010
року і до виникнення обставин, з якими
закон пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги по 02.05.2010 року включно
залишити без розгляду.

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
В.Я. Макарик

Н.В. Ільчишин