Справа № 2а-7893/10/0170
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

25 червня 2014 року
м. Київ К/9991/77924/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Гончар Л.Я.,Чумаченко
Т.А.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ЗАТ
«Туристично-оздоровчий комплекс
«Польот» до Фонду Державного майна
України, треті особи - Спеціалізований
санаторій-профілакторій «Польот»,
Федеральне державне унітарне
підприємство «Льотний дослідницький
інститут ім. М.М. Громова» про визнання
протиправним та скасування наказу, за
касаційною скаргою ЗАТ
«Туристично-оздоровчий комплекс
«Польот» на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 8 квітня 2011 року і
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 13 листопада
2012 року,-

в с т а н о в и в:

У червні 2010 року ЗАТ
«Туристично-оздоровчий комплекс
«Польот» звернулось до суду з вказаним
позовом, у якому просило визнати
протиправним та скасувати наказ Фонду
державного майна України № 496 від 15.04.2010
«Про скасування наказу Фонду
державного майна України № 1791 від
10.10.2022 «Про участь Фонду державного
майна України у ЗАТ
«Туристично-оздоровчий комплекс
«Польот»

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 8 квітня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 13 листопада
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ЗАТ
«Туристично-оздоровчий комплекс
«Польот», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить Вищий
адміністративний суд України
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову.

У запереченні на касаційну скаргу
Федеральне державне унітарне
підприємство «Льотний дослідницький
інститут ім. М.М. Громова», посилаючись
на законність судових рішень, просить
залишити їх без змін.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що Спеціалізований
санаторій - профілакторій «Польот» був
побудований у 80-х роках Льотно -
дослідним інститутом ім. М.М. Громова
(м. Жуковський Московська
область) для реабілітації
льотчиків-випробувачів, космонавтів та
вчених авіаційно-космічної галузі
колишнього Радянського Союзу.

Згідно з Угодою між Україною та
Російською Федерацією про взаємне
визнання прав та регулювання відносин
власності від 15.01.1993 та відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 05.05.1995 № 316 «Про управління майном,
що є у загальнодержавній власності і
розташоване на території Автономної
Республіки Крим», санаторій був
включений до переліку підприємств,
установ і організацій, майно яких може
бути віднесено до власності Російської
Федерації.

Відповідно до рішення виконкому
Судакської міської ради народних
депутатів республіки Крим № 563 від
08.12.1995 «Про реєстрацію
Спеціалізованого
санаторію-профілакторію «Польот»
льотно-дослідницького інституту ім.
М.М. Громова» зареєстровано
Спеціалізований санаторій -
профілакторій «Польот»
льотно-дослідницького інституту ім.
М.М.Громова (Республіка Крим, м. Судак, с.
Новий Світ, вул. Судакська, 1).

Фонд державного майна України у
відповідності до наказу № 1791 від 10.10.2002
«Про участь Фонду державного майна
України у ЗАТ «Туристично-оздоровчий
комплекс «Польот» виступив
співзасновником ЗАТ
«Туристично-оздоровчий комплекс
«Польот» як такого, що створюється на
базі майна санаторно-курортних та
оздоровчих закладів, розташованих на
території Автономної Республіки Крим,
будівництво яких велося колишніми
підприємствами союзного (СРСР)
підпорядкування, і сплатив вартість
своєї частини акцій у цьому товаристві
шляхом внесення до його статутного
фонду будівель і споруд ССП «Польот».

На підставі цього наказу Фонду
державного майна України, установчих
зборів акціонерів від 15.10.2002,
установчого договору від 08.11.2002 та
статуту, зареєстровано ЗАТ
«Туристично-оздоровчий комплекс
«Польот», доля Фонду державного майна
України - 49 % статутного фонду
товариства згідно додатку № 1 до
договору (розділ 4 «акції» установчого
договору). Згідно додатку № 1
установчого договору до статутного
фонду позивача Фондом державного майна
України було передано майно - будівлі
та об'єкти інфраструктури на території
санаторію-профілакторію «Польот» в смт
Новий Світ та об'єкти, що незавершені
будівництвом, а саме: спальний корпус №
2, їдальня з холом, будинок (вагон)
котеджного типу, трансформаторна
підстанція, теплотраса,
позамайданчикові каналізаційні
мережі, внутрішній двір, зовнішнє
освітлення, кабельна МЕП, 0,4 Квт,
будівля басейну, будівля клубу,
благоустрій, 1987- 89 років забудови.

У зв'язку з наданням російською
стороною (лист Федерального державного
унітарного підприємства
«Льотно-випробувальний інститут ім..
М.М. Громова) № 025/490 від
05.04.2010) додаткових матеріалів для
підтвердження за російською стороною
прав власності на
санаторій-профілакторій «Польот»,
згідно з Угодою між Україною та
Російською Федерацією про взаємне
визнання прав та регулювання відносин
власності від 15.01.1993 та на виконання
доручення Прем'єр-Міністра України
Азарова М.Я. № 14187/1/1-10 від 25.03.2010, Фондом
державного майна України прийнято
спірний у цій справі наказ № 496 від
15.04.2010, яким скасовано наказ Фонду
державного майна України № 1791 про його
участь у ЗАТ «Туристично-оздоровчий
комплекс «Польот».

Постановою Вищого господарського суду
України від 20.04.2010, яка набрала законної
сили, у справі № 17/469 за позовом
Федерального державного унітарного
підприємства «Льотний дослідницький
інститут ім. М.М. Громова» до Фонду
державного майна України, третя особа -
ЗАТ «Туристично-оздоровчий комплекс
«Польот» про визнання недійсним наказу
Фонду державного майна України № 1791
від 10.10.2002, задоволено позов та визнано
недійсним наказ Фонду державного майна
України № 1791 від 10.10.2002.

Так, цим судовим рішенням встановлено,
зокрема, що власником майна
Спеціалізованого санаторію -
профілакторію «Польот» є Федеральне
державне унітарне підприємство
«Льотний дослідницький інститут ім.
М.М. Громова». Таким чином, наказ Фонду
державного майна України № 1791 від 10.10.02,
відповідно до якого Фонд державного
майна України виступив
співзасновником ЗАТ
«Туристично-оздоровчий комплекс
«Польот», створеного на базі майна
Спеціалізованого
санаторію-профілакторію «Польот»,
безпосередньо зачіпає права та законні
інтереси останнього та Федерального
державного унітарного підприємства
«Льотний дослідницький інститут ім.
М.М. Громова». Тобто, внеском Фонду
державного майна України до статутного
фонду ЗАТ «Туристично-оздоровчий
комплекс «Польот» було майно, яке не
належить до державної власності
України. Також встановлено, що цей
наказ порушує умови Угоди від 15.01.1993 про
взаємне визнання прав та регулювання
відносин власності, яка укладена між
Україною і Російською Федерацією, і яка
регулює відносини власності на об'єкти
виробничого і соціального призначення,
розташовані на території України та
Росії, що були створені (збудовані) за
часів існування СРСР. Відповідно до
статті 19 Угоди вона набуває чинності з
дати обміну ратифікаційними грамотами.
Проте, 15.01.1993 вона була ратифікована
лише Україною. На підставі
розпорядження Президента Російської
Федерації № 723-рп від 08.11.1993 «Про
регулювання відносин власності з
державами - учасницями Співдружності
Незалежних Держав», російська сторона
запропонувала тимчасово застосовувати
положення вказаної Угоди у відносинах
між Україною та Російською Федерацією.
Домовленість щодо тимчасового
застосування Угоди від 15.01.1993 досягнута
шляхом обміну нотами Міністерства
закордонних справ Російської
Федерації № 331 н/усс від 24.11.1993 та
Міністерства закордонних справ
України № ДПУ/17 від 11.01.1994. Відповідно
до положень Віденської конвенції про
право, міжнародних договорів 1969
початком тимчасового застосування
Угоди від 15.01.1993 слід вважати дату
зазначеної ноти Міністерства
закордонних справ України. Статтею 13
Угоди від 15.01.1993 передбачено, що сторони
гарантують, що власність сторін, їх
юридичних і фізичних осіб підлягає
повному і безумовному правовому
захисту. Ця власність не може підлягати
примусовому вилученню, крім як у
виняткових випадках, передбачених
законодавчими актами. За таких
обставин суд дійшов висновку про
порушення наказом № 1791 від 10.10.02 вимог
Угоди від 15.01.1993.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

У відповідності до вимог пунктів 1, 2, 6
Тимчасового положення про Фонд
державного майна України,
затвердженого Постановою Верховна
Рада України N 2558-XII, 07.07.1992, Фонд
державного майна України є державним
органом, який здійснює державну
політику в сфері приватизації
державного майна, виступає
орендодавцем майнових комплексів, що є
загальнодержавною власністю.

Фонд у своїй діяльності
підпорядкований і підзвітний
Верховній Раді України.

У своїй діяльності Фонд керується
Конституцією і законодавчими актами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а також цим
Положенням.

Фонд має право видавати в межах своєї
компетенції нормативні документи,
обов'язкові для виконання органами
державної виконавчої влади, іншими
юридичними особами, контролювати їх
виконання.

Згідно з вимогами частини 1 статті 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням встановлених постановою
Вищого господарського суду України від
20.04.2010 обставин, суд дійшов висновку про
те, що приймаючи спірний наказ Фонд
державного майна України діяв у межах
наданих повноважень, а відтак
відсутність підстав для задоволення
позову.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного суду
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ЗАТ
«Туристично-оздоровчий комплекс
«Польот» - відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 8 квітня
2011 року і ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13 листопада 2012 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: