Справа № 823/3336/13-а
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3336/13-а
інстанції: Руденко А.В.;
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
Головуючого судді
Суддів:
розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційні скарги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,
Кам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 04
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Кам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(далі - ФОП ОСОБА_3) звернувся до
Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
Кам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області (далі - Кам`янська ОДПІ) про
скасування податкових
Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 23 жовтня 2012
року позов задоволено, визнано
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення Кам`янської ОДПІ
Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року постанову суду першої інстанції
Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 15 жовтня 2013 року
постанову і ухвалу суду першої та
апеляційної інстанцій скасовано, а
справу направлено для продовження
розгляду до суду першої інстанції.
Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року позов задоволено частково,
визнано протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення
частині визначення грошового
зобов'язання з ПДВ у сумі 2221,00 грн. за
основним платежем та у сумі 68,65 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями, та
визначення грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у сумі
5291,00 грн. за основним платежем та у сумі
1322,98 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями. В іншій частині позову
На постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 04
грудня 2013 року позивач та відповідач
подали апеляційні скарги, в яких
просять її скасувати та ухвалити нову
постанову, якою позивач просить позов
задовольнити в повному обсязі, а
відповідач - відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.
Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до матеріалів справи,
Кам`янською ОДПІ проведено
документальну планову виїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2011 р., за результатами якої складено
Даною перевіркою встановлено
порушення позивачем:
- пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», та пп. 177.2, 177.3,
177.4 ст. 177, пп. 138.1.1, 138.1.2, п. 138.1 ст. 138
Податкового Кодексу України, в
результаті чого встановлено недоплату
податку з доходів фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
в періоді, що перевірявся, в загальному
розмірі 101322,73 грн.;
- пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», п. 187.1 ст. 187, п. 198.1 та п. 198.6 ст.
198, п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу
України, в результаті чого встановлено
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в
- п. 19.2 ст. 19 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб", п. 176.2
ст. 176 Податкового кодексу України, в
результаті чого до бюджету не утримано
та не перераховано суму 2385,90 грн.
податку на доходи фізичних осіб при
виплаті доходу найманому працівникові
На підставі акта перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення:
визначення позивачу 9071,82 грн.
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за результатами річного
декларування та штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 2 267,95 грн.;
визначення 101322,73 грн. зобов'язання з
податку на доходи найманих працівників
та штрафних (фінансових) санкцій в сумі
податку на додану вартість та штрафних
Не погоджуючись із зазначеним
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач оскаржив їх в
адміністративному порядку. Рішенням
ДПС у Черкаській області від 13.06.2012 р.
первинної скарги, скасовано податкове
повідомлення-рішення від 05.04.2012 р.
позивача фінансових санкцій по податку
з доходів фізичних осіб в сумі 7634,76 грн.,
в іншій частині збільшення грошового
зобов'язання в сумі 88 479,63 грн. залишено
без змін, а також збільшено суму
грошового зобов'язання по податку з
На підставі вказаного рішення ДПС
у Черкаській області відповідачем
надіслано позивачу податкові
повідомлення-рішення від 25.06.2012 р.
доходи фізичних осіб та 2267,95 грн.
про сплату 101322,73 грн. по податку з
грн. застосованої штрафної санкції.
Відповідно до пункту 5.1 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин) валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 цієї
статті визначено, що до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.
Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 статті
1 Закону України "Про податок на додану
вартість" (чинного на час виникнення
спірних правовідносин), податковий
кредит - сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.
Підпункти 7.2.1, 7.2.3 пункту 7.2 статті
7 цього Закону передбачають обов'язок
платника податку надати покупцю
податкову накладну з відповідними
реквізитами, яка складається в момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця та є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
Згідно пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7
зазначеного Закону право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрований як
платники податку у порядку,
передбаченому ст. 9 цього Закону.
Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
цього Закону встановлено, що датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).
Згідно підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 цього Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.
Аналогічні положення закріплені
у ст.ст. 139, 198 Податкового кодексу
Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
При цьому, колегія суддів
враховує те, що чинне законодавство
України не ставить в залежність
виникнення у платника ПДВ права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. На сторону
цивільно-правової угоди - покупця
товару (робіт, послуг), яка є платником
податків, не покладено обов'язку в
подальшому за можливі будь-які
неправомірні дії будь-кого з
постачальників при створенні
підприємства та здійсненні
господарської діяльності або через
відсутність висновків зустрічних
перевірок зазнавати певних негативних
наслідків у вигляді позбавлення права
на формування валових витрат та
податкового кредиту та донарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на прибуток.
Разом з тим, колегія суддів
звертає увагу на наступні обставини.
Згідно акту перевірки, висновок
податкового органу про допущенні
позивачем порушення ґрунтується на
неправомірному включенні до витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, суми податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
товарів (послуг), які документально не
підтверджені та витрат на підставі
документів виписаних ПП «БВП-Буд»і ТОВ
На виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від 15
жовтня 2013 року, колегія суддів
зазначає, що висновки відповідача в
акті перевірки щодо оформлення
податкових накладних ПСП «Ньютон» та
ТОВ «САВСЕРВІС-МОВА» з порушенням норм
законодавства та неправомірне
включення суми податку на додану
вартість, що входить до ціни придбаних
товарів по чекам на паливно-мастильні
матеріали від ПП «Везувій», жодним
чином не обґрунтовані.
При цьому, податковим органом під
час розгляду справи не ставиться під
сумнів реальність та товарність
правовідносин позивача з ПП «Везувій»,
ПСП «Ньютон», та ТОВ «САВСЕРВІС-МОВА», а
тому вказані обставини не потребують
Як вбачається з акту перевірки,
позивачем укладено наступні договори:
- з ПП «БВП-Буд» (підрядник)
договір від 01.09.2010 р. на проведення
робіт по влаштуванню покриття із
тротуарної плитки (ФЕМів) на загальну
вартість 935000,00 грн.;
- з ТОВ «Житлобуд-БК» договір №24
від 01.04.2011 р. на виконання робіт по
влаштуванню покриття з ФЕМів на
- з ТОВ «Житлобуд-БК» договір №23
від 01.04.2011 р. на виконання робіт по
влаштуванню покриття з ФЕМів на
На підтвердження реальності
виконання вказаних договорів
позивачем надані такі первинні
документи, зокрема як, фотокопії актів
здачі-прийняття робіт (наданих послуг),
рахунки-фактури, податкові накладні та
Проте, такі первинні документи не
підтверджують факт надання послуг
(виконання робіт), оскільки містять
лише загальні найменування таких робіт
та не розкривають зміст та обсяг
господарських операцій. Також, із
наданих позивачем документів не
вбачається, які саме критерії
використовувались для визначення
вартості послуг (робіт).
Крім того, договори від 01.09.2010 р.,
№23 та №24 від 01.04.2011 р., не передбачають
такі істотні умови договору, як місце
виконання робіт та їх обсяг.
Таким чином, позивачем до складу
витрат безпідставно віднесені витрати
за четвертий квартал 2010 року на суму
на суму 141179,37 грн., а також податковий
господарськими операціями з ПП
«БВП-Буд» та ТОВ «Житлобуд-БК».
Відповідно до п. 177.2 ст. 177
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка в грошовій і не грошовій формі)
і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
Як вбачається з матеріалів
справи, у книзі обліку доходів і витрат
за 2011 рік відображені документально
підтверджені витрати позивача у сумі
1212152,26 грн., однак у податковій
декларації про майновий стан та доходи
за 2011 рік позивачем відображено
витрати у сумі 1646268,58 грн. Різницю
складає сума 434116,32 грн., що є витратами,
які не підтверджені документально, а
тому висновки перевірки в цій частині є
На підтвердження відображення
витрат у сумі 1646268,58 грн. позивачем
надано книгу обліку доходів і витрат за
2011 рік, у якій відображено витрати у
вказаній сумі. В свою чергу, відповідач
надав копію книги обліку доходів і
витрат за 2011 рік, у якій відображені
витрати у сумі 1212152,00 грн., яка надана
позивачем при проведенні перевірки,
про що не заперечується останнім.
Позивачем надані суду не
відображені у книзі обліку доходів і
витрат за 2011 рік на момент перевірки
копії накладних №1 від 31.01.2011 р. на суму
грн. ФОП ОСОБА_5, накладних №192 від 29.04.2011
р., №321 від 26.08.2011 р. та №401 від 26.09.2011
р. ФОП ОСОБА_4, акта виконаних робіт та
довідки ф. КБ-3 про вартість виконаних
будівельних робіт ТОВ
за серпень 2011 року та акта виконаних
будівельних робіт ТОВ
за вересень 2011 року.
Також, згідно письмових пояснень
позивача документи по
взаємовідносинах з ТОВ
«Інтербудтехсервіс» за період з 01.01.2010
р. по 05.07.2011 р., які підтверджують
понесені позивачем витрати у 2011 році,
не можуть бути надані у зв'язку з їх
вилученням, здійсненим 05.07.2012 р.
управлінням податкової міліції ДПС у
Позивачем не надані виписки по
банківських рахунках та квитанції до
прибуткових касових ордерів, які
підтверджують фактичну оплату
вартості товарів, робіт та послуг за 2011
рік на суму 434116,32 грн., в тому числі за
наданими накладними та актами
виконаних робіт, тому надані позивачем
накладні та акти виконаних робіт за
відсутності їх оплати не підтверджують
витрати позивача у вказаній сумі.
Надані позивачем копії квитанцій
до прибуткових касових ордерів №3 від
29.04.2011 р., №4 від 30.05.2011 р., №25 від 24.09.2011 р.
та №37 від 23.09.2011 р. ТОВ
«Інтербудтехсервіс» підтверджують
оплату за автопослуги, та не стосуються
оплати вартості виконаних будівельних
робіт, виконаних вказаним
Щодо заниження податкових
зобов'язань з податку на додану
року встановлено, що згідно з
податковими деклараціями за квітень та
травень 2011 року, розшифровками
податкових зобов'язань та податкового
кредиту до вказаних декларацій та
реєстрами виданих та отриманих
податкових накладних за квітень та
травень 2011 р., позивач не включив до
складу податкових зобов'язань податок
податковою накладною №1810 від 29.04.2011
цьому включив вказану суму податку на
додану вартість до податкових
зобов'язань за червень 2011 року.
При цьому, позивач не включив до
складу податкових зобов'язань за
червень 2011 року податок на додану
накладною №1812 від 31.05.2011 р. на загальну
Згідно з уточнюючим розрахунком
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за травень 2011 року, поданим у
грудні 2011 р., коригування податкових
Таким чином, висновки податкового
органу щодо заниження позивачем
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за квітень 2011 року на
№1810 від 29.04.2011 р., є обгрунтованими.
Крім того, оскільки відповідачем
фактичне здійснення господарських
операцій, відображених у податкових
накладних, оформлених з недоліками, не
заперечується, висновки перевірки про
завищення податкового кредиту на суму
податку на додану вартість 2401,55 грн. та
порушення внаслідок цього вимог п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України є
Пунктом 7 підрозділу 10 розділу 20
Податкового кодексу України
передбачено, що штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.
Відповідно до вказаних норм до
позивача за вказане порушення
застосовані штрафні санкції: за січень
2001 р. - 1 грн., за лютий 2011 р. - 1 грн., за
березень 2011 р. - 1 грн., за липень 2011 р. - у
сумі 36,50 грн. (розрахунок: 146 грн. х 25%) та
за серпень 2011 р. у сумі 29,25 грн.
(розрахунок: 117 грн. х 25%), всього 68,75 грн.
З огляду на викладене, податкове
повідомлення-рішення від 05.04.2012 р.
зобов'язання з податку на додану
та підлягає скасуванню в частині
визначення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 2221,00
грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 68,75 грн.
Щодо застосування ставки податку
у розмірі 17 відсотків колегія суддів
Відповідно до п. 177.1 ст. 177
Податкового кодексу України доходи
фізичних осіб - підприємців, отримані
протягом календарного року від
провадження господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Згідно п. 177.2 ст. 177 цього Кодексу
об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
Абзацом 1 пункту 167.1 статті 167
Податкового кодексу України визначено
ставку податку з доходів фізичних осіб
у розмірі 15 відсотків бази
Згідно абзацу 2 пункту 167.1 статті
167 Податкового кодексу України (в
чинній редакції на час виникнення
спірних правовідносин), якщо загальна
сума отриманих платником податку у
звітному податковому місяці доходів,
зазначених у абзаці першому цього
пункту, перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, ставка
податку становить 17 відсотків суми
перевищення з урахуванням податку,
сплаченого за ставкою, визначеною в
абзаці першому цього пункту.
При цьому, вказаною нормою
встановлена ставка податку у розмірі 17
відсотків за місячний податковий
період, а тому вона не могла бути
застосована до фізичних
осіб-підприємців, для яких податковим
Отже, застосування ставки 17
відсотків до доходу позивача за
січень-липень 2011 року у сумі 5291,93 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 25 відсотків у сумі
1322,98 грн. є безпідставним.
З огляду на те, що збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб здійснено за
податковим повідомленням-рішенням від
повідомлення-рішення підлягає
частковому скасуванню.
Доводи апеляційних скарг не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
задоволення позову частково, а тому
апеляційні скарги позивача та
відповідача необхідно залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 04
грудня 2013 року - без змін, оскільки вона
ухвалена з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд,-
Апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, Кам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в порядку та строки
передбачені ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.

Повний текст ухвали
складено 24.06.2014 р.

Головуючий суддя
Сорочко Є.О.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.