Справа № 438/1264/13-а 2-а/438/42/2013
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 р.
Справа № 15455/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

при секретарі судового засідання
Щербі С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного Фонду України в
м. Бориславі Львівської області на
постанову Бориславського міського
суду Львівської області від 07.11.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного Фонду України в
м. Бориславі Львівської області, третя
особа (яка не заявляє самостійних
вимог): Територіальне Управління
Державної Судової Адміністрації у
Львівській області, про оскарження
неправомірних дій суб'єкта владних
повноважень з питань призначення
довічного утримання судді у відставці,
-

ВСТАНОВИЛА :

Позивач ОСОБА_1, уточнивши свої позовні
вимоги, просить: визнати дії Управління
Пенсійного Фонду України в м. Бориславі
Львівської області щодо відмови у
здійсненні перерахунку та виплаті їй,
ОСОБА_1, щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 90%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді з січня 2013
року неправомірними. Зобов'язати
управління Пенсійного Фонду України в
м. Бориславі Львівської області
здійснити їй, ОСОБА_1, перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання в розмірі 90% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді, починаючи з 01 січня 2013 року
згідно довідки Територіального
Управління Державної Судової
Адміністрації України у Львівській
області та стягнути з управління
Пенсійного Фонду України в м. Бориславі
Львівської області щомісячне довічне
грошове утримання згідно проведеного
перерахунку, з урахуванням фактично
виплачених сум.

В позові покликається на те, що згідно
ч.4 ст.43 Закону України «Про статус
суддів» судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді не менше 20
років, виплачується за його вибором
пенсія або звільнене від сплати
податків щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 80% заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Позивачу, як судді у відставці, було
призначено щомісячне довічне грошове
утримання у розмірі 88% від ставки
працюючого на відповідній посаді
судді, що станом на 01.01.2013 року складає
5733,63 грн. З січня 2013 року порядок і умови
нарахування заробітної плати суддів
змінилися і розмір заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
значно зріс. Тому, позивач в липні 2013
року звернулася до відповідача із
заявою про перерахунок обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання.

У письмовій відповіді на заяву
позивача відповідач Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Бориславі, відмовляючи їй в
задоволенні заяви, зазначив, що Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07.07.2010 року № 2453 - VI, не
передбачений порядок і умови
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді загальної
юрисдикції після виходу у відставку.
Рішенням Конституційного Суду України
від 03 червня 2013 року № 1-2/2013 не
передбачено механізму перерахунку
щомісячного грошового утримання судді
у відставці. Позивач вважає, що відмова
відповідача у здійсненні перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання та виплати щомісячного
грошового утримання у розмірі 88%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді є
протиправною, не відповідає вимогам
діючого законодавства України та
порушує її права, виходячи із
наступного.

У рішенні Конституційного Суду України
від 11 жовтня 2005 року № 8 - рп/2005
зазначено, що конституційний статус
судді передбачає надання йому в
майбутньому статусу судді у відставці,
що є також гарантією належного
здійснення правосуддя, надання судді
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту (заробітна плата,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо), що відповідає його
високому статусу, є гарантією
забезпечення незалежності. Право
судді, який перебуває у відставці, на
пенсійне та щомісячне грошове
утримання є гарантією незалежного
працюючих суддів. Щомісячне довічне
грошове утримання - це особлива форма
соціального забезпечення суддів, зміст
якої полягає у гарантованій державою
щомісячній звільненій від сплати
податків грошовій виплаті, що слугує
забезпеченню їх матеріального
утримання, в тому числі після
звільнення від виконання обов'язків
судді, і спрямоване на забезпечення
гідного його статусу життєвого рівня.
Відповідно до ч. 2 п. 1 Постанови
Верховної Ради України «Про порядок
введення в дію Закону України «Про
статус суддів» встановлено, що в разі
зміни заробітної плати суддів розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
посаді, яку раніше займав суддя у
відставці.

Починаючи з січня 2012 року порядок і
умови нарахування заробітної плати
суддів працюючих на відповідних
посадах, змінилися.

Згідно ст.129 Закону України «Про статус
суддів» суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
ряду доплат, в тому числі за вислугу
років.

Згідно довідки ТУДСА у Львівській
області від 10.07 2013 року № 02-500,
суддівська винагорода працюючого
судді починаючи з січня 2013 року і по
даний час становить 11470 гривень.
Надбавка за вислугу років становить 8029
грн. загальна сума становить 19499 грн.

Саме з цієї суми слід провести
перерахунок щомісячного грошового
утримання.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 р.
у справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу II «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справи
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці),
зазначив, що ч.3 ст.138 Закону № 2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
ст.126 Основного Закону України, а тому
щомісячне довічне грошове утримання
суддів у відставці повинно
нараховуватися відповідно до вимог ч.3
ст.138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», «яка установлює:
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується у розмірі 80% грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад
двадцять років розмір щомісячного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
як 90% заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання» в редакції встановленій
Законом № 2453.

Оскаржуваною постановою
Бориславського міського суду
Львівської області від 07.11.2013 року
позовну заяву ОСОБА_1 до управління
Пенсійного Фонду України в м. Бориславі
Львівської області, третя особа (яка не
заявляє самостійних вимог):
Територіальне Управління Державної
Судової Адміністрації у Львівській
області, про оскарження неправомірних
дій суб'єкта владних повноважень з
питань призначення довічного
утримання судді у відставці -
задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Згідно ст.23 Бюджетного кодексу України,
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету здійснюються лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення, якщо інше не передбачено
законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються
законом про Державний бюджет України
(рішенням про місцевий бюджет) у
порядку, визначеному цим Кодексом.

До Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік'', в зв'язку з
прийняттям Рішення Конституційного
суду України № 1-2/2013 від 03.06.2013 року, не
були внесені зміни, а отже вимога
здійснення збільшення платежів на
довічне грошове утримання є
безпідставною.

Відповідно до ст.71 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», бюджет Пенсійного фонду -
план утворення і використання
цільового страхового фонду, що
формується за рахунок страхових
внесків до солідарної системи та
надходжень з інших джерел, визначених
цим Законом.

Згідно ст.73 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», забороняється
використання коштів Пенсійного фонду
на цілі, не передбачені цим Законом.

В Пенсійного фонду України є свій
окремий бюджет, кошти якого не
включаються до Державного бюджету
України, використовувати кошти не за
призначенням забороняється Законом.
Довічне грошове утримання суддів
виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України через
органи Пенсійного фонду. Управління
Пенсійного фонду України в м. Бориславі
Львівської області не має повноважень
щодо формування проекту Державного
бюджету України на відповідний рік,
щодо затвердження чи внесення змін до
Закону України «Про державний бюджет
на 2013 рік», а тому позов в частині
виплати довічного грошового утримання
пред'явлений не до того відповідача.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.92 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд першої інстанції,
встановивши, що з адміністративним
позовом звернулася не та особа, якій
належить право вимоги, або не до тієї
особи, яка повинна відповідати за
адміністративним позовом, може за
згодою позивача допустити заміну
первинного позивача або відповідача
належним позивачем або відповідачем,
якщо це не потягне за собою зміни
підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на заміну
відповідача іншою особою, суд може
залучити цю особу як другого
відповідача. У разі відмови у
задоволенні адміністративного позову
до такого відповідача понесені
позивачем витрати відносяться на
рахунок держави.

Згідно п.6 ст.92 Конституції України,
виключно законами України
визначаються основи соціального
захисту, форми і види пенсійного
забезпечення; засади регулювання праці
і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони
дитинства, материнства, батьківства;
виховання, освіти, культури і охорони
здоров'я; екологічної безпеки;

В п.6 ст.116 Конституції України вказано,
Кабінет Міністрів України: розробляє
проект закону про Державний бюджет
України і забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України, подає
Верховній України звіт про його
виконання;

Відповідно до п.1 та п.3 ст.58 Конституції
України, до повноважень Верховної Ради
України належить, внесення змін до
Конституції України в межах і в
порядку, передбачених XIII цієї
Конституції; прийняття законів.

Тільки законом можуть визначатись
форми та види пенсійного забезпечення.
До повноважень Кабінету Міністрів
України згідно Конституції України
належить розроблення проекту
Держаного бюджету України на
відповідний рік, а до повноважень
Верховної Ради України належить
затвердження та внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік».

Відповідно до Рішення Конституційного
суду України № 1-2/2013 від 03.06.2013 року було
визнано неконституційними:

-частину третю, перше, друге, третє
речення частини п'ятої статті 138 Закону
України „Про судоустрій і статус
суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ у
редакції Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VІ;

-статтю 2 Закону України „Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VІ в частині
поширення її дії на Закон України „Про
судоустрій і статус суддів" від 7 липня
2010 року № 2453-VІ;

-абзац другий пункту 2 розділу II
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України „Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від 8
липня 2011 року № 3668-VІ, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без індексації
без застосування положень частин
другої, третьої статті 42 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 9 липня 2003
року № 1058-ІV та без проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством.

Неконституційними визнано норми
законів, які регулюють призначення та
перерахунок довічного грошового
утримання суддям загальних судів. Всі
положення, які визнані
неконституційними втратили чинність з
дня прийняття рішення Конституційним
судом України. На цей час немає чинного
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини щодо перерахунку
довічного грошового утримання суддям.
Дії управління Пенсійного фонду
України в м. Бориславі Львівської
області щодо винесення рішення про
відмову в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання
позивача є правомірними та такими, що
відповідають Конституції та законам
України

Згідно ст.19 Конституції України,
правовий порядок в Україні грунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Управління Пенсійного фонду України в
м.Бориславі Львівської області при
призначенні чи перерахунку довічного
грошового утримання судді може
застосовувати Конституцію України та
діючі закони України. В позові просить
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив з того, що Положення
частини третьої статті 138 Закону №2453-VI
в редакції Закону №3668-VI Рішенням
Конституційного Суду України від 3
червня 2013 року № 3-рп/2013 визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними), тому відповідно
до статті 152 Конституції України, саме,
з 03.06.2013 року зазначені положення
Закону втратили чинність.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що
позивач з 21 червня 1982 року по 28.02.2001 року
працювала суддею Самбірського
міськрайонного суду Львівської
області, а з 28.02.2001 року по 16 жовтня 2008
року суддею Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області. Стаж роботи позивача на посаді
судді становить 26 років 3 місяці і 27
днів, що підтверджується записами в
трудовій книжці.

Відповідно до Постанови Верховної Ради
України від 25 вересня 2008 року № 398- VI
«Про звільнення суддів», наказом № 64-к
від 16 жовтня 2008 року позивача звільнено
з посади судді Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області у зв'язку з поданням заяви про
відставку.

Відповідачем, Управлінням
Пенсійного Фонду України в м. Бориславі
24.07.2013 року за №13/с-3/07-23 позивачу
відмовлено в здійсненні перерахунку
довічного грошового утримання з 01.01.2013
року на підставі Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (від 07.07.2010
року №2453-VІ) з тих підстав, що цим
Законом не передбачений порядок і
умови перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді
загальної юрисдикції після виходу у
відставку.

У п.4 ст.138 цього Закону зазначено щодо
перерахунку довічного грошового
утримання суддям Конституційного Суду.

Відповідачем також зазначено, що
позивач отримує довічне грошове
утримання судді у відставці відповідно
до Закону України "Про судоустрій і
статус суддів".

Згідно довідки Територіального
Управління Державної Судової
Адміністрації у Львівській області від
10.07 2013 року № 02-500, суддівська
винагорода працюючого судді, починаючи
з січня 2013 року і по даний час становить
11470 гривень. Надбавка за вислугу років
становить 8029 грн. загальна сума
становить 19499 грн.

Відповідно до частини четвертої статті
43 Закону України від 15 грудня 1992 року
№2862-XII «Про статус суддів» (в редакції
чинній на час призначення позивачу
щомісячного довічного грошового
утримання) судді, який вийшов у
відставку, при наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу».
Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку (для жінок -
50 років), розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Частиною третьою статті 138 Закону №2453-VI
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України від 8 липня 2011 року
№3668-VI «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» (далі - Закон №3668-VI), який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частини третю і п'яту статті 138 Закону
№2453-VI викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Тому, розрахунок розміру довічного
грошового утримання слід здійснювати
із заробітної плати судді, який працює
на відповідній посаді.

Положення частини третьої статті 138
Закону №2453-VI в редакції Закону №3668-VI
Рішенням Конституційного Суду України
від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), тому
відповідно до статті 152 Конституції
України, саме, з 03.06.2013 року зазначені
положення Закону втратили чинність.

Оскільки, позивач просить провести
перерахунок довічного грошового
утримання судді з січня 2013 року, а
станом на січень 2013 року правове
регулювання довічного грошового
утримання судді здійснювалося
відповідно до частини третьої статті 138
Закону №2453-VI в редакції Закону №3668-VI, а
після 3 червня 2013 року в попередній
редакції Закону №2453-VI, позов позивача
підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного Фонду України в м. Бориславі
Львівської області - залишити без
задоволення.

Постанову Бориславського міського
суду Львівської області від 07.11.2013 року
у справі № 438/1264/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар