Справа № 806/248/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
Житомир справа № 806/248/14

категорія 6.3

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липа В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу
Держземагентства у Брусилівському
районі Житомирської області, за участю
третьої особи: Державного підприємства
"Центр Державного земельного кадастру"
про визнання протиправною відмови від
19.07.2013 року, зобов'язання вчинити дії,
відшкодування моральної шкоди в сумі
25000,00 грн.,

встановив:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
адміністративного суду з позовом, у
якому просив визнати протиправною
відмову Відділу Держземагентства у
Брусилівському районі Житомирської
області у вжитті заходів по
виправленню помилок у Державному
земельному кадастрі України відносно
земельної ділянки, що належить йому на
підставі державного акту серії ЯГ №
798047 на право власності на земельну
ділянку площею 5,5374 га, яка розташовано
на території Морозівської сільської
ради Брусилівського району
Житомирської області, кадастровий
номер :02:000:0023, оформлену листом №
01-08/05/1100 від 19.07.2013 року; зобов'язати
відповідача безоплатно усунути
виявлені помилки у Державному
земельному кадастрі України, шляхом
приведення відомостей, які містяться в
ньому у відповідності з державним
актом виданим на ім'я ОСОБА_1, серії ЯГ №
798047 на право власності на земельну
ділянку площею 5,5374 га, яка розташована
на території Морозівської сільської
ради Брусилівського району
Житомирської області, кадастровий
номер :02:000:0023; відшкодувати 25000,00
грн. завданої моральної шкоди. У
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ним було подано до
Відділу Держземагентства у
Брусилівському районі Житомирської
області повідомлення про виявлення
технічної помилки фізичною або
юридичною особою, однак відповідачем
жодних дій по виправленню помилки
вчинено не було, що стало причиною
звернення до суду з позовом.

Представник позивача просив справу
розглянути в письмовому провадженні,
надав відповідну заяву.

Представник відповідача просив справу
розглянути в письмовому провадженні,
надав відповідну заяву.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином. Про причини
неявки до суду не повідомив.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження відповідно до ч. 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог, з огляду на наступні
обставини.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії) дій чи
бездіяльності.

Відповідно до п.1 Положення про
Державне агентство земельних ресурсів
України, затверджене указом Президента
України № 445/2011 від 08.04.2011 року (далі -
Положення), Держземагентство України є
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин та
топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

Держземагентство України відповідно
до покладених на нього завдань,
зокрема, організує здійснення на
відповідній території робіт із
землеустрою та оцінки земель, що
проводяться з метою внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру (п.п.16 п.4 Положення).

Держземагентство України здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через утворені в установленому порядку
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах, а також
через міськрайонні, міжміські,
міжрайонні територіальні органи (п.7
Положення).

Відповідно до Положення про Управління
(Відділ) Держземагентства в місті,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України № 258 від 10.05.2012 року, відповідач
є територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України.

Управління (Відділ) підпорядковане
Держземагентству України та
відповідно Республіканському комітету
по земельних ресурсах Автономної
Республіки Крим, Головному управлінню
Держземагентства в області.

Завданням Управління (Відділу) є
реалізація повноважень
Держземагентства України на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці та відповідно до покладених на
нього завдань, серед іншого, у межах
визначених законодавством, здійснює
ведення державного земельного
кадастру.

Таким чином, відповідач є суб'єктом
владних повноважень, який в даних
правовідносинах реалізує повноваження
територіального органу виконавчої
влади з питань земельних ресурсів.

Статтею 151 Земельного кодексу України
встановлено, що до повноважень
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, належить, серед
іншого, ведення та адміністрування
Державного земельного кадастру.

Згідно статті 204 Земельного кодексу
України, ведення Державного земельного
кадастру здійснюється відповідно до
закону.

Так, правові, економічні та
організаційні основи діяльності у
сфері Державного земельного кадастру
визначені Законом України "Про
Державний земельний кадастр" (далі -
Закон).

Державний земельний кадастр ведеться з
метою інформаційного забезпечення
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, фізичних та
юридичних осіб при: регулюванні
земельних відносин; управлінні
земельними ресурсами; організації
раціонального використання та охорони
земель; здійсненні землеустрою;
проведенні оцінки землі; формуванні та
веденні містобудівного кадастру,
кадастрів інших природних ресурсів;
справлянні плати за землю (ст.2 Закону).

Ведення та адміністрування Державного
земельного кадастру забезпечуються
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин (ч.1 ст.6 Закону).

Внесення відомостей до Державного
земельного кадастру і надання таких
відомостей здійснюються державними
кадастровими реєстраторами
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин (ч.1 ст.9 Закону).

Статтею 15 Закону визначено, що до
Державного земельного кадастру
включаються такі відомості про
земельні ділянки: кадастровий номер;
місце розташування; опис меж; площа;
міри ліній по периметру; координати
поворотних точок меж; дані про
прив'язку поворотних точок меж до
пунктів державної геодезичної мережі;
дані про якісний стан земель та про
бонітування ґрунтів; відомості про
інші об'єкти Державного земельного
кадастру, до яких територіально
(повністю або частково) входить
земельна ділянка; цільове призначення
(категорія земель, вид використання
земельної ділянки в межах певної
категорії земель); склад угідь із
зазначенням контурів будівель і
споруд, їх назв; відомості про
обмеження у використанні земельних
ділянок; відомості про частину
земельної ділянки, на яку поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; нормативна грошова
оцінка; інформація про документацію із
землеустрою та оцінки земель щодо
земельної ділянки та інші документи, на
підставі яких встановлено відомості
про земельну ділянку. Відомості про
земельну ділянку містять інформацію
про її власників (користувачів),
зазначену в частині другій статті 30
цього Закону, зареєстровані речові
права відповідно до даних Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відомості про межі земельної ділянки
вносяться до Державного земельного
кадастру: на підставі відповідної
документації із землеустрою щодо
формування земельних ділянок - у
випадках, визначених статтею 791
Земельного кодексу України, при їх
формуванні; на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) - у разі встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки за
її фактичним використанням відповідно
до статті 107 Земельного кодексу
України; на підставі проектів
землеустрою щодо впорядкування
існуючих землеволодінь - у разі зміни
меж суміжних земельних ділянок їх
власниками (ч.1 ст.21 Закону).

На офіційному веб-сайті центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин, оприлюднюються відомості
Державного земельного кадастру про: а)
межі адміністративно-територіальних
одиниць; б) кадастрові номери земельних
ділянок; в) межі земельних ділянок; г)
цільове призначення земельних ділянок;
ґ) розподіл земель між власниками і
користувачами (форма власності, вид
речового права); д) обмеження у
використанні земель та земельних
ділянок; е) зведені дані кількісного та
якісного обліку земель; є) нормативну
грошову оцінку земель та земельних
ділянок; ж) земельні угіддя; з) частини
земельної ділянки, на які поширюється
дія сервітуту, договору суборенди
земельної ділянки; и) координати
поворотних точок меж об'єктів кадастру;
і) бонітування ґрунтів (ч.1 ст.36 Закону).

Відомості, зазначені у частині першій
цієї статті, підлягають оприлюдненню
на офіційному веб-сайті центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин, з моменту їх внесення до
Державного земельного кадастру (ч.2 ст.36
Закону).

У разі виявлення фізичною або
юридичною особою у витязі, довідці з
Державного земельного кадастру,
викопіюванні з картографічних
матеріалів Державного земельного
кадастру технічної помилки (описка,
друкарська, граматична, арифметична чи
інша помилка), допущеної органом, що
здійснює ведення Державного
земельного кадастру, заінтересована
особа письмово повідомляє про це
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, який перевіряє
відповідність відомостей Державного
земельного кадастру інформації, що
міститься в документах, які стали
підставою для внесення цих відомостей.
Якщо факт невідповідності
підтверджено, орган, що здійснює
ведення Державного земельного
кадастру, безоплатно виправляє
допущену помилку в день надходження
повідомлення та не пізніше наступного
дня повідомляє про це заінтересованих
осіб. Виправлення технічної помилки у
відомостях Державного земельного
кадастру, яка була допущена не з вини
органу, що здійснює його ведення,
здійснюється за плату, розмір якої
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. У разі виявлення технічної
помилки, допущеної в записах
Державного земельного кадастру
органом, що здійснює його ведення,
зазначений орган у п'ятиденний строк
письмово повідомляє про це
заінтересовану особу. Виправлення
технічних помилок, допущених у
відомостях Державного земельного
кадастру внаслідок наявності
технічних помилок у документах, на
підставі яких були внесені такі
відомості, здійснюється після
виправлення помилок у зазначених
документах. Виправлення інших помилок,
допущених у відомостях Державного
земельного кадастру внаслідок помилки
у документації із землеустрою, оцінки
земель, здійснюється після внесення
змін до такої документації.
Виправлення помилок у відомостях про
земельну ділянку може здійснюватися
також на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок у натурі (на
місцевості) або матеріалів
інвентаризації земель чи рішення суду.
Інформація про виправлення технічних
помилок не пізніше наступного дня з дня
їх виправлення надається в письмовій
формі власникам та користувачам
земельних ділянок, а також третім
особам, чиїх інтересів стосувалося
виправлення помилок (ст.37 Закону).

У свою чергу, процедура та вимоги щодо
ведення Державного земельного
кадастру, у тому числі виправлення
помилок, допущених під час його
ведення, визначаються Порядком ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051
(далі - Порядок).

Згідно пункту 138 Порядку, помилками у
Державному земельному кадастрі є: 1)
технічна помилка (описка, друкарська,
граматична, арифметична чи інша
помилка), допущена органом, що здійснює
ведення Державного земельного
кадастру; 2) технічна помилка (описка,
друкарська, граматична, арифметична чи
інша помилка), допущена не з вини
органу, що здійснює ведення Державного
земельного кадастру (в тому числі
технічна помилка у документах, на
підставі яких внесені відомості до
Державного земельного кадастру); 3)
помилка, допущена у відомостях
Державного земельного кадастру
внаслідок помилки у документації із
землеустрою та оцінки земель (в тому
числі виявлена після перенесення
інформації про земельні ділянки з
державного реєстру земель та
відомостей про інші об'єкти Державного
земельного кадастру, що містяться в
документації із землеустрою та оцінки
земель, затвердженій та переданій до 1
січня 2013 р. до Державного фонду
документації із землеустрою); 4)
помилка, допущена у відомостях
Державного земельного кадастру,
внесених до нього з інших кадастрів та
інформаційних систем у порядку
інформаційної взаємодії.

У разі виявлення фізичною або
юридичною особою у витязі, довідці з
Державного земельного кадастру,
викопіюванні з картографічних
матеріалів Державного земельного
кадастру технічної помилки (описки,
друкарської, граматичної, арифметичної
чи іншої помилки) заінтересована особа
письмово повідомляє про це за формою
згідно з додатком 29 територіальному
органові Держземагентства у районі
(місті) за місцезнаходженням земельної
ділянки. У повідомленні викладається
суть виявлених помилок. До
повідомлення додаються документи, що
містять зазначені у повідомленні
технічні помилки, та документи, що
підтверджують такі помилки і містять
правильну редакцію відповідних
відомостей. Повідомлення разом з
доданими до нього документами
подається заінтересованою особою
особисто або надсилається
рекомендованим листом з описом
вкладення та повідомленням про
вручення (п.139 Порядку).

Повідомлення про виявлення технічних
помилок обліковуються шляхом їх
реєстрації у Державному земельному
кадастрі з присвоєнням їм
реєстраційного номера, фіксацією дати
їх реєстрації та створенням їх
електронних копій за допомогою
програмного забезпечення Державного
земельного кадастру. Повідомлення про
виявлення технічних помилок
реєструються в день їх надходження в
порядку черговості. Дата реєстрації
повідомлень про виявлення технічних
помилок у Державному земельному
кадастрі вважається датою їх прийняття
(п.140 Порядку).

Під час прийняття повідомлень про
виявлення технічних помилок до
Державного земельного кадастру
вносяться такі дані: 1) реєстраційний
номер повідомлення; 2) дата реєстрації
повідомлення; 3) відомості про особу,
яка звернулася з повідомленням,
зазначені у підпункті 3 пункту 72 цього
Порядку; 4) відомості про документ, в
якому виявлено технічну помилку (витяг,
довідку з Державного земельного
кадастру, викопіювання з
картографічних матеріалів Державного
земельного кадастру), а саме: назва,
реєстраційний номер та дата видачі; 5)
суть виявлених помилок; 6) відомості про
Державного кадастрового реєстратора,
який прийняв повідомлення (п.141
Порядку).

Розгляд повідомлення про виявлення
технічної помилки та виконання за
результатами його розгляду дій,
передбачених пунктами 143 - 150 цього
Порядку, здійснюються Державним
кадастровим реєстратором у день
надходження такого повідомлення (п.142
Порядку).

Державний кадастровий реєстратор під
час розгляду повідомлення про
виявлення технічної помилки перевіряє
відповідність відомостей Державного
земельного кадастру інформації, що
міститься в документах, які є підставою
для внесення таких відомостей (п.143
Порядку).

Якщо факт невідповідності відомостей
Державного земельного кадастру
інформації, що міститься в документах,
які є підставою для внесення таких
відомостей, підтверджено, Державний
кадастровий реєстратор за допомогою
програмного забезпечення Державного
земельного кадастру: 1) складає в
електронній та паперовій формі
протокол виправлення помилки за формою
згідно з додатком 30; 2) безоплатно
виправляє допущену помилку (крім
випадків, коли технічна помилка
допущена не з вини органу, що здійснює
ведення Державного земельного
кадастру); 3) письмово повідомляє не
пізніше наступного дня про виправлення
помилки заінтересованим особам за
формою згідно з додатком 31 (у тому числі
власників, користувачів земельних
ділянок, а також третіх осіб, інтересів
яких стосувалося виправлення помилок);
4) безоплатно видає заявникові за його
бажанням витяг, довідку з Державного
земельного кадастру, викопіювання з
картографічних матеріалів Державного
земельного кадастру на заміну
документа, в якому виявлено помилку
(п.144 Порядку).

У протоколі виправлення помилки
зазначаються: 1) дата та номер
протоколу; 2) реєстраційний номер
повідомлення про виявлення технічних
помилок (за наявності); 3) відомості про
документ, в якому виявлено технічну
помилку (витяг, довідку з Державного
земельного кадастру, викопіювання з
картографічних матеріалів Державного
земельного кадастру), а саме: назва,
реєстраційний номер та дата видачі; 4)
відомості про особу, яка звернулася з
повідомленням про виявлення технічної
помилки (за наявності), зазначені у
підпункті 3 пункту 72 цього Порядку; 5)
суть виявлених помилок; 6) відомості про
Державного кадастрового реєстратора,
який здійснив виправлення технічної
помилки; 7) дані про об'єкт Державного
земельного кадастру, у відомостях щодо
якого виявлено технічну помилку.
Протокол виправлення помилки у
паперовій формі підписується
Державним кадастровим реєстратором та
засвідчується його печаткою, а в
електронній формі - власним
електронним цифровим підписом (п.145
Порядку).

Виправлення технічної помилки
здійснюється Державним кадастровим
реєстратором у Державному земельному
кадастрі, витязі, довідці з Державного
земельного кадастру, викопіюванні з
картографічних матеріалів Державного
земельного кадастру та всіх
документах, які створюються під час
ведення Державного земельного
кадастру (в електронній та паперовій
формі) та містять відповідні відомості,
шляхом повторного виготовлення (в
електронній та паперовій формі)
відповідних документів (їх аркушів)
(п.146 Порядку).

На аркуші документа у паперовій формі,
в якому виявлено технічну помилку,
Державний кадастровий реєстратор
робить позначку про наявність та
виправлення помилки за формою згідно з
додатком 32, в якій зазначаються: 1) дата
та номер протоколу виправлення
помилки; 2) дата та номер відповідного
документа (за наявності), що містить
виправлені відомості; 3) відомості про
Державного кадастрового реєстратора,
який зробив позначку.

На аркуші документа в електронній
формі, в якому виявлено технічну
помилку, Державний кадастровий
реєстратор робить відповідну
електронну позначку за власним
електронним цифровим підписом (п.147
Порядку).

Документ у паперовій формі, що містить
виправлені відомості, разом з
протоколом виправлення помилки та
повідомленням про виявлення технічної
помилки (за наявності) долучається до
документа, в якому виявлено технічну
помилку, і зберігається разом з ним (п.148
Порядку).

Якщо за результатами розгляду
повідомлення про виявлення технічної
помилки Державним кадастровим
реєстратором встановлено, що відомості
Державного земельного кадастру
відповідають інформації, що міститься
в документах, які є підставою для
внесення таких відомостей, та не
потребують виправлення у зв'язку з
невиявленням відповідних технічних
помилок у таких документах, Державний
кадастровий реєстратор повідомляє
заявникові про відмову у виправленні
вказаних у його повідомленні помилок
із зазначенням причини відмови згідно
з додатком 33 (п.149 Порядку).

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Судом встановлено, 01 листопада 2013 року
Відділом Держземагенства у
Брусилівському районі Житомирської
області було отримано повідомлення від
ОСОБА_1 про виявлення технічної помилки
у Державному земельному кадастрі
України. Також, позивачем було
приєднано до повідомлення документи,
що підтверджують наявні помилки та
містять вірну інформацію.

За результатом розгляду означеного
повідомлення, відповідач листом від
19.07.2013 року № 01-08/05/1100, повідомив
позивача про відсутність у Відділі
обмінного файлу (електронний документ,
який містить інформацію про земельну
ділянку) та рекомендував позивачу
звернутися до суду.

З огляду на наведене необхідно
зауважити, що розглядаючи повідомлення
позивача, відповідачем головним чином
було залишено поза увагою питання
наявності в ньому технічних помилок та
підстав для їх виправлення.

Аналізуючи правові норми, якими
врегульовано спірні правовідносини
адміністративний суд знаходить
підстави стверджувати, що
законодавством чітко визначено форму,
в якій має прийматись рішення
Державного кадастрового реєстратора
за результатом розгляду повідомлення
про виявлення технічної помилки в
Державному земельному кадастрі.

Однак, як було встановлено судом, за
результатом розгляду повідомлення
позивача, Відділом Держземагенства у
Брусилівському районі Житомирської
області рішення в порядку визначеним
Порядком ведення Державного
земельного кадастру не приймалось, що в
свою чергу виключає можливість
оскарження його рішення, як акту органу
владних повноважень.

Лист відповідача від 19.07.2013 року №
01-08/05/1100 не може вважатись рішенням,
прийнятим за результатом розгляду
Державним кадастровим реєстратором
повідомлення фізичної особи про
виявлення технічної помилки в
Державному земельному кадастрі, адже
за формою та змістом має характер не
рішення суб'єкту владних повноважень, а
звичайної відповіді на звернення
громадянина в порядку Закону України
"Про звернення громадян".

Поряд з тим, відсутність доведеного з
боку відповідача факту розгляду ним
повідомлення позивача про виявлення
технічної помилки в Державному
земельному кадастрі у встановленому
законодавством порядку, свідчить про
допущення суб'єктом владних
повноважень порушень норм закону, та як
наслідок прав та охоронюваних
інтересів позивача в цій частині.

Втім, оскільки розгляду повідомлення
позивача саме щодо виправлення
помилки, як такого, не відбулось та
Відділом не надавалась необхідна
оцінка документам доданим до нього в
якості підтвердження наявності
технічної помилки у Державному
земельному кадастрі, позовні вимоги
про зобов'язання відповідача
безоплатно усунути виявлені помилки у
Державному земельному кадастрі
України, шляхом приведення відомостей,
які містяться в ньому у відповідності з
державним актом виданим на ім'я ОСОБА_1,
серії ЯГ № 798047 на право власності на
земельну ділянку площею 5,5374 га, яка
розташована на території Морозівської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області, кадастровий
номер :02:000:0023, суд оцінює як
передчасні.

Такі міркування ґрунтуються на тому, що
наразі суд не може зобов'язати
відповідача прийняти певне рішення з
спірного питання, оскільки таким чином
фактично перебере на себе
повноваження, які належать до
виключної компетенції відповідача.

Наразі здійснений судом правовий
аналіз спірних правовідносин, зумовлює
висновок про порушення прав позивача
внаслідок неправомірних дій
відповідача, які полягають у порушенні
останнім встановленого чинним
законодавством порядку розгляду
повідомлення про виявлення технічної
помилки у Державному земельному
кадастрі України. За таких обставин,
порушене право підлягає поновленню,
шляхом зобов'язання відповідача
розглянути повідомлення ОСОБА_1 про
виявлення технічної помилки у
Державному земельному кадастрі
України у відповідності до вимог
встановлених Порядком ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051.

При цьому, обираючи наведене
формулювання судового рішення у
розглядуваній справі,
адміністративний суд користується
наданим йому частиною другою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України правом виходу за межі позовних
вимог, оскільки вважає це необхідним
для повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, про захист якого
він просить.

Щодо стягнення моральної шкоди в
розмірі 25000,00 грн., позивач в
обґрунтування позовних вимог в цій
частині посилається на те, що внаслідок
протиправних дій відповідачів, йому
було завдано значну моральну шкоду, яка
полягає в перенесенні нервових
стресів, психічних потрясінь,
приниженні.

Статтею 56 Конституції України,
гарантовано право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної чи
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно положень ст. 23 Цивільного
Кодексу України №435-IV від 16.01.2003 року,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала:1) якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; 2) якщо шкоди завдано
фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; 3) в інших
випадках, встановлених законом.

Згідно із п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіяння, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіяння, та
вини в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, позивач повинен
обґрунтувати, чим підтверджується факт
заподіяння йому моральних чи фізичних
страждань, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.
Позивач повинен надати до суду
обґрунтований розрахунок суми, яку він
просить стягнути.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи вказані вимоги позивачем не
виконані.

Частина 1 ст. 71 КАС України вказує, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись статтями 128, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Відділу
Держземагентства у Брусилівському
районі Житомирської області у вжитті
заходів по виправленню помилок у
державному земельному кадастрі
України відносно земельної ділянки, що
належить ОСОБА_1 на підставі державного
акту серії ЯГ № 798047 на право власності
на земельну ділянку площею 5,5374 га, яка
розташована на території Морозівської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області, кадастровий №
:02:000:0023, оформлену листом №
01-08/05/1100 від 19.07.2013 року.

Зобов'язати Відділ Держземагентства у
Брусилівському районі Житомирської
області розглянути повідомлення
ОСОБА_1 про виявлення технічної помилки
у Державному земельному кадастрі
України у відповідності до вимог
встановлених Порядком ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051.

У іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Липа