Справа № 821/3544/13-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3544/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В, Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 02 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Ро-Сла" до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

12.09.2013р. товариство з обмеженою
відповідальністю "Ро-Сла" (надалі - ТОВ
"Ро-Сла") звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
04.06.2013р. №.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 02.12.2013р.
позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та ухвалити
нову про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання, належним чином повідомлені
про розгляд справи, не прибули сторони,
які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 30.04.2013р. по 07.05.2013р. посадовими особами
відповідача було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ "Ро-Сла" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з ПП
«Мидас Плюс» у вересні та листопаді 2011
року, за результатами якої складений
акт від 16.05.2013р. №2575/22.6/33511102. /а.с.22-34/

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.188.1
ст.188, п.п.198.1, 198.2, 198.3 ст.198, п.п.200.1, 200.2
ст.200, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу
України, внаслідок чого підприємством
занижено суму податку на додану
вартість, яка у поточному звітному
періоді підлягає нарахуванню та
спрямовуються на спеціальний рахунок
сільськогосподарського підприємства у
вересні 2011 року на суму 7851,58грн., у
листопаді 2011 року на суму 50050грн. та
завищення від'ємного значення ПДВ у
вересні 2011 року на суму 6132грн.

На підставі акту перевірки,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від № від
04.06.2013 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 57901,58грн. та
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
14475,4грн. /а.с.41/

Разом з тим, відповідно до пункту 14.1.
статті 4 Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно розділу V цього
Кодексу.

Пунктами 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, зокрема,
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом, а при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду (пункти
200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу
України).

Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно п. 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України).

Отже, підставами для формування
податкового кредиту є наявність
належно оформленої податкової
накладної, сплата грошових коштів
контрагенту, в сумі визначеній в
податковій накладній, а також фактичне
виконання господарської операції, за
наслідками якої у платника ПДВ виникає
право на податковий кредит.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з пп.. 139.1.9 п. 139.1 статті 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ "Ро-Сла" та ПП "Мидас Плюс" укладено
договори купівлі - продажу тукосуміши
(механічна суміш туків (мінеральних
добрив), дизельного пального. /а.с.128/

Реальність здійснення господарських
операцій за договорами
підтверджується податковими
накладними, платіжними дорученнями,
видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними.
/а.с.122-127, 129, 131-140, 169, 172-179/

В матеріалах справи наявна розшифровка
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у розрізі контрагентів ТОВ
«Ро-Сла» (додаток №2 до податкової
декларації з ПДВ) у відповідності до
якої позивачем задекларовані суми
правочинів з ПП «Мидас плюс». /а.с.87-88/

Крім того, позивачем надано довідку ПФУ
у м. Херсоні від 22.02.2012 року № 4013/01 про
відсутність заборгованості позивача
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування та довідки ДПІ у Херсоні
від 23.02.2012 року, від 01.0.2013 року про
відсутність заборгованості. /а с.148,150,151/

На підтвердження статусу платника
фіксованого сільськогосподарського
податку ТОВ «Ро-Сла» надано: розрахунок
частки с/г товаровиробника за 2011 рік, у
відповідності до якої частка
сільгоспвиробництва за попередній
податковий (звітний) рік складає 91%;
розрахунок частки с/г товаровиробника
за 2010 рік, у відповідності до якої
частка сільгоспвиробництва за
попередній податковий (звітний) рік
складає 91%; податкові декларації з
фіксованого с/г податку за 2011 рік та 2012
рік, з яких вбачається наявність
обробляємих позивачем земельних
ділянок. /а.с.93-96/

У ТОВ «Ро-Сла» наявні земельні ділянки
для здійснення сільськогосподарської
діяльності відповідно до договорів
оренди землі від 08.12.2010року, 23.09.2009 року,
договору суборенди земельної ділянки
від 22.01.2006 року. /а.с.109/

Укладені між сторонами договори не
визнавалися недійсним в судовому
порядку. Позивачем було надано належні
та допустимі докази, які підтверджують
правові наслідки вчинених правочинів,
реальність господарських операцій,
використання придбаного товару
(послуг) в господарській діяльності.

Підприємства на час здійснення
господарських операцій, були
зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та знаходились за
зареєстрованим місцезнаходження,
перебували на податковому обліку, мали
свідоцтво платника податку на додану
вартість.

Отже, суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку з приводу
реальності господарських
взаємовідносин, та протиправності
оскарженого податкового
повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
вірно застосував норми матеріального
закону та вирішив справу по суті
правильно, тому постанова суду першої
інстанції в порядку ст.200 КАС України
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - залишенню без
задоволення.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
02 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: