Справа № 2а/756/227/14
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/756/227/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кричина
Суддя-доповідач: Карпушова
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого Карпушової О.В.,
суддів Бистрик Г.М., Оксененка О.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 в інтересах
позивача ОСОБА_3 на постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від 26 травня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2014 року представником позивача
подано до суду позов до Управління
праці та соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності,
зобов'язання провести перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення,
особі, яка постраждала внаслідок
катастрофи на "ЧАЕС" за період з 1996 року
по 2013 рік.

Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 30 квітня 2014 р. позовні вимоги
з 1996 року по 23.10.2013 залишено без
розгляду.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 26 травня 2014 р. в
частині вимог за 2013 рік відмовлено в
повному обсязі.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, представник позивача подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначено, що Конституція України,
Закони України мають найвищу юридичну
силу, тому відповідач повинен сплатити
допомогу на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Всі особи, які беруть участь у справі,
до апеляційного суду не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, тому
згідно пункту 2 частини першої статті 197
КАС України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до наступних висновків.

Представником позивача оскаржено
постанову про відмову у задоволені
позову про зобов'язання провести
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення, особі, яка постраждала
внаслідок катастрофи на "ЧАЕС" за 2013
рік.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 віднесений до 2 категорії осіб,
які постійно проживали у зоні
безумовного (обов'язкового) відселення
з моменту аварії до прийняття
постанови про відселення.

Позивач перебуває на обліку в
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації та має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення згідно ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до листа відповідача від
09.04.2014 року за № 1617/4089 ОСОБА_3
виплачується допомога на оздоровлення,
розмір якої встановлено постановою
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка складає 90,00 грн.
Допомогу на оздоровлення за 2013 рік йому
нараховано у розмірі 75,00 грн.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист
потерпілого населення, визначені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено право позивача на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат.

Законом передбачено, що розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати, а
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Міністерство праці і соціальної
політики України, як головний
розпорядник коштів, забезпечує через
місцеві органи праці та соціального
захисту населення виплату допомоги на
оздоровлення громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірах, на які затверджені кошториси
і які розраховані згідно постанов
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та від
12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Розпорядники бюджетних коштів нижчого
рівня - управління праці та соціального
захисту населення, беруть бюджетні
зобов'язання та проводять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами, як це
передбачено ст.51 Бюджетного кодексу
України.

Розміри щорічної допомоги на
оздоровлення відповідної категорії
громадян, на яких розповсюджується дія
Закону України «Про статус ї
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлюється цим
законом.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011
закріплено, що в одних законах
безпосередньо встановлено розміри
соціальних виплат, а в інших їх
визначення віднесено до повноважень
Кабінету Міністрів України. Відповідно
до положень законів України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначення
порядку та розмірів соціальних виплат
віднесено до відання Кабінету
Міністрів України.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів
України № 562 від 12.07.2005 року «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
встановлений розмір допомоги на
оздоровлення, а саме - 75,00 гривень для 2
категорії осіб, які постійно проживали
у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення з моменту аварії до
прийняття постанови про відселення.

Відповідно до п.4 прикінцевих положень
ЗУ «Про державний бюджет на 2013 рік» у 2013
році норми і положення статей 20, 21, 22,23,
30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
«Про статус ї соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

На теперішній час вищезазначені
положення та постанова Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не визнано
неконституційними.

Таким чином, позивач має право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується особам,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі,
який встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Тому, як правильно зазначив суд першої
інстанції, є правомірними дії
відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу допомоги на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562, а
тому відсутні підстави для задоволення
позову.

Колегія суддів вважає, що доводи
апелянта не заслуговують уваги,
оскільки не спростовують вірних
висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому підстав для
скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1
п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254
ч.5 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
в інтересах позивача ОСОБА_3 на
постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 26 травня 2014 р., залишити без
задоволення.

Постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 26 травня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання
протиправною бездіяльності, залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Головуючий:
О.В.Карпушова

Судді:
Г.М.Бистрик

О.М.Оксененко

.

Головуючий суддя
Карпушова О.В.

Судді:
Бистрик Г.М.

Оксененко О.М.