Справа № 753/7239/14-а
Суддя: Трусова Т. О.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7239/14-а
провадження №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2014 р. суддя Дарницького
районного суду м. Києва Трусова Т.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в м. Києві державної адміністрації про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату щорічної допомоги на
оздоровлення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 р. ОСОБА_2 звернулася до суду
з адміністративним позовом про
визнання протиправною бездіяльності
Управління праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в м. Києві державної адміністрації щодо
нарахування та виплати їй щорічної
допомоги на оздоровлення в меншому
розмірі, ніж передбачено ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити і в подальшому
нараховувати та виплачувати щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі
трьох мінімальних заробітних плат.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2
зазначила, що особою, евакуйованою у 1986
р. із зони відчуження внаслідок аварії
на ЧАЕС, інвалідом 3 групи, і відповідно
до ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат.

Представник відповідача Соя Т.М. надала
письмові заперечення на позов. В
обґрунтування заперечень послалась на
ст. 63 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", відповідно до якої
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
та редакцію ст. 48 зазначеного Закону
від 28 грудня 2007 р., згідно якої щорічна
допомога на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
виплачується в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України. З огляду на вказані норми
закону Кабінет Міністрів України
постановою від 12 липня 2005 р. № 562 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначив,
що розмір щорічної допомоги на
оздоровлення для інвалідів 3 групи
становить 90 грн. Таким чином Управління
праці та соціального захисту населення
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації виконало
взяті державою зобов'язання та не
порушило прав позивача. Вимоги про
захист прав позивача на майбутнє
відповідач вважає необґрунтованими
посилаючись на те, що законом
можливість такого захисту не
передбачена.

Оскільки сторони подали клопотання про
розгляд справи за їх відсутності,
судовий розгляд здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Вивчивши позовну заяву, письмові
докази та заперечення на позов, суд
вважає встановленими наступні
обставини.

ОСОБА_2 має статус особи, яка
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1
категорії, є інвалідом 3 групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 (а.с. 9), перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Дарницької районної
в м. Києві державної адміністрації і
має право на компенсації та пільги,
передбачені Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (надалі -
Закон 796-ХІІ).

Ст. 48 Закону 796-ХІІ передбачено виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
інвалідам 3 групи в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат.

В 2013 р. ОСОБА_2 нараховано та виплачено
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 90 грн. (а.с. 7).

Законом України "Про Державний Бюджет
України на 2013 рік" встановлено, що
положення деяких законів України, в
тому числі і ст. 48 Закону 796-ХІІ,
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
р.

Вказаний закон неконституційним не
визнавався і у встановленому законом
порядку не скасовувався, а отже він є
чинним.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 р. № 562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що розмір щорічної
допомоги на оздоровлення для інвалідів
3 групи становить 90 грн.

За наявності декількох законів, норми
яких по різному регулюють конкретну
сферу суспільних відносин, при
вирішенні даного спору суд вважає
правильним застосувати положення
закону з урахуванням дії закону в часі
за принципом пріоритету тієї норми, яка
прийнята пізніше.

Закон України "Про державний бюджет на
2013 рік" прийнятий пізніше, ніж Закон
796-ХІІ, неконституційними норми
вищевказаного Закону не визнавалися,
положення Постанови Кабінету Кабінет
Міністрів України від 12 липня 2005 р. № 562
також є чинними.

За таких обставин суд вважає
правомірним нарахування позивачу в 2013
р. щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Кабінет Міністрів України від
12 липня 2005 р. № 562.

Твердження позивача щодо
неправомірності зупинення дії
положень Закону 796-ХІІ суд вважає
хибними з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Як розтлумачив Конституційний суд
України у рішенні від 25 січня 2012 р. №
3-рп/2012 Кабінет Міністрів України
відповідно до ст.ст. 96, 97, 113, 116
Конституції України є вищим органом у
системі органів виконавчої влади і
ефективне здійснення ним своїх
повноважень є основою для вжиття ним
заходів щодо забезпечення прав і
свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової та
податкової політики. Така політика
базується на передбачених у
законодавстві державних соціальних
стандартах та державних соціальних
гарантіях. При цьому державні
соціальні стандарти та державні
соціальні гарантії можуть бути
визначені як законами України, так і
іншими нормативно-правовими актами,
зокрема актами Кабінету Міністрів
України.

У вказаному рішенні Конституційний Суд
України виходив з того, що надання
Верховною Радою України права Кабінету
Міністрів України встановлювати у
випадках, передбачених законом,
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
в тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

Таким чином при здійсненні своїх
функцій державні органи повинні
керуватися не тільки законами, а й
підзаконними нормативними актами, в
даному випадку ще й Постановою
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 р. № 562, яка виходячи з наявних
фінансових можливостей держави,
конкретизує розмір щорічної допомоги
на оздоровлення, передбаченої Законом
796-ХІІ.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що при нарахуванні та виплаті
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення відповідач діяв у спосіб,
передбачений Конституцією України та
законами України, відповідно до вимог
ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2
КАС України,

Вирішуючи вимоги ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідача і в
подальшому нараховувати та
виплачувати щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат, суд
виходить з наступного.

Згідно з приписами ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб в сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій… До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією України чи законами
України встановлено інший порядок
судового провадження.

Таким чином звернення до
адміністративного суду обумовлюється
порушенням прав свобод чи інтересів
особи рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єктів владних
повноважень. Оскільки права ОСОБА_2 не
порушені, а закон не передбачає
можливості захисту чи визнання права
на майбутнє в тому випадку, коли
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень ще не відбулися,
вимога про зобов'язання нараховувати
та виплачувати щорічну допомогу на
оздоровлення в майбутньому є
безпідставною.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158, 160, 161, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Дарницької районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного адміністративного суду м.
Києва протягом 10 днів з дня отримання
її копії.

Суддя: