Справа № 756/13412/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
інстанції: Маринченко М.М.
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

03 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.,

при секретарі:
Лебедєвій Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
ОСОБА_2 на постанову Оболонського
районного суду м. Києва від "19" грудня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва, третя
особа: Публічне акціонерне товариство
"Трест Київспецбуд" про зобов"язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
Оболонського районного суду м. Києва з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
у якому просив визнати відмову
відповідача в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах за списком №
2 протиправною та зобов'язати
відповідача прзначити пенсію за віком
на пільгових умовах з списком № 2
відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
10 червня 2013 року.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 19 грудня 2013 року в
задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позов. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від 19 грудня 2013 року - без змін виходячи
із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні. Згідно ст. 200
КАС України суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом
першої інстанції, 28 серпня 2013 року
позивач, якому 09 червня 2013 року
виповнилося 55 років, звернувся до
відповідача з заявою про призначення
пенсії за віком на пільгових умовах за
списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».
З листа від 05 вересня 2013
року № 9598/06 вбачається, що відповідач
відмовив позивачу у призначенні
вказаної пенсії.
Не
погоджуючись з викладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Оболонський районний суд м. Києва
прийшов до висновку про необхідність
відмовити в задоволені позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 13
Закону «Про пенсійне забезпечення» №
1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах, незалежно від місця
останньої роботи, працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах.
Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 01
серпня 1992 року №442, яка набула чинності
з 21 серпня 1992 року (далі - Порядок), та
розробленими на виконання вказаної
постанови Методичними рекомендаціями
для проведення атестації робочих
місць за умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно
до зазначених нормативних актів
основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно
до Порядку та Методичних
рекомендацій передбачає:
установлення факторів і причин
виникнення несприятливих умов праці;
санітарно-гігієнічне дослідження
факторів виробничого середовища,
важкості й напруженості трудового
процесу на робочому місці; комплексну
оцінку факторів виробничого
середовища і характеру праці на
відповідність їхніх характеристик
стандартам безпеки праці, будівельним
та санітарним нормам і правилам;
установлення ступеня шкідливості й
небезпечності праці та її характеру за
гігієнічною класифікацією;
обґрунтування віднесення робочого
місця до категорії зі шкідливими
(особливо шкідливими), важкими
(особливо важкими) умовами праці;
визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до
положень Порядку відомості про
результати атестації робочих місць
заносяться до картки умов праці, форма
якої затверджується Мінпраці разом з
Міністерством охорони здоров'я
України. Перелік робочих місць,
виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону №
1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти
висновку, що необхідними умовами для
виникнення у особи права на пенсійне
забезпечення на пільгових умовах
відповідно до пункту «б» статті 13
Закону № 1788-ХІІ є формальна
констатація факту перебування особи на
посаді або виконання нею робіт, що
містяться у списку № 2, а також
документальне підтвердження
зайнятості працівника за відповідною
професією за результатами атестації
умов праці, яке полягає у наявності
результатів атестації відповідного
робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують
результати атестації робочого місця за
умовами праці, можуть бути: карта умов
праці, наказ по підприємству про
затвердження переліку робочих місць,
виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; трудова книжка із записом
про витяг із зазначеного наказу або з
додатком такого витягу.
Як вбачається з матеріалів
справи, у трудовій книжці позивача
містяться записи про те, що 31 січня 1979
року позивача прийнято на роботу
слюсарем-сантехніком до
Будівельно-монтажного управління № 6
тресту «Київспецбуд»; 01 лютого 1980 року
позивачу присвоєна кваліфікація
газозварника 3 розряду, 01 жовтня 1981 року
- газозварника 4 розряду, з 01 квітня 1987
року позивач переведений на дільницю
комплектації слюсарем четвертого
розряду у зв'язку з хворобою, 01 липня
1987 року - переведений працювати
газозварником 4 розряду, 01 травня 1994
року позивачу присвоєна кваліфікація
газозварника 5 розряду, 02 січня 1995 року -
кваліфікація газозварника 6 розряду, 22
травня 1995 року позивач звільнений з
роботи за власним бажанням.

З вказаних записів у
трудовій книжці вбачається, що 01 лютого
1980 року до трудової книжки позивача
внесено лише запис про присвоєння йому
кваліфікації газозварника 3 розряду,
проте не внесено запис про переведення
його на посаду газозварника. Лише 01
липня 1987 року згідно наказу від 02 липня
1987 року № 103-к про переведення позивача
у відділ головного механіка
газозварником 4 розряду до трудової
книжки позивача внесено запис про
переведення позивача працювати
газозварником. Проте та
обставина, що позивач з 01 лютого 1980
року по 01 квітня 1987 року та з 01 липня 1987
року по 22 травня 1995 року працював за
професією газозварник, яка передбачена
списком № 2, затвердженим Постановою
Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956
року № 1173, Постановою Кабінету
Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10,
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 березня 1994 року № 162,
підтверджується наступними доказами.

До трудової книжки
позивача було внесено виправлення та
до запису від 01 лютого 1980 року про
присвоєння позивачу кваліфікації
газозварника третього розряду внесено
доповнення про переведення працювати
газозварником. Вказане виправлення
засвідчене підписом посадової особи
відділу кадрів БМУ-6 ВАТ «Трест
Київспецбуд» та скріплене печаткою
товариства.
З
наказу від 01 квітня 1987 року БМУ-6 Тресту
«Київспецбуд» про переведення
позивача у зв'язку з хворобою на
дільницю комплектації слюсарем
вбачається, що переводиться ОСОБА_2 -
газозварник.
З особової картки
позивача вбачається, що він з 01 лютого
1980 року працював газозварником. В
особових рахунках позивача також
містяться відомості про те, що він
працював за професією газозварник.

Також ПАТ «Трест Київспецбуд» 15 серпня
2013 року видано довідку про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній № 68-к, в якій
зазначено, що ОСОБА_2 з 01 лютого 1980 року
по 01 квітня 1987 року та з 01 липня 1987 року
по 21 серпня 1992 року працював за
професією газозварника, яка
передбачена списком № 2, затвердженим
Постановою Ради Міністрів СРСР від 22
серпня 1956 року № 1173; стаж роботи
становить 12 років 3 місяці 20 днів.

Крім того, за клопотанням
позивача для підтвердження його
трудового стажу в судовому засіданні
Оболонського районного суду м. Києва
були допитані свідки, які знали
позивача по спільній з ним роботі у
БМУ-6 Трест «Київспецбуд» і надали
копії трудових книжок, що
підтверджують їх роботу на зазначеному
підприємстві.
Позивач з 1987 року працював у відділі
головного механіка на посаді
газозварника. До цього позивач близько
п'яти років працював газозварником на
об'єктах будівництва у складі бригади з
8-10 чоловік.
У відділі
головного механіка позивач виконував
газозварювальні роботи, на інші роботи
не залучався. Також позивач виїздив на
об'єкти будівництва для виконання
газозварювальних робіт. Робочий день
позивача тривав з 8 до 17 години. У
відділі головного механіка працювали
токар, еклектрик, слюсар і газозварник.
З матеріалів
справи вбачається, що 14 травня 1993 року
керуючий фірми «Київспецбуд»
Корпорації «Київміськбуд» видав наказ
№ 24, згідно з яким наказано відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України від 01 серпня 1992 року №442
створити відповідну комісію та у
травні-червні 1993 року провести
атестацію робочих місць.

В матеріалах справи
наявна копія наказу фірми
«Київспецбуд» від 31 травня 1994 року № 18,
в якому зазначено, що в результаті
проведення атестації робочих місць
були визначені професії та посади, які
за умовами праці та показниками
шкідливості відносяться до списку №2.
На підставі документів по атестації
робочих місць наказом затверджено
перелік професій та посад, які дають
право на пільгове пенсійне
забезпечення, до якого віднесено також
професію газозварника ручної зварки.
На вказаному наказі підпис керуючого
фірмою «Київспецбуд» відсутній. На
місці підпису міститься копія відбитку
штампу, на якому зазначено «Вірно.
Секретар Управління ВАТ «Київспецбуд».
Підпис.», а також міститься копія
підпису.
Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
копія вказаного документу не є
належним доказом проведення атестації
робочого місця позивача за умовами
праці та доказом підтвердження
результатів такої атестації, оскільки
з листа начальника Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва,
адресованому Головному Управлінню
Пенсійного фонду України в м. Києві
вбачається, що відповідач проводив
зустрічну перевірку пільгового
характеру роботи позивача і вказаною
перевіркою встановлено, що оригінал
наказу фірми «Київспецбуд» від 31
травня 1994 року № 18 у організації
відсутній.
В матеріалах справи
міститься довідка ПАТ «Трест
Київспецбуд» від 22 жовтня 2013 року № 664,
згідно якої на підставі наказу від 14
травня 1993 року № 24 проведено атестацію
робочого місця позивача (відділу
головного механіка) за результатами
цієї атестації не було підтверджено
право позивача на пільгову пенсію з
причин знаходження позивача в умовах,
які не підпадають під шкідливі. Жодних
документів стосовно результатів
проведення атестації робочого місця
позивача немає в наявності.
Відповідно до відповіді ПАТ
«Холдингова компанія «Київмісьбуд»
від 05 грудня 2013 року в ПАТ «Холдингова
компанія «Київмісьбуд» інформація
стосовно проведення атестації робочих
місць в ПАТ «Київспецбуд» відсутня.
З
уточнюючої довідки від 15 серпня 2013 року
№ 68-к ПАТ «Трест Київспецбуд»
вбачається, що після 21 серпня 1992 року
робоче місце газозварника у відділі
механіка не підтверджене результатами
атестації робочих місць.
На підставі
викладеного колегія суддів приходить
до висновку, що для зарахування до
пільгового стажу періоду роботи
позивача після 21 серпня 1992 року немає
підстав, у зв'язку з чим відсутні усі
передбачені п. «б» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» підстави
для призначення пенсії на пільгових
умовах за списком № 2.

Враховуючи викладене, повно та
всебічно перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від
19.12.2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на наведене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від "19" грудня 2013 року - без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2
- відмовити.

Постанову Оболонського районного суду
м. Києва від "19" грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді А.М. Горяйнов

І.Л. Желтобрюх

.

Головуючий суддя
Шостак О.О.

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.