Справа № 802/1951/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 червня 2014 р.
Справа № 802/1951/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

представника позивача:
Стукальської Г.М.

представника відповідача:
Островерх Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: дочірнього підприємства
"Ензим"

до: Ладижинського відділення
Бершадської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

30.05.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
позивач - дочірнє підприємство "Ензим"
(далі - ДП "Ензим") з адміністративним
позовом до відповідача - Ладижинського
відділення Бершадської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (далі - Ладижинське
відділення Бершадської ОДПІ). У
позовній заяві позивач просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Ладижинського
відділення Бершадської ОДПІ від 28.02.2014
року № про застосування штрафних
санкцій на суму 5828,60 грн та № про
застосування штрафних санкцій на суму
1232,10 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що штрафні санкції ДП "Ензим"
нараховані за результатами
камеральної перевірки щодо
встановлення факту сплати авансових
внесків з податку на прибуток, за
результатами якої складено акт №
000179/02-02-15-01/32813696. Підставою для
застосування штрафних санкцій стало
встановлення факту несвоєчасної
сплата позивачем авансового внеску з
податку на прибуток в повному обсязі до
граничної дати сплати даного платежу.
Позивач, не погоджуючись з такими
висновками податкового органу
зазначає, що ним авансовий внесок з
податку на прибуток сплачено вчасно,
але у зв'язку з тим, що змінені
реквізити, а саме розрахунковий
рахунок на який потрібно перерахувати
даний платіж, ним внесено кошти на
попередній рахунок. Крім того, позивач
вважає, що затримка сплати авансових
внесків відбулась не з його вини, а з
вини податкового органу, оскільки
відповідач повинен був відповідно ст. 87
ПК України перерахувати в рахунок
сплати авансових внесків, проте вчасно
цього не зробив, що призвело до
затримки сплати податкового
зобов'язання. Окрім вказаного, в
обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що акт перевірки
відповідачем не надсилався, а тому
відповідно до норм чинного
законодавства, прийняті податкові
повідомлення-рішення є незаконним.
Таким чином, позивач вважає висновки
перевірки необґрунтовані, а
оскаржувані повідомлення-рішення
такими, що винесені без достатніх на те
правових підстав, з порушенням вимог
законодавства, у зв'язку з чим
підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача просив суд у
задоволенні адміністративного позову
відмовити із підстав викладених у
запереченнях (а.с.33-36). В обґрунтування
своїх заперечень посилався на
правомірність висновків камеральної
перевірки позивача. Зазначав, що
проведеною Ладижинським відділенням
Бершадської ОДПІ перевіркою
встановлено порушення п. 57.1 ст. 51
Податкового кодексу України, а саме:

- сплачено узгоджену суму грошового
зобов'язання з авансового внеску з
податку на прибуток в сумі 16822 грн за
строком сплати 20.02.2013 року із затримкою
більше 30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання;

- несвоєчасно слачено щомісячні
авансові внески з податку на прибуток в
сумі 12321 грн, граничний строк сплати
якого 30.03.2013 року із затримкою 45
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання;

- несвоєчасно слачено щомісячні
авансові внески з податку на прибуток в
сумі 12321 грн, граничний строк сплати
якого 30.04.2013 року із затримкою 15
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання.

У зв'язку з чим підприємству нараховані
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
5828,60 грн (20 % від суми авансового внеску
з податку на прибуток) та 1232,10 грн (10 %
від суми авансового внеску з податку на
прибуток).

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, оцінивши доводи
відповідача та інші докази, які є у
справі, суд доходить висновку, що у
задоволенні адміністративного позову
належить відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що головним
державним податковим інспектором
відділу податку на прибуток, місцевих,
рентних, ресурсних та неподаткових
платежів Бершадської ОДПІ, проведено
камеральну перевірку з питання
своєчасності сплати узгодженого
податкового зобов'язання, визначеного
підприємством по авансовим внескам з
податку на прибуток.

За результатами перевірки складено Акт
№ 000179/02-02-15-01/32813696 від 28.02.2014 року (а.с.43).

В акті перевірки податковим органом
встановлений факт затримки сплати ДП
"Ензим" авансових внесків по податку на
прибуток, а саме:

- згідно декларації № від 09.11.2012
року на суму 12321 грн, граничний строк
сплати - 20.02.2013 року із затримкою на 68
календарних днів;

- згідно декларації № від 09.11.2012
року на суму 4501 грн, граничний строк
сплати - 20.02.2013 року із затримкою на 84
календарних днів;

- згідно декларації з податку на
прибуток підприємтсва від 08.02.2013 року №
на суму 12321 грн, граничний строк
сплати - 30.04.2013 року із затримкою на 45
календарних днів;

- згідно декларації з податку на
прибуток підприємтсва від 08.02.2013 року №
на суму 12321 грн, граничний строк
сплати - 30.04.2013 року із затримкою на 9
календарних днів.

28.02.2014 року Ладижинським відділенням
Бершадської ОДПІ прийняті податкові
повідомлення-рішення № про
застосування штрафних санкцій на суму
5828,60 грн та № про застосування
штрафних санкцій на суму 1232,10 грн., які є
предметом спору у даній
адміністративній справі.

Позивач оскаржив зазначені податкові
повідомлення-рішення у порядку
адміністративного оскарження,
передбаченому статтею 56 Податкового
кодексу України.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області від
23.04.2014 року та рішенням Міністерства
доходів і зборів України від 30.04.2014 року
№ 376 скарги позивача залишені без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення № та №
від 28.02.2014 року - без змін.

Вважаючи протиправними податкові
повідомлення-рішення № та №
від 28.02.2014 року, позивач оскаржив
їх до суду.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК
України - податкове зобов'язання це
сума коштів, яку платник податків, у
тому числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством.

Згідно п.п. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим же Кодексом та
законами з питань митної справи.

Положеннями пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України
встановлено, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім
новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації.

Згідно ст. 126 цього ж Кодексу, у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних
днів, наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Відповідно пункту 2 підрозділу 4
Розділу XX «Перехідні положення»
Кодексу платники податку на прибуток
підприємств, які починаючи з 2013 року
подають річну податкову декларацію
відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього
Кодексу, сплачують у січні - лютому 2013
року авансовий внесок з цього податку в
розмірі 1/9 податку на прибуток,
нарахованого у податковій звітності за
дев'ять місяців 2012 року, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

З метою забезпечення однакового
підходу до практичного застосування
норм податкового законодавства,
керуючись ст. 52 ПК України, Державною
податковою службою України винесено
наказ від 21.12.2012 № 1171 «Про затвердження
Узагальнюючої податкової консультації
щодо особливостей подання декларацій з
податку на прибуток та сплати податку у
2013 році». Відповідно до якого авансовий
внесок в січні і лютому 2013 року
сплачується протягом 20 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) місяця. Враховуючи те, що
20 січня 2013 року припадає на вихідний
день - неділю, авансові внески
сплачуються не пізніше 18 січня 2013 року
та 20 лютого 2013 року відповідно. У
подальшому, починаючи з березня 2013
року, авансові внески сплачуються не
пізніше 30 числа звітного місяця.

Під час розгляду справи встановлено, що
фактичною підставою для визначення
позивачу суми штрафних санкції на
підставі оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, слугував висновок
податкового органу про порушення
позивачем термінів сплати суми
авансового внеску з податку на
прибуток у встановлений строк.

З системного аналізу наведених норм
вбачається, що авансові внески з
податку на прибуток в січні і лютому 2013
року сплачуються протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Судом встановлено, що позивач згідно
декларації з податку на прибуток за 9
місяців 2012 року та податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2013 рік, визначив розмір
авансового внеску (1/12 нарахованої до
сплати загальної суми податку на
прибуток за звітний рік), що
підлягатиме сплаті.

Як зазначено позивачем, ДП "Ензим"
своєчасно та в строки передбачені
законодавством сплачував авансові
внески по податку на прибуток, але у
зв'язку з тим, що були змінені
реквізити, а саме розрахунковий
рахунок на який потрібно було
перерахувати даний платіж, ним внесено
кошти на попередній рахунок.

На підтвердження сплати авансового
внеску податку на прибуток, позивачем
надано суду копії платіжних доручень №
1731 від 18.01.2013 року, № 1771 від 08.02.2013 року,
№ 1792 від 20.02.2013 року, № 1843 від 20.03.2013
року, № 1879 від 29.04.2013 року (а.с.8-12).

Згідно з пунктом 38.1 статті 38
Податкового кодексу України
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Спосіб, порядок та строки виконання
податкового обов'язку встановлюються
цим Кодексом та законами з питань
митної справи.

Відповідно до Змін до бюджетної
класифікації, які затверджені наказом
Міністерства фінансів України від
17.01.2013 року N 19 класифікацію доходів
бюджету, затверджену наказом
Міністерства фінансів України від 14
січня 2011 року N 11 "Про бюджетну
класифікацію" було доповнено, зокрема,
позицією - 11024000 "Авансові внески з
податку на прибуток приватних
підприємств".

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивачем
авансовий внесок з податку на прибуток
згідно декларації № від 09.11.2012
року сплачено 29.04.2013 року на підставі
платіжного доручення № 1879 на вірний
розрахунковий рахунок - 0008.

Як вбачається з облікової картки
позивача по коду 1.04.2013 року
податковим органом зараховано в
рахунок авансового платежу суму 12321,00
грн., сплаченої товариством відповідно
до платіжного доручення № 2679 від 05.04.2013
року.

Таким чином, із матеріалів справи
видно, а саме з картки особового
рахунку платника по коду 110240000,
авансовий внесок з податку на прибуток
у розмірі 12321,00 грн позивачем сплачено
згідно декларації № від 09.11.2012
року із затримкою на 68 календарних днів
від граничного строку сплати
податкового зобов'язання (граничний
термін сплати - 20.02.2013 року).

З огляду на зазначене, сплата позивачем
29.04.2013 року авансового внеску податку
на прибуток, що зарахована податковим
органом як погашення недоїмки згідно
декларації № від 09.11.2012 року
здійснена поза межами граничного
строку сплати податкового
зобов'язання, а тому висновки
податкового органу у цй частині є
вірними..

Крім того, позивач у позовній заяві
зазначає про те, авансовий внесок
податку на прибуток у сумі 16822 грн, 1879,00
грн, 18701,00 грн, 12321,00 грн було сплачено
18.01.2013 року, 08.02.2013 року, 20.02.2013 року та
20.03.2013 року на розрахунковий рахунок
0008, тобто в строк передбачений
законодавством.

Проте, як було з'ясовано позивачем
29.04.2013 року, розрахунковий рахунок
0008 було змінено на 0008, у
зв'язку з чим направлено лист від 29.04.2013
року начальнику Ладижинського
відділення Бершадської ОДПІ, в якому
викладено прохання здійснити
перерахування коштів на рахунок
0008.

Таким чином, позивач помилково
здійснив перерахування авансового
внеску податку на прибуток на
неналежний рахунок, у зв'язку з чим
внесок було зараховано на призначений
для цього рахунок вже після 15.05.2013 року,
тобто несвоєчасно.

Суд критично ставиться до посилань
позивача стосовно сплати авансового
внеску податку на прибуток в строки
встановлені законодавством з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 9.3 статті 9
Податкового кодексу зарахування
загальнодержавних податків та зборів
до державного і місцевих бюджетів
здійснюється відповідно до Бюджетного
кодексу України.

Частиною п'ятою статті 45 Бюджетного
кодексу встановлено, що податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету визнаються
зарахованими до державного бюджету з
дня зарахування коштів на єдиний
казначейський рахунок державного
бюджету України.

Аналогічно, частиною п'ятою статті 78
Бюджетного кодексу встановлено, що
податки і збори (обов'язкові платежі) та
інші доходи місцевого бюджету
визнаються зарахованими до місцевого
бюджету з дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок і не можуть
акумулюватися на рахунках органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету.

Таким чином, законодавством проведено
різницю між поняттями "сплата податку"
та "зарахування податку". Сплата
податку платником відбувається шляхом
подання до установи банку платіжного
доручення, тобто платник податку
вступає у відповідні податкові
правовідносини. Відносини щодо
зарахування платежів на єдиний
казначейський рахунок є бюджетними
правовідносинами і здійснюються вони
без безпосередньої участі платника
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Відображення надходжень коштів в
рахунок сплати податкових зобов'язань
платників податків проводиться в
інформаційній системі органів доходів
і зборів датою зарахування зазначених
коштів на бюджетні рахунки, відкриті в
органах Державного казначейства, у
день отримання від таких органів
відомостей про зарахування та
повернення коштів з відповідних
рахунків у порядку, встановленому
Наказом N 74/194.

Відповідно до ст. 110 Податкового
кодексу платники податків, податкові
агенти та/або їх посадові особи несуть
відповідальність у разі вчинення
порушень, визначених законами з питань
оподаткування та іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Якщо платник податків неправильно
заповнив реквізити платіжних
документів або спрямував кошти на
неправильний код бюджетної
класифікації (тобто не на код, за яким
повинні бути погашені податкові
зобов'язання), то кошти не надійдуть до
відповідного рахунку відповідного
району, а отже не погаситься сума
податкового зобов'язання платника
податків.

Таким чином, зазначення позивачем
помилкових рахунків призвело до
несвоєчасної сплати чергових платежів
позивача авансового внеску з податку
на прибуток.

Наведене свідчить, що факт
несвоєчасної сплати позивачем
самостійно визначених податкових
зобов'язань авансового внеску з
податку на прибуток є встановленим, а
відтак, відповідачем правомірно
нараховані позивачу штрафні санкції за
порушення термінів сплати самостійно
визначених податкових зобов'язань.

Окрім вказаного, посилання позивача на
факт подання 29.04.2013 року заяви
начальнику податкового органу щодо
перерахування коштів на належний
розрахунковий рахунок та зарахування
коштів лише 15.05.2013 року, не приймаються
судом до уваги, з огляду на те, що чинним
законодавством день подання
відповідної заяви жодним чином не
пов'язано з днем сплати податкового
зобов'язання.

Так, підпунктом 17.1.10 п.17.1 ст.17 ПК України
встановлено, що платник податків має
право на залік чи повернення надміру
сплачених, а також надміру стягнутих
сум податків та зборів, пені, штрафів у
порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вказано в п. 43.1 ПК України помилково
та/або надміру сплачені суми грошового
зобов'язання підлягають поверненню
платнику відповідно до цієї статті та
ст. 301 Митного кодексу України, крім
випадків наявності у такого платника
податкового боргу.

Згідно з п. 43.3 ПК України обов'язковою
умовою для здійснення повернення сум
грошового зобов'язання є подання
платником податків заяви про таке
повернення (крім повернення надміру
утриманих (сплачених) сум податку з
доходів фізичних осіб, які
розраховуються контролюючим органом
на підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку) протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми.

З дослідженого п. 43.4 ст. 43 ПК України
слідує, що платник податків подає заяву
на повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Суд наголошує, що взаємовідносини
органів державної податкової служби,
місцевих фінансових органів та органів
Державного казначейства України в
процесі повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань регламентує
Порядок взаємодії органів державної
податкової служби, місцевих фінансових
органів та органів Державного
казначейства України в процесі
повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань, затверджений
сумісним наказом Державної податкової
адміністрації, Міністерством фінансів
України, Державним казначейством
України від 21.12.2010 року № 974/1597/499,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 29.12.2010 року за № 1386/18681 (далі -
Порядок, який був чинним до 25.02.2014 р.
тобто на момент розгляду заяви
позивача від 29.04.2013 року).

Відповідно до п.5, 6 Порядку, повернення
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань у випадках,
передбачених податковим
законодавством, здійснюється виключно
на підставі заяви платника податку (за
винятком повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку на доходи
фізичних осіб, які розраховуються
органом державної податкової служби на
підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку), яка може бути подана протягом
1095 днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми.
Обов'язковим реквізитом заяви є
визначення платником податку напрямів
перерахування коштів, що повертаються
як помилково та/або надміру сплачені,
зокрема, на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на органи
державної податкової служби, незалежно
від виду бюджету.

За платежами, належними державному
бюджету, орган державної податкової
служби в строк не пізніше ніж за п'ять
робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує та
передає висновки згідно з Реєстром
висновків за платежами, належними
державному бюджету, для виконання
відповідному територіальному органу
Державного казначейства України.

Місцевий фінансовий орган у строк не
пізніше ніж протягом двох робочих днів
здійснює погодження отриманих
висновків шляхом завірення підписом
керівника місцевого фінансового
органу, засвідченим печаткою, та
повертає їх згідно з Реєстром
висновків за платежами, належними
місцевим бюджетам, та платежами, які
підлягають розподілу між державним та
місцевими бюджетами, відповідному
органу державної податкової служби.

Орган державної податкової служби не
пізніше наступного робочого дня від
дати отримання висновку, погодженого
місцевим фінансовим органом, передає
його згідно з Реєстром висновків за
платежами, належними місцевим
бюджетам, та платежами, які підлягають
розподілу між державним та місцевими
бюджетами, територіальному органу
Державного казначейства України. (п.7
Порядку)

Таким чином, із аналізу зазначених
вимог Порядку вбачається, що процедура
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум грошових зобов'язань
складає до 20 днів, у зв'язку з чим, дії
податкового органу по виконанню заяви
позивача по зарахуванню коштів 15.05.2013
року є правомірними, а доводи позивача
з цього приводу судом не приймаються.

Щодо доводів позивача про недоведення
до його відома інформації про
реквізити платежу за якими підлягали
сплаті авансові внески із податку на
прибуток підприємств суд зазначає
наступне.

Так, з метою забезпечення ефективної
організації роботи з надання
адміністративних послуг та сервісів
наказом Міндоходів від 30.09.2013 N 519 "Про
затвердження Концепції та документів
для забезпечення ефективної
організації роботи з надання
адміністративних послуг та сервісів
центрами обслуговування платників"
затверджено документи, що
регламентують діяльність ЦОП, зокрема
Технічний регламент ЦОП та Примірне
положення про ЦОП.

Пунктом 2.2.4 Технічного регламенту ЦОП
передбачено розміщення в ЦОП
інформаційних та тематичних стендів
для ознайомлення платників з
інформацією, щодо діяльності органів
доходів і зборів, різних форм
оподаткування, порядків обрахування та
сплати окремих видів податків, зборів,
обов'язкових платежів та ін.

Так, на тематичних стендах групи
"Подання звітності (питання
декларування)" розміщується, зокрема,
інформація щодо рахунків, на які
необхідно перераховувати податки,
збори (обов'язкові платежі), для
самостійного ознайомлення платників.
Надання інформації для розміщення на
зазначених стендах здійснюється
структурними підрозділами органів
Міндоходів, до компетенції яких
належить адміністрування податків та
зборів (обов'язкових платежів).

Також з головної сторінки веб-порталу
Міндоходів забезпечено доступ
платників до розділу "Бюджетні
рахунки", у якому розміщено інформацію
щодо рахунків, на які необхідно
перераховувати податки, збори
(обов'язкові платежі), у розрізі кожного
органу доходів і зборів.

Таким чином, інформацію щодо відкриття
нових розрахункових рахунків
бюджетної класифікації для сплати
авансових внесків з податку на
прибуток опублікована податковим
органом на веб - сайті Міндоходів
України та його територіальних
органів, а тому позивач міг та повинен
був знати про нові реквізити бюджетних
рахунків для сплати авансових внесків
з податку на прибуток.

Що стосується доводів позивача щодо
недотримання податковим органом
процедури направлення акту перевірки
№ 000179/02-02-15-01/32813696 від 28.02.2014 року та
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки
проводяться контролюючими органами в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до положень п. 76.1. ст. 76
Податкового кодексу України
камеральна перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком. Згода платника податків на
перевірку та його присутність під час
проведення камеральної перевірки не
обов'язкова.

Згідно п 76.2. ст. 76 Податкового кодексу
України порядок оформлення
результатів камеральної перевірки
здійснюється відповідно до вимог
статті 86 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 86.2. ст. 86
Податкового кодексу України за
результатами камеральної перевірки у
разі встановлення порушень
складається акт у двох примірниках,
який підписується посадовими особами
такого органу, які проводили перевірку,
і після реєстрації у контролюючому
органі вручається або надсилається для
підписання протягом трьох робочих днів
платнику податків у порядку,
визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.7. ст. 86 Податкового
кодексу України У разі незгоди
платника податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами і даними, викладеними в акті
(довідці) перевірки, вони мають право
подати свої заперечення до
контролюючого органу за основним
місцем обліку такого платника податків
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються
контролюючим органом протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

Участь керівника відповідного
контролюючого органу (або
уповноваженого ним представника) у
розгляді заперечень платника податків
до акта перевірки є обов'язковою. Такі
заперечення є невід'ємною частиною
акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових
зобов'язань приймається керівником
контролюючого органу (або його
заступником) з урахуванням результатів
розгляду заперечень платника податків
(у разі їх наявності). Платник податків
або його законний представник може
бути присутнім під час прийняття
такого рішення.

У разі якщо платник податку виявив
бажання взяти участь у розгляді його
заперечень до акта перевірки, орган
державної податкової служби
зобов'язаний повідомити такого
платника податків про місце і час
проведення такого розгляду. Таке
повідомлення надсилається платнику
податків не пізніше наступного
робочого дня з дня отримання від нього
заперечень, але не пізніше ніж за два
робочих дні до дня їх розгляду.

Податкове повідомлення-рішення
приймається керівником контролюючого
органу (його заступником) протягом
десяти робочих днів з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акта перевірки у порядку,
передбаченому статтею 58 цього Кодексу,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень (за результатами
фактичної перевірки - з дня реєстрації
(надходження) акта такої перевірки до
контролюючого органу за основним
місцем обліку платника податків), а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.
(п. 86.8. ст. 86 Податкового кодексу
України).

Як вбачається з матеріалів справи
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення винесені
податковим органом з порушенням
вищезазначених норм закону у день
складання акту камеральної перевірки,
оскільки встановлено, що акт перевірки
№ 000179/02-02-15-01/32813696 від 28.02.2014 року
відповідачем був направлений позивачу
13.03.2014 р., разом із податковим
повідомленнями-рішеннями від 28.02.2014 р.,
які отримані уповноваженим
представником позивача 14.03.2014 р., про що
свідчить довідка поштового відділення
МВП3Ладижин1 та фіскальний чек
поштового відправлення.

Однак, суд зауважує, що порушення
податковим органом процедури
винесення податкових
повідомлень-рішень не спростовує факту
порушення ДП "Ензим" податкового
законодавства, які стали підставою для
донарахування штрафних санкцій згідно
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень.

Суд зазначає, що суми податкового
зобов'язання відповідно до Податкового
кодексу України нараховуються
контролюючим органом шляхом винесення
податкового повідомлення-рішення. При
цьому, первинним є факт визначення
податковим органом такого складу
податкового правопорушення, як
несплата самостійно визначеного
податкового зобов'язання, в даному
випадку авансового внсеку з податку на
прибуток, мірою відповідальності за
яке є штрафна (фінансова) санкція.

Оскільки позивач, в порушення
вищезазначених норм закону,
несвоєчасно сплатив узгоджені суми
грошового зобов'язання з авансового
внеску з податку на прибуток по
самостійно поданим деклараціям,
відповідачем відносно позивача
застосовано штрафні санкції, що суд
вважає правомірним.

Таким чином, суд доходить висновку, що
окремі порушення встановленої
процедури прийняття податкових
повідомлень-рішень не спростовують
факту порушення позивачем податкового
законодавства та не є підставою для
звільнення його від відповідальності
за вказані порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого адміністративного
суду України від 08.08. 2010 року у справі №
К-18621/07.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку, що фактична
сплата позивачем авансових внесків з
податку на прибуток здійснена поза
межами граничного строку їх сплати, в
зв'язку з чим до позивача і були
застосовані відповідні санкції
податковими повідомленнями - рішеннями
від 28.02.2014 року які оскаржуються. Отже, у
задоволенні вимог адміністративного
позову щодо їх скасування слід
відмовити.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати не підлягають
поверненню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного
позову відмовити.

Стягнути із Дочірнього підприємства
"Ензим" () судовий збір у
сумі 1644 грн. 30 коп. (одна тисяча шістсот
сорок чотири гривні 30 коп.) за
призначенням: отримувач коштів - УДКСУ
у м. Вінниці, код платежу 22030001 банк
отримувач - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович