Справа № 270/1940/14-а
Суддя: Неженцева О. В.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Центрально-Міський районний суд м.
Справа № 270/1940/14-а
Провадження № 2-а/270/77/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року
місто Макіївка

Центрально - Міський районний суд
міста Макіївки Донецької області у
складі :

головуючої по справі судді
Неженцевої О.В.

при
секретарі
Опалюк С.В.

за участю
представників позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача Пащенко В.В.

розглянувши у приміщенні місцевого
суду в місті Макіївка справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Макіївської міської ради про
зобов`язання скасувати відповідні
пункти Правил благоустрою,
санітарного утримання території,
забезпечення чистоти і порядку в
місті Макіївка в новій редакції,
затверджених рішенням № 15/8 від 30
листопада 2011 року, та стягнення
судових витрат,

В С Т А Н О В И В :

17 квітня 2014 року на розгляд до
суду надійшов адміністративний позов
ОСОБА_4 до виконкому Макіївської
міської ради про зобов`язання
скасувати пункти 21.3, 21.4 та 21.5 Правил
благоустрою, санітарного утримання
території, забезпечення чистоти і
порядку в місті Макіївка в новій
редакції, затверджених рішенням № 15/8
від 30 листопада 2011 року, та стягнення
судових витрат.

Згідно ухвали суду від 13 травня
2014 року було проведено заміну
відповідача на належного- Макіївську
міську раду.

Позивач ОСОБА_4, який був належним
чином повідомлений про час та місце
судового розгляду, не використав свого
процесуального права на безпосередню
особисту участь у судовому засіданні,
подав заяву про проведення розгляду
справи в присутності його
представника - адвоката ОСОБА_1.( а.с.26).

У судовому засіданні його
інтереси були представлені
адвокатом ОСОБА_1, а під час розгляду
справи по суті також став приймати
участь його представник по
нотаріально посвідченій довіреності
ОСОБА_2.( а.с. 27-28,94).

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 заявлені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі і на
їх обґрунтування зазначив про те, що
ОСОБА_4 є суб`єктом підприємницької
діяльності з правом надання
телекомунікаційних послуг. 11 березня
2014 року він письмово звернувся до
Макіївської міської ради з заявою про
надання нормативно- правового
обґрунтування згідно вимог діючого
законодавства України Розділу 21
Правил благоустрою, санітарного
утримання території, забезпечення
чистоти і порядку в м. Макіївка в новій
редакції, які затверджені рішенням
міської ради № 15/8 від 30 листопада 2011
року( далі- Правил ). В поданій заяві
ОСОБА_4 просив врахувати викладені у
заяві зауваження та вжити законних
заходів, спрямованих на усунення
прямо заборонених законом обмежень
щодо здійснення господарської
діяльності у сфері телекомунікацій
та наданні послуг телерадіомовлення;
скасувати розділ 21 цього рішення №
15/8 від 30 листопада 2011 року Макіївської
міської ради; надати письмове
нормативно - правове обґрунтування
цього 21 розділу Правил окремо по
кожному пункту. 16 квітня 2014 року на
подану заяву ним було отримано
відповідь за вихідним № 21/29-01289, в якій
відповідач повідомив, що включення до
Правил розділу 21 було вимушеним
кроком та зазначив, що у разі прийняття
на законодавчому рівні Порядку
розташування телекомунікаційних
мереж ( мереж Інтернет) у
багатоквартирних будинках, розділ 21
Правил буде приведено у відповідність
до норм чинного законодавства, тим
самим погодившись з неправомірністю
цього розділу.

Враховуючи те, що згідно статті
19 Конституції України органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов`язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, а згідно статті 23
Господарського кодексу України органи
місцевого самоврядування здійснюють
свої повноваження щодо суб`єктів
господарювання виключно в межах,
визначених Конституцією України,
законами про місцеве самоврядування
та іншими законами, що передбачають
особливості здійснення місцевого
самоврядування в містах Києві та
Севастополі, вважають, що саме
Конституція та інші закони України
встановили правовий порядок
діяльності органів місцевого
самоврядування, а саме діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачено Конституцією
та законами України.

Посилаючись на положення
Конституції України, статтю 26 Закону
України « Про місцеве самоврядування»,
статті 380, 382, 358 Цивільного кодексу
України, рішення Конституційного
Суду України від 02 березня 2004 року по
справі № 4-рн/2004, представники позивача
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають
неправомірними пункти 21.3, 21.4 та 21.5 цих
Правил, з наступних підстав.

Щодо неправомірності пункту
21.3 Правил. Позивачем ОСОБА_4
здійснювалися та здійснюються
заходи щодо встановлення
телекомунікаційного обладнання
(системи Інтернет тощо) в
багатоквартирних будинках, для чого
необхідно здійснювати дії щодо
прокладення кабелю, дротів тощо,
встановлення відповідних коробів тощо
на фасаді будинку, горищі будинку,
сходових клітинах під`їздів. У 2008-2010
роках, до затвердження цих Правил,
позивачем укладалися письмові
договори з будь-яким із мешканців
цього багатоквартирного будинку, де
необхідно проводити ці дії і не
потребувалося отримання згоди на це
у вигляді укладання договорів ( з
наданням зазначеного переліку
документів) з управителями
(підприємствами, установами,
організаціями, які управляють та/або
обслуговують житловий фонд), як це
за пунктом 21.3 передбачають Правила. З
посиланням на положення статей 382, 358
ЦК України, вважають, що виключно
власники квартир та нежитлових
приміщень в багатоквартирних будинках
мають право колективно визначати
долю своєї співвласності, в тому числі
визначати виконавця послуг з
управління будинком, надання послуг з
утримання будинку, споруд та
прибудинкової території, надання
комунальних послуг, визначати порядок
використання та розпорядження майном
загального користування. З
урахуванням положень ст. 10 Закону
України « Про приватизацію державного
житлового фонду» та рішення
Конституційного суду України від 02
березня 2004 року по справі № 4-рн/2004,
приміщення загального користування
багатоквартирних житлових будинків
належать власникам квартир на праві
спільної сумісної власності та не
належать територіальній громаді на
праві комунальної власності.

Завданням Правил є встановлення
порядку благоустрою та утримання
земельних ділянок, які
використовуються для розміщення
об`єктів благоустрою у м. Макіївка. Між
тим, положення статті 13 Закону України
« Про благоустрій населених пунктів»
не відносять багатоквартирні будинки
до території загального
користування та об`єктів благоустрою.
Тому відповідно юридична дія Правил
не повинна розповсюджуватися на
багатоквартирні будинки і положення
п. 21.3 Правил є неправомірними щодо
необхідності укладання таких
письмових договорів з житлово-
комунальними організаціями,
об`єднаннями співвласників
багатоквартирних будинків (ОСББ),
асоціаціями співвласників
багатоквартирних будинків (АСББ) тощо.
Стверджували, що в рамках положень
чинного законодавства, без
урахування п. 21.3 Правил, позивач для
проведення дій по встановленню
телекомунікаційного обладнання у
багатоквартирних будинках повинен
отримати згоду ( у вигляді укладання
договору) лише у мешканців однієї із
квартир, яка розташована у цьому
будинку( незалежно від того-
приватизована квартира чи ні), і не
повинен укладати такі договори з
управителями житлового фонду, бо такий
мешканець однієї з квартир і буде
при укладанні договорів з позивачем
визначати волю інших власників (
наймачів) квартир із цього ж
багатоквартирного будинку. Наполягали
на тому, що зазначений пункт 21.3
обмежує право суб`єкта господарської
діяльності ОСОБА_4 на здійснення у
повному обсязі своєї господарської
діяльності, дозвіл на проведення
якої він отримав у встановленому
законом порядку.

Щодо неправомірності пункту 21.4
Правил. Зазначеним пунктом Правил
передбачено покладання зобов`язання
всіх суб`єктів господарювання в
сфері надання телекомунікаційних
послуг впорядкувати договірні
відносини відповідно до зазначених
положень Правил. Вважають, що по
правовій суті укладання таких
договорів є правовідносинами найму.
Між тим, правом передавати майно у
найм, як це передбачено положеннями
статті 761 ЦК України, має лише власник
речі або особа, якій належать майнові
права. Таким чином укладання
договірних відносин з управителями
багатоквартирних будинків у м.
Макіївка є грубим порушенням прав та
інтересів власників цих
багатоквартирних будинків.
Правовідносини по укладанню
договорів найму комунального майна,
належного територіальній громаді м.
Макіївки на праві власності повинно
регулюватись Законом України « Про
оренду державного і комунального
майна», який не передбачає
повноваження органа місцевого
самоврядування регулювати
правовідносини у цій сфері. Укладання
господарського договору, яким і буде у
разі дотримання п.21.3 та 21.4 Правил
такий договір, є обов`язковим для
сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання
якого є обов`язковим для суб`єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов`язковості
укладання договору для певних
категорій суб`єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування, що
передбачено ч.3 ст. 179 Господарського
кодексу України. Стверджували, що
зазначення у пункті 21.4 обов`язку
укладати такі господарські договори
з управителями (підприємствами,
установами, організаціями, які
управляють та/або обслуговують
житловий фонд) є протиправним, що
вказує на неправомірність пунктів 21.3
та 21.4 Правил.

Щодо неправомірності пункту 21.5
Правил, то його сутність є слідством
неправомірності пунктів 21.3 та 21.4
Правил, бо передбачає проведення
демонтажу технічних засобів
телекомунікацій та
телекомунікаційних мереж у м.
Макіївці, які з порушенням Порядку,
визначеному цими Правилами,
розташовані у багатоквартирних
будинках міста Макіївки, з накладенням
адміністративного стягнення на
винних юридичних чи фізичних осіб.
Стверджували, що жодною правовою
нормою не передбачена адміністративна
відповідальність за розташування
технічних засобів телекомунікацій та
телекомунікаційної мережі в
порушення правил благоустрою,
санітарного утримання території,
забезпечення чистоти і порядку, що
приймаються органами місцевого
самоврядування, а у разі не існування
у законодавстві такого
адміністративного правопорушення
виключається можливість настання
адміністративної відповідальності за
недотримання їх виконання.

Представники позивача просили
суд зобов`язати Макіївську міську
раду скасувати як неправомірні
пункти 21.3, 21.4 та 21.5 Правил благоустрою,
санітарного утримання території,
забезпечення чистоти і порядку в м.
Макіївка, які затверджені рішенням
Макіївської міської ради № 15/8 від 30
листопада 2011 року.

Представник відповідача-
начальник відділу з юридичної роботи
управління міського житлово-
комунального господарства
Макіївської міської ради Пащенко В.В.,
яка діє на підставі довіреності, у
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала і в обгрунтування своїх
заперечень пояснила, що ОСОБА_4
неодноразово звертався до різних
установ, в тому числі і у березні 2013
року до Макіївської міської ради, з
питання своєї незгоди з розділом 21
Правил. На його письмове звернення
від 25 березня 2013 року йому було надано
письмову відповідь від 09 квітня 2013
року, тому пред`явлення позову у
квітні 2014 року має місце з порушенням
встановленого законом шестимісячного
строку на звернення до суду з
адміністративним позовом. Посилання
позивача у позовній заяві на те, що
при наданні письмової відповіді від
03 квітня 2014 року за вихідним номером
21/29-01289, Макіївська міська рада
погодилася з неправомірністю розділу
21 Правил, є лише припущенням позивача
і не відповідає дійсності, бо у
відповіді зазначалося про те, що має
місце багата кількість
законопроектів, що стосуються порядку
прокладки телекомунікаційних послуг,
тому, якщо на законодавчому рівні буде
врегульоване питання щодо порядку
прокладки мереж телекомунікаційних
послуг у багатоквартирних будинках,
Макіївська міська рада приведе у
відповідність до цього законодавства
і затверджені 30 листопада 2011 року
Правила.

