Справа № 804/6309/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

02 червня 2014 р. Справа № 804/6309/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Приватного
виробничого підприємства
"Експрес-Імпекс" до Управління
Державної казначейської служби
України у м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії,-
Приватне виробниче підприємство
"Експрес-Імпекс" (далі - ПВП
«Експрес-Імпекс», позивач) звернулось
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовом до
Управління Державної казначейської
служби України у м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області, у якому
визнати неправомірними дії Управління
Державної казначейської служби
України у м. Дніпродзержинську при
розгляді заяви про виконання Рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області від 06.12.2002 року по справі №18/180;
зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у м.
Дніпродзержинську прийняти заяву
ліквідатора ПВП «Експрес-Імпекс» про
виконання рішення суду, на підставі
Ухвали Господарського суду
Дніпропетровської області від 18.09.2003
року по справі №18/180 та Ухвали
Господарського суду Дніпропетровської
області від 19.09.2007 року по справі №18/180,
як єдиного виконавчого документа.
Позовні вимоги обгрутновані
протиправністю дій відповідача.
Позивач зазначає, що з моменту набрання
Рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 06.12.2002 р.
законної сили неодноразово звертався
до органів державної виконавчої служби
із заявами про виконання зазначеного
рішення суду в примусовому порядку.
Однак, кожен раз виконавчі документи
повертались ПВП «Експрес-Імпекс» без
виконання у зв'язку з відсутністю майна
боржника, на яке можливо було б
звернути стягнення. На виконання вимог
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» та
рекомендації відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області ПВП
«Експрес-Імпекс» звернулось із заявою
про виконання рішення суду до
Управління Державної казначейської
служби України у м. Дніпродзержинську,
надавши всі належні документи у
відповідності до Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» та Постанови Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року №845
«Про затвердження Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників»,
проте відповідачем було протиправно
повернуто надані документи без
розгляду вказаної заяви.

Позиція відповідача, відображена у
запереченнях на позов полягає у
правомірності дій органу
казначейської служби. Так, ПВП
«Експрес-Імпекс» до Управління
Державної казначейської служби
України у м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області було надано,
зокрема, ухвалу Господарського суду
Дніпропетровської області від 19.09.2007р.
про заміну боржника правонаступником
та ухвалу Господарського суду
Дніпропетровської області про зміну
порядку виконання рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 18.09.2003р., винесені по справі
18/180, проте виконавчий документ
позивачем надано не було. Крім того,
відповідач зазначає, що згідно діючого
законодавства, зазначені виконавчі
документи повинні бути надані до
органу державної виконавчої служби.

Дослідивши чинне на момент виникнення
спірних правовідносин законодавство
та матеріали справи, судом з'ясовано
наступне.

Рішенням від 06.12.2002 року по справі №18/180
Господарський суд Дніпропетровської
області вирішив стягнути з рахунку
Відділу Державної виконавчої служби
Баглійського управління юстиції м.
Дніпродзержинська на користь
Приватного виробничого підприємства
"Експрес-Імпекс" грошову суму у
загальному розмірі 619 070, 02 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
22.04.2003 року та Ухвалою Вищого
господарського суду України від 26.06.2003
року - зазначене рішення було залишене
без змін.

На виконання рішення від 06.12.2002р.
господарським судом видано наказ від
14.05.2003р.

Ухвалою від 18.09.2003 року суд змінив
порядок виконання Рішення
Господарського суду Дніпропетровської
області від 06.12.2002 року шляхом
стягнення з Відділу Державної
виконавчої служби Баглійського
управління юстиції м.
Дніпродзержинська відповідної суми.

10.01.2005р. постановою по справі №Б 29/226/04
Господарський суд Дніпропетровської
області визнав ПВП "Експрес-Імекс"
банкрутом та відкрив ліквідаційну
процедуру по зазначеній юридичній
особі.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 19.09.2007
року боржника по справі № 18/180 - Відділ
Державної виконавчої служби
Баглійського управління юстиції м.
Дніпродзержинська було замінено його
правонаступником - Баглійським
відділом державної виконавчої службт
Дніпродзержинського міського
управління юстиції.

Постановою від 14.02.2013 року виконавчий
документ було повернуто стягувачу -ПВП
"Експрес-Імпекс", у зв'язку з набранням
чинності Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень".

У відповідності до положень Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" позивач
звернувся із заявою про виконання
рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 06.12.2002р.
до Управління Державної казначейської
служби України у м. Дніпродзержинську.

Листом Управління Державної
казначейської служби України у м.
Дніпродзержинську за вих. №01-12/1403 від
18.07.2013 року заяву про виконання рішення
суду та виконавчі документи були
повернуті без виконання ПВП
"Експрес-Імпекс".

У даному листі орган казначейської
служби пояснив, що функції з
примусового виконання рішень
покладені на державну виконавчу
службу, зазначивши, що у разі якщо
боржниками за судовими рішеннями є
територіальні органи державної
виконавчої служби з метою належного
виконання судового рішення необхідно
звертатись до відповідного суду для
зміни способу і порядку виконання
рішення.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 15.08.2013
року по справі №18/180 у задоволені заяви
ПВП "Експрес-Імпекс" про заміну сторони
у виконавчому проваджені - відмовлено.

Після відмови у задоволені заяви про
заміну сторони у виконавчому
проваджені, ліквідатор ПВП
"Експрес-Імпекс" повторно звернувся до
Управління Державної казначейської
служби України у м. Дніпродзержинську
із заявою про виконання рішення суду.

Листом Управління Державної
казначейської служби України у м.
Дніпродзержинську за вих. №01-12/2212 від
18.11.2013 року заяву про виконання рішення
суду та виконавчі документи повернено
ПВП "Експрес-Імпекс" без виконання на
підставах визначених у попередньому
листі №01-12/1403 від 18.07.2013 року.

Листом Управління Державної
казначейської служби України у м.
Дніпродзержинську за вих. №01-12/2665 від
31.12.2013 року заява та виконавчі
документи, повернено ПВП
"Експрес-Імпекс" без виконання,
зазначивши, що для належного виконання
рішення суду, необхідно надати до
органу казначейства в якому
обслуговується боржник заяву про
виконання рішення суду із зазначенням
реквізитів банківського рахунка, на
який слід перерахувати кошти. Наказ
Господарського суду Дніпропетровської
області про примусове виконання
рішення суду та належним чином звірені
ухвали суду про заміну порядку
виконання рішення суду.

28.01.2014р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області винесено
постанову (ВП №41717737) про відмову у
відкритті виконавчого провадження.

Зазначена постанова обгрунтована
набранням законної сили від 01.01.2013р.
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень" №4901-VI,
яким визначено, що виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України.

Ухвалою від 24.04.2014р. по справі №18/180
Господарський суд Дніпропетровської
області ухвалив скаргу ліквідатора ПВП
"Експрес-Імпекс" на дії Управління
Державної казначейської служби у
м.Дніпродзержинську -відхилити. В
обгрунтування зазначеного рішення суд
зазначив, що ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України
підлягає застосуванню для оскарження
дій чи бездіяльності органів Державної
виконавчої служби, а не органів
Державної казначейської служби
України.

Так, отримавши зазначену ухвалу
Господарського суду Дніпропетровської
області, позивач звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із даним
позовом.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі та у межах повноважень, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України - судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Статтею 115 Господарського
процесуального кодексу України (у
редакцій станом на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Невиконання вимог рішень, ухвал,
постанов господарських судів тягне
відповідальність, встановлену цим
Кодексом та іншими законами України
(ст.4-5 Господарського процесуального
кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" N 606-XIV від
21.04.1999р. (у редакцій станом на момент
виникнення спірних правовідносин),
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Статтею другою Закону України "Про
виконавче провадження" N 606-XIV від
21.04.1999р. (у редакцій станом на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що примусове виконання
рішень в Україні покладається на
Державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Відповідно до Закону України "Про
державну виконавчу службу" примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці районних, міських (міст
обласного значення), районних у містах
відділів державної виконавчої служби
(далі - державні виконавці).

Відповідно до п. 6 ст. 3 Закону України
"Про виконавче провадження" N 606-XIV від
21.04.1999р. (у редакцій станом на момент
виникнення спірних правовідносин),
підлягають виконанню, зокрема рішення,
ухвали, постанови господарських судів.

01.01.2013р. набрав чинності Закон України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" N 4901-VI від 05.06.2012р.

Відповідно до ч. 1ст. 2 Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" N 4901-VI від 05.06.2012р.,
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є державний
орган; державні підприємство, установа,
організація (далі - державне
підприємство); юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. ( ч. 1 ст. 3 Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" N 4901-VI від 05.06.2012р.).

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 845 від 03.08.2011р. затверджено Порядок
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників (далі - Порядок № 845), який
визначає механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

Відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Органи Казначейства розглядають
письмові звернення (вимоги) осіб, які
беруть участь у справі, щодо виконання
виконавчих документів, а також
звернення (вимоги) прокурорів (п. 3 ч. 4
Порядку N 845 ).

Відповідно до положень ч. 6 Порядку N 845 -
у разі прийняття рішення про стягнення
коштів стягувач подає органові
Казначейства в установлений
зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із
зазначенням реквізитів банківського
рахунка, на який слід перерахувати
кошти, або даних про перерахування
коштів у готівковій формі через банки
або підприємства поштового зв'язку,
якщо зазначений рахунок відсутній;

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у
разі наявності);

оригінал або копію розрахункового
документа (платіжного доручення,
квитанції тощо), який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету.

До заяви можуть додаватися інші
документи, які містять відомості, що
сприятимуть виконанню рішення про
стягнення коштів (довідки та листи
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, або органів
місцевого самоврядування, рішення
органів досудового розслідування та
прокуратури тощо).

Згідно із п. 1 ч. 9. Порядку N 845-орган
Казначейства повертає виконавчий
документ стягувачеві у разі, коли
виконавчий документ не підлягає
виконанню органом Казначейства.

16.10.2013 набрав чинності Закон України
від 19.09.2013 "Про внесення змін до деяких
законів України щодо виконання судових
рішень".

Так, частиною третьою прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" N 4901-VI від 05.06.2012р.
визначено, що виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

З матеіралів справи вбачається, що
рішення Господарського суд
Дніпропетровської області від 06.12.2002р.
по справі №18/180 набрало законної сили
та було звернуто до виконання у
примусовому порядку до набрання
чинності Законом України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
N 4901-VI від 05.06.2012р.

З огляду на викладене, позов Приватного
виробничого підприємства
"Експрес-Імпекс" до Управління
Державної казначейської служби
України у м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А.
Барановський