Справа № 0870/6615/12
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року 17:35Справа №
0870/6615/12 Провадження №
СН/808/10/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Татаринова Д.В., при секретарі судового
засідання Білоусі А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовною
заявою фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Запоріжжя Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 23 березня 2012
року № та № ,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (дов. ВТІ № 668615 від
13.06.2013),

від відповідача: Косицикого С.В. (дов. №
432/10/10-017 від 16.01.2014), -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду від
Вищого адміністративного суду України
надійшла, на новий розгляд,
адміністративна справа № 0870/6615/12 за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) до
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Державної податкової служби (далі -
відповідач, ДПІ у Ленінському районі м.
Запоріжжя) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 23 березня 2012
року № та № .

В обґрунтування позовних вимог
посилаються на те, що всі необхідні
документи, які підтверджують фактичне
здійснення господарських операцій між
позивачем та ТОВ «ТД «Фінпрофіль», а
також право позивача на податковий
кредит, а саме: договори, податкові
накладні, акти здачі - прийняття робіт
(надання послуг), є в наявності та були
досліджені податковим органом під час
перевірки, що, зокрема, підтверджується
і змістом Акту перевірки, а тому
винесені відповідачем податкові
повідомлення-рішення про збільшення
сум грошових зобов'язань є
необґрунтованими та такими, що
підлягають скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав викладених в позовній заяві, та
просив задовольнити їх в повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив із
підстав, викладених у письмових
запереченнях та просив в задоволенні
позовних вимог відмовити. В
обґрунтування заперечення зазначає, що
перевіркою встановлено порушення
позивачем підпункту 139.1.1. пункту 139.1
статті 139, статті 177, пункту 198.3, пункту
198.4 статті 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 382 378 грн. Зазначене твердження
ґрунтується на висновку про
безпідставне віднесення Позивачем до
складу податкового кредиту за період з
березня по травень 2011 року суми ПДВ по
операціях з придбання робіт (послуг) у
ТОВ «ТД «Фінпрофіль» на загальну суму
382 378 грн. та віднесення до валових
витрат по операціям з вищезазначеним
контрагентом на в сумі 1 911 887,33 грн.
Також представником відповідача
зазначалось, що під час перевірки
позивачем не надавались
товарно-транспортні накладні на
підтвердження отримання послуг та
перевезення товарів ТОВ «ТД
«Фінпрофіль», а також те, що відповідно
до даних листа УДАІ ГУМВС України в
Київській області від 04 листопада 2011
року за № 620 за зазначеним
підприємством не зареєстровані
транспортні засоби, що виключає
технічну можливість надання послуг по
перевезенню.

Також зазначає, що таким, що не
спрямований на реальне настання
правових наслідків, які ним обумовлені
(статтею 234 Цивільного кодексу України).
Такі висновки ДПІ зроблені з огляду на
фінансову-господарську діяльність ТОВ
«ТД «Фінпрофіль», яка, на думку ДПІ,
спрямована на здійснення операцій
пов'язаних з наданням податкової
вимоги третім особам. Так, ТОВ «ТД
«Фінпрофіль» за місцем реєстрації не
знаходиться, фінансову звітність не
подає, основні засоби відсутні, на
підприємстві працює дві особи:
директор та головний бухгалтер. Згідно
з поясненнями директора ТОВ «ТД
«Фінпрофіль» Колесник В.Ф. він не має
жодного відношення до діяльності
підприємства.

Вислухавши думку представників сторін,
розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

З 24 лютого 2012 року по 01 березня 2012 року
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства при правових
взаємовідносинах з ТОВ «ТД
«Фінпрофіль» за період з 01 березня 2011
року по 31 травня 2011 року.

В ході перевірки встановлено порушення
позивачем:

- підпункту 139.1.1 пункту 139.1 статті 139,
статті 177 Податкового кодексу України
№ 2755-VІ від 02 грудня 2010 року зі змінами
та доповненнями, заниження чистого
оподаткованого доходу у 2011 році на
загальну суму 286 783,10 грн.;

- пункту 198.3, пункту 198.4 статті 198
Податкового кодексу України № 2755-VІ від
02 грудня 2010 року, а саме встановлено
заниження податку на додану вартість,
який підлягає сплаті до бюджету всього
у розмірі 382 378 грн. за період з 01 березня
2011 року по 31 травня 2011 року на загальну
суму 382 378 грн., в тому числі по періодах:
у березні 2011 року на суму 77 322 грн., у
квітні 2011 року на суму 149 378 грн., у
травні 2011 року на суму 155 678 грн.

За результатами вищезазначеної
перевірки складений Акт № 538/17/НОМЕР_3
від 07 березня 2012 року (далі - акт № 538).

На підставі акту № 538 відповідачем
винесені податкові
повідомлення-рішення форми «Р» від 23
березня 2012 року:

- № , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 382 379 грн. у
тому числі 382 378 грн. за основним
платежем та 1,00 грн. за штрафними
санкціями;

- № , позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 358 478,88
грн. у тому числі 286 783,10 грн. за основним
платежем та 71 695,78 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями).

У перевіреному періоді, між ФОП ОСОБА_1
(Замовник) та ТОВ «ТД «Фінпрофіль»
(Перевізник) укладено договір про
виконання послуг № 5 від 01 березня 2011
року.

За умовами договору Перевізник
зобов'язується доставить
автомобільним транспортом переданий
йому Замовником вантаж із пункту
відправлення до пункту призначення та
передати його Вантажоотримувачу, який
зазначено у супровідних документах, а
Замовник зобов'язується сплатити
надані послуги.

На виконання умов даного договору
позивачем надано суду наступні акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
та податкові накладні з надання
транспортно-експедиційних послуг:

- акт № 23 на суму 61 253,00 грн., у тому числі
ПДВ - 10 208,83 грн. (податкова накладна № 23
від 02 березня 2011 року);

- акт № 24 на суму 56 892,00 грн., у тому числі
ПДВ - 9 482,00 грн. (податкова накладна № 24
від 02 березня 2011 року);

- акт № 39 на суму 43 126,78 грн., у тому числі
ПДВ - 7 187,80 грн. (податкова накладна № 39
від 05 березня 2011 року);

- акт № 56 на суму 35 468,00 грн., у тому числі
ПДВ - 5 911,33 грн. (податкова накладна № 56
від 15 березня 2011 року);

- акт № 57 на суму 60 000,00 грн., у тому числі
ПДВ - 10 000,00 грн. (податкова накладна № 57
від 15 березня 2011 року);

- акт № 58 на суму 55 896,00 грн., у тому числі
ПДВ - 9 316,00 грн. (податкова накладна № 58
від 15 березня 2011 року);

- акт № 102 на суму 45 682,78 грн., у тому числі
ПДВ - 7 613,80 грн. (податкова накладна № 102
від 29 березня 2011 року);

- акт № 103 на суму 49 587,00 грн., у тому числі
ПДВ - 8 264,60 грн. (податкова накладна № 103
від 29 березня 2011 року);

- акт № 109 на суму 56 023,00 грн., у тому числі
ПДВ - 9 337,17 грн. (податкова накладна № 109
від 29 березня 2011 року);

- акт № 15 на суму 38 245,68 грн., у тому числі
ПДВ - 6 374,28 грн. (податкова накладна № 15
від 01 квітня 2011 року);

- акт № 16 на суму 41 524,00 грн., у тому числі
ПДВ - 6 920,67 грн. (податкова накладна № 16
від 01 квітня 2011 року);

- акт № 26 на суму 39 845,00 грн., у тому числі
ПДВ - 6 640,83 грн. (податкова накладна № 26
від 04 квітня 2011 року);

- акт № 27 на суму 39 909,33 грн., у тому числі
ПДВ - 6 651,55 грн. (податкова накладна № 27
від 04 квітня 2011 року);

- акт № 69 на суму 39 856,00 грн., у тому числі
ПДВ - 6 642,67 грн. (податкова накладна № 32
від 06 квітня 2011 року);

- акт № 46 на суму 49 854,65 грн., у тому числі
ПДВ - 8 309,11 грн. (податкова накладна № 46
від 08 квітня 2011 року);

- акт № 47 на суму 46 856,00 грн., у тому числі
ПДВ - 7 809,33 грн. (податкова накладна № 47
від 08 квітня 2011 року);

- акт № 56 на суму 38 456,00 грн., у тому числі
ПДВ - 6 409,33 грн. (податкова накладна № 56
від 11 квітня 2011 року);

- акт № 82 на суму 53 944,16 грн., у тому числі
ПДВ - 8 990,69 грн. (податкова накладна № 82
від 15 квітня 2011 року);

- акт № 81 на суму 51 246,00 грн., у тому числі
ПДВ - 8 541,00 грн. (податкова накладна № 81
від 15 квітня 2011 року);

- акт № 89 на суму 45 621,00 грн., у тому числі
ПДВ - 7 603,50 грн. (податкова накладна № 89
від 18 квітня 2011 року);

- акт № 127 на суму 34 568,89 грн., у тому числі
ПДВ - 5 761,48 грн. (податкова накладна № 127
від 20 квітня 2011 року);

- акт № 102 на суму 78 546,00 грн., у тому числі
ПДВ - 13 091,00 грн. (податкова накладна № 102
від 21 квітня 2011 року);

- акт № 106 на суму 48 756,00 грн., у тому числі
ПДВ - 8 126,00 грн. (податкова накладна № 106
від 22 квітня 2011 року);

- акт № 107 на суму 35 465,00 грн., у тому числі
ПДВ - 5 910,83 грн. (податкова накладна № 107
від 22 квітня 2011 року);

- акт № 110 на суму 24 568,00 грн., у тому числі
ПДВ - 4 094,67 грн. (податкова накладна № 110
від 25 квітня 2011 року);

- акт № 134 на суму 50 900,00 грн., у тому числі
ПДВ - 8 483,33 грн. (податкова накладна № 133
від 28 квітня 2011 року);

- акт № 133 на суму 50 956,44 грн., у тому числі
ПДВ - 8 492,74 грн. (податкова накладна № 134
від 28 квітня 2011 року);

- акт № 142 на суму 45 621,46 грн., у тому числі
ПДВ - 7 603,58 грн. (податкова накладна № 142
від 29 квітня 2011 року);

- акт № 143 на суму 41 528,00 грн., у тому числі
ПДВ - 6 921,33 грн. (податкова накладна № 143
від 29 квітня 2011 року);

- акт № 4 на суму 65 421,00 грн., у тому числі
ПДВ - 10 903,50 грн. (податкова накладна № 4
від 03 травня 2011 року);

- акт № 16 на суму 48 762,00 грн., у тому числі
ПДВ - 8 127,00 грн. (податкова накладна № 16
від 04 травня 2011 року);

- акт № 27 на суму 56 234,00 грн., у тому числі
ПДВ - 9 372,33 грн. (податкова накладна № 27
від 05 травня 2011 року);

- акт № 41 на суму 53 287,00 грн., у тому числі
ПДВ - 8 881,17 грн. (податкова накладна № 41
від 10 травня 2011 року);

- акт № 42 на суму 58 246,00 грн., у тому числі
ПДВ - 9 707,67 грн. (податкова накладна № 42
від 10 травня 2011 року);

- акт № 51 на суму 32 548,00 грн., у тому числі
ПДВ - 5 424,67 грн. (податкова накладна № 51
від 11 травня 2011 року);

- акт № 61 на суму 23 658,00 грн., у тому числі
ПДВ - 3 943,00 грн. (податкова накладна № 61
від 12 травня 2011 року);

- акт № 69 на суму 38 956,00 грн., у тому числі
ПДВ - 6 492,67 грн. (податкова накладна № 69
від 13 травня 2011 року);

- акт № 85 на суму 58 392,00 грн., у тому числі
ПДВ - 9 732,00 грн. (податкова накладна № 85
від 17 травня 2011 року);

- акт № 92 на суму 31 087,50 грн., у тому числі
ПДВ - 5 181,25 грн. (податкова накладна № 92
від 18 травня 2011 року);

- акт № 95 на суму 34 260,50 грн., у тому числі
ПДВ - 5 710,08 грн. (податкова накладна № 95
від 19 травня 2011 року);

- акт № 102 на суму 45 786,00 грн., у тому числі
ПДВ - 7 631,00 грн. (податкова накладна № 102
від 20 травня 2011 року);

- акт № 127 на суму 34 260,50 грн., у тому числі
ПДВ - 5 710,08 грн. (податкова накладна № 127
від 24 травня 2011 року);

- акт № 129 на суму 46 217,00 грн., у тому числі
ПДВ - 7 702,83 грн. (податкова накладна № 129
від 25 травня 2011 року);

- акт № 132 на суму 58 642,00 грн., у тому числі
ПДВ - 9 773,67 грн. (податкова накладна № 132
від 26 травня 2011 року);

- акт № 138 на суму 52 463,00 грн., у тому числі
ПДВ - 8 743,83 грн. (податкова накладна № 138
від 27 травня 2011 року);

- акт № 144 на суму 28 200,00 грн., у тому числі
ПДВ - 4 700,00 грн. (податкова накладна № 144
від 27 травня 2011 року);

- акт № 145 на суму 48 765,00 грн., у тому числі
ПДВ - 8 127,50 грн. (податкова накладна № 145
від 30 травня 2011 року);

- акт № 154 на суму 42 163,00 грн., у тому числі
ПДВ - 7 027,17 грн. (податкова накладна № 154
від 31 травня 2011 року);

- акт № 155 на суму 31 087,50 грн., у тому числі
ПДВ - 5 181,25 грн. (податкова накладна № 155
від 31 травня 2011 року);

По вказаним взаємовідносинам ФОП
ОСОБА_1 до складу валових витрат
включено 1 911 887,33 грн., а до складу
податкового кредиту суми ПДВ у розмірі
382 377,47 грн.

Згідно банківських виписок ФОП ОСОБА_1
перераховані з рахунків НОМЕР_4 ПАТ
«Універсал Банк», МФО 322001 та НОМЕР_5 АТ
«БМ Банк», МФО 380913 грошові кошти на
рахунок ТОВ «ТД «Фнпрофіль» АТ
«ТАСкомбанк», МФО 339500 р/р 9001 у
розмірі 2 294264,80 грн. в тому числі ПДВ - 382
377,47 грн.

Враховуючи наявність вищезазначених
первинних документів при проведенні
перевірки, суд вважає висновки акту
перевірки, на підставі якого прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, обґрунтованими,
виходячи з наступного.

Статтею 3 Закону України № 996-IV від 16
липня 1999 року «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» (зі змінами та доповненнями)
(далі - Закон № 996-IV) передбачено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 996-IV, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-XIV визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена також
підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1
пункту 2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88 і
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 05 червня 1995 року за
№ 168/704 (далі - Положення), первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Відповідно до частини 2 статті 9
вказаного Закону та пункту 2.4
Положення, первинні документи можуть
бути складені на паперових або
машинних носіях та повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктами 2.15 та 2.16
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документа на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року за № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

За приписами підпункту 14.1.56 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України,
доходи - загальна сума доходу платника
податку від усіх видів діяльності,
отриманого (нарахованого) протягом
звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі у виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Так, відповідно до підпункту 14.1.181
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового
кодексу України, яка регулює
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою-підприємцем від
провадження господарської діяльності,
об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Відповідно до пункту 177.4 статті 177
Податкового кодексу України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом ІІІ цього Кодексу.

Згідно із пунктом 138.2 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Витрати, що не враховуються при
визначені оподатковуваного прибутку,
визначені статтею 139 Податкового
кодексу України.

За приписами пункту 198.1. статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) в необоротних
активів на митну територію України за
договорами оперативного фінансового
лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбавання товарів (робіт, послуг), до
складу валових витрат та сплачених сум
ПДВ, у вартості товарів (робіт, послуг),
до складу податкового кредиту
підприємства. До таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, наслідком якої є поставка
товару (робіт, послуг), понесення
витрат, у зв'язку з господарською
діяльністю платника, сплата податку на
додану вартість у вартості товарів
(робіт, послуг), факт понесення витрат
та сплати податку на додану вартість
має підтверджуватися відповідними
первинними документами та податковими
накладними.

Суд також вважає необхідним звернути
увагу, що ухвалою суду від 07 травня 2014
року, позивача зобов'язано надати суду
докази можливостей ТОВ «ТД
«Фінпрофіль» щодо виконання
укладеного з позивачем договору,
зокрема, наявності технічних та
технологічних можливостей;
обґрунтування встановлення факту
надмірної сплати податку на додану
вартість у ціні отриманих послуг, з
відповідним документальним
підтвердженням.

Позивачем не виконано вимоги вказаної
ухвали суду.

На підтвердження здійснення
господарських операцій позивачем
надано акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг), копії яких долучено до
матеріалів справи. Натомість, вказані
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг) не містять у собі інформації
про зміст та обсяг господарських
операцій. В них лише зазначено про те,
що надані товарно-експедиційні
послуги, але у чому полягають такі
послуги, тобто зміст господарських
операцій не відображено, як не
відображено і обсяг таких послуг
(кількість перевезень, відстань, пункт
відправлення та призначення, тощо). Не
містять вказаної інформації і
податкові накладні.

Отже, надані позивачем документи не
можуть бути визнанні первинними у
розумінні Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», які
підтверджують господарські операції з
ТОВ «ТД «Фінпрофіль».

Враховуючи те, що інших документів, які
б підтверджували господарські
взаємовідносини з ТОВ «ТД «Фінпрофіль»
позивачем не надано, то суд дійшов
висновку про відсутність у позивача
правових підстав для віднесення
понесених витрат до складу валових
витрат та сплачених сум ПДВ до складу
податкового кредиту, з огляду на не
підтвердження господарських операцій
належним чином оформленими первинними
документами.

Крім цього, суд вважає за необхідне
зазначити, що видами діяльності ТОВ «ТД
«Фінпрофіль» є: 15.41.0 - виробництво
нерафінованих олії та жирів; 51.55.0 -
оптова торгівля хімічними продуктами;
51.52.2 - оптова торгівля чорними та
кольоровими металами в первинних
формах та напівфабрикатами з них; 51.90.0 -
інші види оптової торгівлі; 51.24.0 -
оптова торгівля шкурами та шкірою; 51.21.0
- оптова торгівля зерном, насінням та
кормами для тварин (витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб за № 13403098, т. 1, а.с. 230-231).

Згідно бази даних АІС «Автомобіль» за
ТОВ «ТД «Фінпрофіль» транспортні
засоби не зареєстровані, що
підтверджується відповіддю
Києво-Святошинського РЕВ ДАІ при УДАІ
ГУМВС України в Київській області від 04
листопада 2011 року за № 620 (т. 1 а.с. 107).

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Як вбачається з частини 3 статті 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

За приписами частини 2 статті 71 КАС
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно частин 1, 2 статті 86 КАС України,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими статтею 86 КАС
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги є необґрунтованими, а
тому у задоволенні адміністративного
позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 94, 158, 160, 161, 162, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини 1 статті 254 КАС
України та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами встановленими
статтями 185-186 КАС України.

Постанова буде складено у повному
обсязі відповідно до частини 3 статті 160
КАС України, протягом п'яти днів.

Суддя
Д.В. Татаринов.