Справа № 809/3459/13-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року

Справа № 876/1808/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Клюби В.В., Іщук Л.П.

участю секретаря судового засідання:
Саламахи М.М.

представника відповідача:
Муратова Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Надвірнянському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 23
грудня 2013 року за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у
Надвірнянському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП
ОСОБА_2) звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Надвірнянському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі - ДПІ у
Надвірнянському районі) про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 02.10.2013 р., яким їй було
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
13 800 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
23.12.2013 р. позов задоволено повністю.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Надвірнянському районі № від
02.10.2013 року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, її оскаржила ДПІ у
Надвірнянському районі. Апеляційну
скаргу мотивує тим, що ТзОВ «Будівельна
компанія АТР Груп» та ТзОВ
«Будівельно-торгова компанія
«Євробуд» є фактично транзитними
підприємствами, які надавали послуги
по незаконному формуванню податкового
кредиту з ПДВ для інших суб'єктів
господарювання, що підтверджується
актом перевірки ДПІ у Печерському
районі м. Києва про неможливість
проведення зустрічної звірки вказаних
товариств. Тому просить скасувати
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
23.12.2013 р. у даній справі та прийняти
нову, якою відмовити в задоволені
позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача Муратова Н.І.,
яка просила задовольнити апеляційну
скаргу, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, колегія судів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

З матеріалів справи видно, що 19.09.2013 р.
ДПІ у Надвірнянському районі було
складено акт 235/14/НОМЕР_1 про результати
позапланової невиїзної перевірки ФОП
ОСОБА_2 з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
здійсненні господарських операцій з
ТзОВ «Будівельна компанія АТР Груп» та
ТзОВ «Будівельно-торгова компанія
«Євробуд» за період з 01.04.2010 р. по 31.03.2013
р., яким встановлено порушення вимог
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України
(далі - ПК України)

На підставі розгляду вказаного акту
перевірки, ДПІ у Надвірнянському
районі прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 02.10.2013 р., яким ФОП ОСОБА_2 збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 13 800 грн.
(основний платіж - 9200 грн. та штрафні
санкції - 4600 грн.).

Рішенням Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області від 01.11.2013 року
№1096/10/09-19/-10-0519/222/591 податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Надвірнянському районі № від
02.10.2013 року залишено без мін, а скаргу
без задоволення.

Задовольняючи позов. суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не було надано доказів
про відсутність реального руху коштів
від позивача до контрагентів. Сама по
собі несплата податку продавцем в разі
фактичного здійснення господарської
операції не впливає на формування
валових витрат, податкового кредиту
покупцем та сум до бюджету відповідно
до закону. Реальність здійснення
господарських операцій позивача з її
контрагентами свідчить той факт, що
останні були зареєстровані як юридичні
особи, мали в наявності свідоцтва про
реєстрацію платника ПДВ, на
підтвердження здійснення
господарських операцій надані
квитанції до прибуткового касового
ордеру, акт здачі-приймання робіт
(надання послуг), банківська виписка.
Посилання відповідача як на одну з
підстав фіктивності операцій
здійснених між позивачем та
контрагентами є факт ліквідації
вказаних товариств внаслідок
банкрутства, суд першої інстанції
вважав також безпідставним, оскільки
ці обставини не можуть слугувати
висновком про порушення податкового
законодавства саме позивачем.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що на момент здійснення
спірних господарських операцій та
видачі податкових накладних ТзОВ
«Будівельна компанія АТР Груп» та ТзОВ
«Будівельно-торгова компанія
«Євробуд» включено до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, наявні
свідоцтва платника податку на додану
вартість які не були анульовані.

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Ст. 1 вказаного Закону первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до вимог п. 198.1 1 ст. 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними документами, платник
податку несе відповідальність
відповідно до Податкового кодексу
України.

Отже, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що представлені позивачем первинні
документи відповідають вимогам Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та
підтверджують реальність (товарність)
здійснення господарських операцій між
ТзОВ «Будівельна компанія АТР Груп» та
ТзОВ «Будівельно-торгова компанія
«Євробуд» по наданню послуг та
спростовують висновки податкового
органу про протиправність віднесення
позивачем до податкового кредиту сум
ПДВ по взаєморозрахунках з цим
контрагентом в період охоплений
перевіркою.

Позивач не може нести відповідальність
за допущені порушення свого
контрагента при укладені ним інших
договорів, а також формування своїх
податкових зобов'язань. Чинне
податкове законодавство не ставить у
залежність право позивача на
формування податкового кредиту від
податкового обліку ( стану ) інших осіб
і фактично сплати контрагентом податку
до бюджету. Питання визначення складу
податкового кредиту поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставить цей факт у
залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що податкові повідомлення -
рішення ДПІ у Надвірнянському районі
прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 02.10.2013 р. є неправомірним, а тому
підлягає скасуванню.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що відповідачем зроблено
не було.

Таким чином, відповідачем не наведено
достатньо переконливих доводів про
наявність обставин, які б свідчили про
недобросовісність позивача як
платника податків. З урахуванням
наведеного, на думку апеляційного суду,
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення не ґрунтується на нормах права,
внаслідок чого його слід визнати
протиправним та скасувати.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до переконання про те, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, постанова
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 04.09.2013 р.
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Надвірнянському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області - залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року по справі № 809/3459/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.В. Клюба

І.П. Іщук

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 27.06.2014 р.