Справа № 2а-4/12/0111
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/51855/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом ДП
"Кримський науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації" до Відділу державної
виконавчої служби Красногвардійського
районного управління юстиції
Автономної Республіки Крим ,
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим про
визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в :

У січні 2012 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Красногвардійського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 16 лютого 2012 року у задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17 липня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволено частково і скасовано
постанову державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Красногвардійського районного
управління юстиції Погодіної Л.О. від 21
квітня 2011 року ВП № 26113624 про відмову у
відкритті виконавчого провадження.
Визнано протиправними дії Відділу
Державної виконавчої служби
Красногвардійського районного
управління юстиції та Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Автономній
Республіці Крим щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження по
постанові Державного підприємства
«Кримський науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» ( далі- ДП
«Кримстандартметрологія») від 4 лютого
2011 року № 24-м. Зобов'язано Відділ
Державної виконавчої служби
Красногвардійського районного
управління юстиції відкрити виконавче
провадження про примусове виконання
постанови від 4 лютого 2011 року № 24-м про
накладення на ОСОБА_5
адміністративного штрафу за
адміністративне правопорушення у
сфері метрології, відповідальність за
яке передбачена ст. 244-7 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, у
розмірі 340,00 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції з підстав порушення цим
судом норм матеріального та
процесуального права і прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ДП
«Кримстандартметрологія» прийнято
постанову від 4 лютого 2011 року № 24-м про
накладення на ОСОБА_5
адміністративного штрафу за
адміністративне правопорушення у
сфері метрології, відповідальність за
яке передбачена ст. 244-7 КУпАП, у розмірі
340 грн. Постанову про накладення
адміністративного стягнення
відповідно до ст. 285 КУпАП
правопорушником отримано того ж дня.

Цю постанову та заяву про відкриття
виконавчого провадження (вих. № 0801/774
від 15.04.2011) позивачем направлено на
адресу Відділу Державної виконавчої
служби Красногвардійського районного
управління юстиції для примусового
виконання. Із заяви вбачається що
заявник просив відкрити виконавче
провадження по примусовому стягненню
адміністративного штрафу в сфері
метрології за постановою № 24-м від 4
лютого 2011 року про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_5
у розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 308
КУпАП у разі не сплати штрафу у
встановлений строк з правопорушника
стягується подвійний розмір штрафу в
порядку примусового виконання, а тому
стягненню з ОСОБА_5 підлягає сума 680 грн.

Постановою державного виконавця
Відділу Державної виконавчої служби
Красногвардійського районного
управління юстиції Погодіної Л.О. від 21
квітня 2011 року ВП № 26113624 з врахуванням
того, що сума стягнення, яка вказана у
виконавчому документі, не відповідає
сумі стягнення вказаній у заяві про
відкриття виконавчого провадження, у
відкритті виконавчого провадження
відмовлено.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), які
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон).

Статтею 2 Закону передбачено, що
примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України і згідно
з ч.2 цієї статті здійснюється
державними виконавцями. Примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці, визначені Законом України
"Про державну виконавчу службу".

Пунктом 6 частини 2 статті 3 Закону
визначено, що відповідно до цього
закону державною виконавчою службою
підлягають виконанню постанови
органів (посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

Згідно ст. 5 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець, в
тому числі, здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Відповідно до вимог ст. 308 КУпАП України
у разі несплати правопорушником штрафу
у строк, встановлений частиною першою
статті 307 цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом. У
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується: подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу; витрати на облік зазначених
правопорушень.

Статтею 18 Закону передбачено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа: за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення,
зазначеного в статті 3 цього Закону;
заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді; в інших
передбачених законом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону
України державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-деннии строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі наявності інших передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Судом апеляційної інстанції правильно
враховано передбачений Законом
обов'язок державного виконавця
відкрити виконавче провадження і
зроблено правильний висновок про
відсутність у нього підстав для
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження з
мотивів не зазначення суми подвійного
розміру штрафу у постанові про його
стягнення.

Колегія судів погоджується з таким
висновком суду і вважає що дана
обставина не є підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження,
оскільки відповідач по справі повинен
забезпечити примусове виконання такої
постанови у спосіб і порядок,
визначений виконавчим документом,
тобто, стягнути суми штрафу, що
зазначені у виконавчому документі.
Однак відповідач не вчинив всіх
передбачених Законом України "Про
виконавче провадження" дій для
належного виконання рішення органу,
який виніс виконавчий документ.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують і не дають підстав
вважати, що цим судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Кримський
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації" залишити без
задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер