Справа № 2а/2570/780/2011
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
м. Київ К/9991/79987/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року

у справі № 2а/2570/780/2011

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від 17
березня 2011 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року, позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3; позивач) до
Державної податкової інспекції у
м. Чернігові (далі - ДПІ у м. Чернігові;
відповідач) задоволено. Визнано
нечинним податкове
повідомлення-рішення № /0 від 28
жовтня 2010 року.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
м. Чернігові, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, просить
скасувати постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 17
березня 2011 року, ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 жовтня 2011
року та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить відмовити в її
задоволенні, а постановлені у справі
судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено перевірку ФОП ОСОБА_3 з
питання своєчасності подання
декларації з податку на додану
вартість за травень 2010 року, за
результатами якої складено акт №
2/17-419/НОМЕР_1 від 22 вересня 2010 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 28 жовтня 2010 року, яким
позивачу визначено штраф у розмірі 170,00
грн.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпункту 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 Закону України від 21 грудня 2000
року № 2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 2181-III) у зв'язку з неподанням
декларації з податку на додану
вартість за травень 2010 року.

Зокрема, підставою для прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення слугував факт
невизнання контролюючим органом
поданої позивачем податкової
звітності у зв'язку з незазначенням
номеру телефону та електронної адреси
платника податку.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону № 2181-III прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Податкова
декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Як встановлено судами, подана
позивачем податкова декларація з
податку на додану вартість за травень
2010 року не містить вказаних вище
дефектів та заповнена у відповідності
до вимог Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30 травня 1997 року № 166 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин).

При цьому колегія суддів вважає, що
суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано відхилили посилання
контролюючого органу на незазначення
ФОП ОСОБА_3 у спірній звітності
номеру її телефону та електронної
адреси, як на підставу для невизнання
поданої декларації, з огляду на те, що
статус таких реквізитів Законом № 2181-III
не визначений як обов'язкові.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2011 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
відхилити, а постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 17
березня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.