Справа № 296/6499/13-а
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шалота
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"24" червня 2014 р.
Справа № 296/6499/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бондарчука І.Ф.

суддів:
Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області на постанову
Корольовського районного суду м.
Житомир від "25" квітня 2014 р. у справі за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 р. позивач звернувся до
Корольовського районного суду м.
Житомира з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Житомирі
(далі також - Відповідач), в якому просив
визнати дії відповідача
неправомірними, зобов'язати останнього
зробити перерахунок пенсії позивача з
урахуванням стажу роботи за період
роботи з 26.09.1991 по 31.12.1991, з 01.02.1992 по
31.05.1992, з 01.07.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1993 по
31.07.1993, з 01.10.1993 по 31.12.1993, з 01.03.1994 по
31.03.1994, з 01.08.1998 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по
30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.12.1999 та проводити
щомісячні виплати перерахованої
пенсії з дня звернення з заявою про
перерахунок пенсії з виплатою
заборгованості, що утворилася з
врахуванням періоду роботи з 19.10.1990
року по 21.10.2000 рік у Виробничому
Кооперативі "Гарант".

Позивач уточнив позовні вимоги та
просив зобов'язати Відповідача
врахувати період роботи у Виробничому
Кооперативі "Гарант", який не був
врахований при обчисленні та
перерахунку пенсії Позивача, а саме за
періоди: з 01.01.1992 року по 01.02.1992 року, з
01.06.1992 року по 01.07.1992 року, з 31.07.1993 року
по 01.10.1993 року, з 31.12.1993 року по 01.03.1994
року, з 31.03.1994 року по 01.08.1998 року, з 31.12.1998
по 01.01.1999 року, з 30.06.1999 року по 01.08.1999
року.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 з
19.10.1990 року по 21.10.2000 року безперервно
працював у Виробничому Кооперативі
"Гарант", однак зазначений період стажу
роботи Відповідачем було зараховано
лише частково, оскільки внески
роботодавцем до Пенсійного фонду
України сплачувались не в повному
обсязі.

Постановою Корольовського районного
суду м. Житомир від 25.04.2014 р. позов
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області щодо відмови у
зарахуванні ОСОБА_3 до страхового стажу
періодів роботи у Виробничому
Кооперативі "Гарант" з 01.01.1992 року по
31.01.1992 року, з 01.06.1992 року по 30.06.1992 року, з
01.08.1993 року по 30.09.1993 року, з 01.01.1994 року
по 28.02.1994 року, з 01.04.1994 року по 31.07.1998
року, з 01.07.1999 року по 31.07.1999 року, з 01.01.2000
року по 21.10.2000 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області зарахувати
ОСОБА_3 до страхового стажу період
трудової діяльності у Виробничому
Кооперативі "Гарант" з 01.01.1992 року по
31.01.1992 року, з 01.06.1992 року по 30.06.1992 року, з
01.08.1993 року по 30.09.1993 року, з 01.01.1994 року
по 28.02.1994 року, з 01.04.1994 року по 31.07.1998
року, з 01.07.1999 року по 31.07.1999 року, з 01.01.2000
року по 21.10.2000 року та здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням
зарахованого страхового стажу та
раніше проведених виплат починаючи з
01.06.2013 року.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов частково, суд
дійшов висновку, що оскільки несплата
страхових внесків призвела до
порушення принципу рівності особи
перед законом, а пенсійні органи не
вжили дієвих заходів для забезпечення
гарантованого державою права на
трудову пенсію в повному обсязі, то
рішення відповідача про відмову в
зарахуванні періоду роботи позивача в
Кооперативі "Гарант" в період з 01.01.1992
року по 31.01.1992 року, з 01.06.1992 року по
30.06.1992 року, з 01.08.1993 року по 30.09.1993 року, з
01.01.1994 року по 28.02.1994 року, з 01.04.1994 року
по 31.07.1998 року, з 01.07.1999 року по 31.07.1999
року, з 01.01.2000 року по 21.10.2000 року до
страхового стажу є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком, виходячи з
наступного.

Встановлено, що позивач перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в м.Житомирі та відповідно до
поданої заяви від 28 січня 2011 року
отримує пенсію за віком.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач працював в Виробничому
Кооперативі "Гарант" з 19.10.1990 року по
21.10.2000 рік та був звільнений за власним
бажанням.

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі із письмовою заявою про
перерахунок пенсії із зарахуванням
його трудового стажу за час роботи в
кооперативі "Гарант" в період з 19.10.1990
року по 21.10.2000 рік.

Листом управління Пенсійного фонду
України в м.Житомирі № 488/Ж-02 від 06.06.2013 р
. повідомлено, що період роботи в
кооперативі "Гарант" Позивачу
зараховано до загального стажу лише за
періоди сплати страхових внесків до
Пенсійного фонду.

Відповідно до довідки №3259/02 від 11.05.2011
року, виданої управлінням Пенсійного
фонду України в Житомирському районі
Житомирської області вбачається, що
Кооперативом "Гарант" нараховані
страхові внески сплачені в повному
обсязі за періоди: з 22.02.1991 по 31.12.1991, з
01.02.1992 по 31.05.1992, з 01.07.1992 по 31.12.1992, з 01.01.1993
по 31.07.1993, з 01.10.1993 по 31.12.1993, з 01.03.1994 по
31.03.1994, з 01.08.1998 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по
30.06.1999, з 01.08.1999 по 31.12.1999 роки.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, яке гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій
тощо.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій визначені
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Статтею 1 цього ж Закону
термін "страховий стаж" визначений як
період (строк), протягом якого особа
підлягала державному соціальному
страхуванню, якою або за яку
сплачувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування згідно
із законодавством, що діяло раніше, та
або підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
згідно із цим Законом і за який
сплачено страхові внески, а страховий
стаж у солідарній системі визначений
ч.1 ст.24 цього ж Закону як період (строк),
протягом якого особа підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та за який
щомісяця сплачені страхові внески в
сумі не меншій, ніж мінімальний
страховий внесок.

Страхові внески визначені ст.1 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" як
кошти відрахувань на соціальне
страхування, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплачені (які підлягають сплаті) згідно
із законодавством, що діяло раніше;
надходження від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, що спрямовуються
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
найманих працівників та інших осіб, які
належать до кола осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню та зазначені у
ст.11 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", сплачуються їх
роботодавцями та безпосередньо
застрахованими особами.

Вказане підтверджується ст.15 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування'', яка
визначає, що платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в статті 14
цього Закону, а саме до них відносяться
підприємства - роботодавці.

Механізм обов'язкового пенсійного
страхування передбачає відповідні
гарантії реалізації застрахованими
особами своїх пенсійних справ. Зокрема,
згідно із ч.І ст.16 Закону, застрахована
особа має право отримувати від
страхувальника підтвердження про
сплату страхових внесків, вимагати від
страхувальників сплати внесків, у тому
числі в судовому порядку, тощо. З цим
правом кореспондується обов'язок
страхувальника нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески (пункт 6 частини другої статті 17
Закону, у редакції що діяла до 01.01.2011
року) незалежно від фінансового стану
платника - стаття 20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Таким чином, страхові внески є
складовою умовою існування солідарної
системи і підлягають обов'язковій
сплаті. Однак, застраховані особи без
сприяння державних органів позбавлені
можливості безпосередньо і оперативно
впливати на повноту і своєчасність
такої сплати, що, фактично, у випадку
неповної сплати, означатиме порушення
рівності їх прав на призначення пенсії
при інших рівних умовах.

Таким чином, позивач, як застрахована
особа, не повинна нести
відповідальність за порушення
страхувальником законодавства та його
обов'язку зі сплати страхових внесків,
підтвердженням чого є стаття 61
Конституції України, яка встановлює, що
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер, а відповідно
ніхто не повинен нести
відповідальність за порушення
здійснені іншими особами.

Отже, неповна сплата страхових внесків
в даному випадку призвела до порушення
принципу рівності особи перед законом,
а пенсійні органи не вжили дієвих
заходів для забезпечення
гарантованого державою права на
трудову пенсію (її перерахунок).

Також, судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, про те
що перерахунок та виплата позивачу
пенсії у вказаному розмірі мають бути
проведені з урахуванням дня її
звернення до відповідача, а не з
моменту призначення, адже відповідно
ст.ст.83, 84, 87 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", ст.ст.43, 44, 45, 46
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", призначення чи
перерахунок пенсії проводиться
виключно на підставі звернення (заяви)
особи до відповідного територіального
органу Пенсійного фонду або до
уповноваженого ним органу чи
уповноваженій особі. Пенсія
призначається чи перераховується з дня
звернення, крім окремих випадків,
передбачених згаданими Законами.

Згідно ст.45 Закону № 1058-IV перерахунок
призначеної пенсії провадиться в такі
строки: у разі виникнення права на
підвищення пенсії - з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа; у разі
настання обставин, які тягнуть за собою
зменшення пенсії, - з першого числа
місяця, в якому настали ці обставини,
якщо вони мали місце до 15 числа включно,
і з першого числа наступного місяця,
якщо вони мали місце після 15 числа.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку обставинам справи, вірно
застосував Законодавство, яке регулює
ці правовідносини та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу потрібно залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду без
змін.

За таких обставин, доводи, наведені в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи, а висновок суду
першої інстанції є таким, що
ґрунтується на належних та допустимих
доказах.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову
Корольовського районного суду м.
Житомир від "25" квітня 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Ф.Бондарчук

судді: (підпис)
Б.С. Моніч

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Ф.Бондарчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,10024

3-представник позивача ОСОБА_6
АДРЕСА_2,10020

4-відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області
вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

- ,