На адресу управління житлового-
комунального господарства Макіївської
міської ради та безпосередньо до
Макіївської міської ради надходили
неодноразові скарги мешканців
багатоквартирних будинків, житлово-
комунальних установ, ОСББ, АСББ тощо з
питання «хаотичного» (довільного) , з
порушенням елементів фасаду
багатоквартирних будинків,
конструкцій даху тощо встановлення
робітниками телекомунікаційних
підприємств міста Макіївки
телекомунікаційних мереж (системи
Інтернет тощо). Під час перевірки
доводів цих звернень було здійснено
фотознімки таких фактів у різних
районах міста, які свідчать про те, що
має місце руйнування житлового
фонду міста, в той час як із бюджету
щорічно виділяється значна частина
коштів на проведення ремонтних робіт
фасадів, дахів таких багатоквартирних
будинків, строк експлуатації яких є
значним. З урахуванням цих обставин,
після проведення відповідної роботи
щодо вивчення чинних нормативно-
правових актів, в рамках наданих
Макіївській міській раді
повноважень, відповідним рішенням
Макіївської міської ради № 15/8 від 30
листопада 2011 року і було затверджено
Правила благоустрою, санітарного
утримання території, забезпечення
чистоти і порядку в м. Макіївка. З
приводу розміщення
телекомунікаційних мереж Державний
комітет України з питань
регуляторної політики та
підприємництва листом від 07 червня 2005
року № 4484 надавав роз`яснення щодо
договірних відносин при
розташуванні мереж з
організацією(установою), у власності
(повному господарському віданні) якої
знаходиться зазначена будівля.
Положеннями частини 6 статті 31 Закону
України «Про телекомунікації»
передбачено право суб`єктів
господарювання, які здійснюють
будівництво телекомунікаційних мереж
загального користування,
встановлювати в приміщеннях, що їм
належать на правах найму,
телекомунікаційне обладнання,
використовувати дахи будинків і
технічні приміщення для встановлення
антен та необхідного обладнання на
підставі договору з власником
приміщення. Положеннями статті 1
Закону України « Про житлово-
комунальні послуги» передбачено
поняття « управителя», тому у
розділі 21 Правил у пункті 21.3 у було
зроблено посилання на те, що
влаштування технічних засобів
телекомунікацій та
телекомунікаційних мереж у
багатоквартирних будинках повинно
здійснюватися на підставі договірних
правовідносин з управителями
(підприємствами, установами,
організаціями, які управляють та/або
обслуговують житловий фонд), а такими
підприємствами є житлово- комунальні
організації, ОСББ, АСББ, керуючі
компанії тощо. Саме з метою
дотримання положень Цивільного
кодексу України щодо регулювання
права спільної власності в пункті 21.3
Правил було зазначено, що до проекту
договору на влаштування
телекомунікаційних мереж у
багатоквартирному будинку необхідно
додавати письмову згоду всіх
мешканців будинку. Твердження ж
позивача та його представників про
те, що багатоквартирні будинки не
належать до комунальної власності,
суперечать положенням частини 1 статті
60 та пункту 5 статті 16 Закону України
« Про місцеве самоврядування в
Україні».

Вважає, що прийняття пунктів 21.3,
21.4 Правил було здійснено на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України, і твердження
позивача та його представників про їх
неправомірність є безпідставними та
помилковими.

На обґрунтування правомірності
пункту 21.5 Правил, представник
відповідача зазначила про те, що з
урахуванням того, що розділ 21 по
організації прокладки
телекомунікаційних мереж( мереж
Інтернет) у багатоквартирних будинках
було викладено у Правилах
благоустрою, то положеннями статті 152
Кодексу України про адміністративні
правопорушення передбачена
адміністративна відповідальність за
порушення правил благоустрою
територій міст та інших населених
пунктів, і з цієї причини не
заслуговують задоволенню позовні
вимоги щодо неправомірності пункту
21.5 Правил.

Крім того, представником
відповідача було зазначено про те, що
зазначені Правила були своєчасно та
належним чином оприлюднені на
офіційному сайті Макіївської міської
ради, тому на підставі вищенаведених
доводів просила у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 відмовити за
безпідставністю.

Вислухавши пояснення
представників сторін, вивчивши
матеріали справи та дослідивши
докази, в межах заявлених позовних
вимог (статті 11 КАС України) суд
установив наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може
бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин
від порушень з боку у тому числі
органів державної влади. У справах
щодо оскарження рішень суди
перевіряють чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом
законності, відповідно до якого суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а
також міжнародних договорів, згода на
обов`язковість яких надана Верховною
Радою України.

Згідно п.44 статті 26 Закону України «
Про місцеве самоврядування в Україні»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішується питання встановлення
відповідно до законодавства правил з
питань благоустрою території
населеного пункту, забезпечення в
ньому чистоти і порядку, торгівлі на
ринках, додержання тиші в громадських
містах, за порушення яких передбачено
адміністративну відповідальність.

Посилання у позовній заяві ОСОБА_4
на те, що багатоквартирні будинки не
відносяться до території загального
користування та до об`єктів
благоустрою, тому на них не повинна
розповсюджуватись юридична дія
Правил, не приймається судом до уваги
з наступної пістави.

Відповідно до положень статті 7 Закону
України «Про житлово- комунальні
послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV
до повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері житлово-
комунальних послуг належить
управління об`єктами у сфері
житлово- комунальних послуг, що
перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання
та ефективної експлуатації.

Із матеріалів справи убачається, що
з метою удосконалення підходів щодо
поліпшення стану благоустрою,
санітарного утримання, забезпечення
чистоти і порядку на території міста,
керуючись Законом України « Про
благоустрій населених пунктів»,
статтею 26 Закону України « Про місцеве
самоврядування в Україні», статтею 10
Статуту територіального громади міста
Макіївки, рішення Макіївської міської
ради від 30 листопада 2011 року № 15/8 були
затверджені Правила благоустрою,
санітарного утримання території,
забезпечення чистоти і порядку в м.
Макіївка. ( а.с.32-53).

Розділом 21 «Організація прокладки
телекомунікаційних мереж (мереж
Інтернет) у багатоквартирних будинках
в м. Макіївка» (пункти 21.1, 21.2, 21.3, 21.4 та
21.5) передбачено порядок та умови
проведення таких дій
телекомунікаційними установами,
підприємствами.

Предметом даного спору між сторонами
є положення пунктів 21.3, 21.4 та 21.4 цих
Правил.

Відповідно до пункту 21.3 Правил
влаштування технічних засобів
телекомунікацій та
телекомунікаційних мереж у
багатоквартирних будинках повинно
здійснюватися на підставі договірних
правовідносин з управителями
(підприємствами, установами,
організацями, які управляють та/або
обслуговують житловий фонд). Для
укладання договору на влаштування
технічних засобів телекомунікацій та
телекомунікаційних мереж у
багатоквартирних будинках оператори/
провайдери телекомунікацій
звертаються до підприємств, установ,
організацій, які утримують та/або
обслуговують житловий фонд. До
проекту додається перелік
документів, визначений частиною 3 п.21.3
Правил.

Відповідно до пункту 21.4 Правил
всі суб`єкти господарювання в сфері
надання комунікаційних послуг після
введення в дію даних Правил, з метою
єдиної технічної політики в місті
повинні впорядкувати договірні
правовідносини визначені цими
Правилами, щодо влаштування засобів
телекомунікацій та
телекомунікаційних мереж у

м. Макіївка, які розташовані у
багатоквартирних будинках.

Технічні засоби
телекомунікацій та телекомунікаційні
мережі у м. Макіївка, які розташовано
у багатоквартирних будинках міста
Макіївки з порушеннями порядку
визначеному цими Правилами,
відповідно до п.21.5 Правил, підлягають
демонтажу з накладенням
адміністративного стягнення на винних
юридичних чи фізичних осіб.

Відповідно до положень статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення
до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або
іншими законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строй,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Із матеріалів справи убачається,
що адміністративний позов ОСОБА_4
було подано до суду 17 квітня 2014 року і
у позові ставиться питання про те, що
затверджені рішення Макіївської
міської ради 30 листопада 2011 року
Правила порушують права, свободи та
законні інтереси позивача.

Представником відповідача було
зазначено у судовому засіданні про
те, що ОСОБА_4 ще 25 березня 2013 року
звертався до Макіївської міської ради
з питання незгоди з розділом 21 Правил,
і на це звернення ними було надано 09
квітня 2013 року письмову відповідь, про
що суду було надано витяг з реєстру
відправки поштової кореспонденції (
а.с. 64-74,95).

Отримання такої кореспонденції
із Макіївської міської ради не
визнав у судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_1

Враховуючи те, що у зв`язку з
відсутністю належних даних про те, що
відповідь Макіївської міської ради
від 09 квітня 2013 року була отримана
адресатом ОСОБА_4 (розписки тощо), і
відповідачем не було доведено перед
судом про отримання цієї відповіді
ще у квітні 2013 року, суд приходить до
висновку про те, що зазначений
адміністративний позов було подано
до суду без пропущення установленого
законом строку звернення до
адміністративного суду, тому вважає
необхідним проводити розгляд
позовних вимог по суті.

Матеріалами справи встановлено,
що позивач ОСОБА_4 є суб`єктом
підприємницької діяльності з правом
здійснення будівництва
телекомунікаційних мереж.

У судовому засіданні судом було
встановлено, що будівництво
телекомунікаційних мереж у місті
Макіївці здійснюється у
багатоквартирних будинках різними
способами: через дах, по фасаду
будинку, на сходових клітинках
під`їздів тощо.

Представником відповідача були
надані суду належні та достатні
докази того, що у місті Макіївці має
місце прокладення телекомунікаційних
мереж операторами та провайдерами
без урахування будівельних вимог та
експлуатаційних характеристик, з
пошкодженням інженерних
конструктивів будинків та псування
зовнішнього виду фасадів будинків,
що підтверджується великою кількість
скарг громадян з цього приводу із
зафіксованими на фото даними таких
пошкоджень. ( а.с. 83-89).

У суду немає законних підстав
ставити під сумнів ці факти, крім
того суд вважає, що ці обставини є
загальновідомими і не потребують
доказуванню.

Як убачається із розділу 2
Правил «Визначення термінів» поняття
«телекомунікаційна мережа», «технічні
засоби телекомунікацій»
застосовуються у Правилах у тому ж
розумінні та відповідності до статті
2 Закону України «Про
телекомунікації».

Відповідно до частини 6 статті 31
Закону України «Про телекомунікації»
від 18 листопада 2003 року № 1280-IV суб`єкти
господарювання, які здійснюють
будівництво телекомунікаційних мереж
загального користування, можуть
установлювати в приміщеннях, що їм
належать на правах найму,
телекомунікаційне обладнання,
використовувати дахи будинків і
технічні приміщення для
встановлення антен та необхідного
обладнання на підставі договору з
власником приміщення.

Згідно роз`яснень Державного
комітету України з питань
регуляторної політики та
підприємництва, викладених у листі
від 07 червня 2005 року № 4484, у порядку
виконання положень частини 6 статті 31
Закону України « Про телекомунікації»
для встановлення мережі
стільникового радіозв`язку(антени) на
даху будівлі, яка знаходиться у
комунальній власності, суб`єкту
господарювання необхідно укласти
договір з організацією( установою), у
власності ( повному господарському
віданні) якої знаходиться зазначена
будівля. Для наведених вище цілей
між сторонами доцільно укласти
договір на право користування чужим
майном (сервітут) у встановленому
законодавством порядку (глава 32
Цивільного кодексу України).( а.с.103)

Доводи позивача, підтримані у
судовому засіданні його
представниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про
те, що тільки власники квартир у
багатоквартирних будинках мають право
висловлювати свою згоду на
прокладання телекомунікаційних мереж
суб`єктом господарювання, бо саме вони
є власниками своїх квартир та
приміщень загального користування,
про що дав роз`яснення
Конституційцний Суд України у рішенні
від 02 березня 2004 року, не приймаються
судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 1
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19
червня 1992 року № 2482-XII приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках,
призначених для проживання сімей та
одиноких осіб, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів, та належних до
них господарських споруд і приміщень
( підвалів, сараїв і т.ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Згідно Рішення Коституційного
Суду України від 02 березня 2004 року №
4-рп/2004 по справі № 1-2/2004 допоміжні
приміщення ( підвали, сараї, кладочки,
горища, колясочні і т.ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
квартир ( кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об`єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього. Власник(власники)
неправатизованих квартир
багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками)
допоміжних приміщень нарівні з
власниками приватизованих квартир.

Між тим, відповідно до статті 1
Закону України «Про житлово-
комунальні послуги» управителем є
особа, яка за договором з власником чи
балансоутримувачем здійснює
управління будинком, спорудою,
житловим комплексом або комплексом
будинків і споруд і забезпечує його
належну експлуатацію, відповідно до
закону та умов договору.

Як раніше було зазначено,
положеннями частини 6 статті 31 Закону
«Про телекомунікації» передбачено
право встановлювати
телекомунікаційне обладнення лише в
приміщення, що належить суб`єктам
господарювання на правах найму, а вже
використовувати дахи і технічні
приміщення для встановлення антен та
необхідного обладнання на підставі
договору з власником приміщення.

Таким чином, враховуючи те, що
саме цей Закон встановлює правову
основу діяльності у сфері
телекомунікацій, і визначає
повноваження держави щодо управління
та регулювання зазначеної діяльності,
а також права, обов`язки та засади
відповідальності фізичних і
юридичних осіб, які беруть участь у
даній діяльності або користуються
телекомунікаційними послугами (ст.1
Закону), при здійсненні будівництва
телекомунікаційних мереж загального
користування повинні бути дотримані
положення частини 6 статті 31 цього
Закону, а пункт 21.3 Правил не суперечать
вищевказаним положенням Закону
України « Про телекомунікації», а лише
конкретизує їх у частині зазначення,
що укладання договору необхідно
проводити з управителем
(підприємствами, установами,
організаціями, які управляють та/або
обслуговують житловий фонд).

Посилання при обгрунтуванні
позовних вимог щодо неправомірності
п. 21.3 Правил представників позивача на
положення статті 358 ЦК України, не
приймаються судом до уваги, бо
зазначеною нормою регламентовано
здійснення права спільної часткової
власності, поняття якої викладено у
статтях 355 та 356 ЦК України.

Між тим, прокладання
телекомунікаційних мереж суб`єктами
господарювання у багатоквартирних
будинках може бути як у будинках, де
розташовані приватизовані квартири,
так і у будинках, де розташований
державний житловий фонд, яким
відповідно до статті 1 Закону України
« Про приватизацію державного
житлового фонду» є житловий фонд
місцевих Рад народних депутатів та
житловий фонд, який знаходиться у
повному господарському віданні чи
оперативному управлінні державних
підприємств, організацій, установ.

Проаналізувавши встановлені
обставини по справі, оцінивши надані
сторонами в силу положень статті 11 КАС
України докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку про те, що пункт 21.3
Правил прийнято Макіївською міською
радою у межах наданих їй повноважень
та відповідно до вимог чинного
законодавства, без порушення якимсь
чином прав, свобод та інтересів
позивача.

Враховуючи те, що положення
пункту 21.4 Правил передбачають
обов`язок усіх суб`єктів
господарської діяльності в сфері
надання телекомунікаційних послуг
впорядкувати договірні відносини, а
судом не було встановлено
неправомірність положень п.21.3 Правил,
то суд приходить до висновку про
відсутність даних про неправомірність
і пункту 21.4 цих Правил.

Положеннями статті 152 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення передбачена
адміністративна відповідальність за
порушення правил благоустрою
територій міст та інших населених
пунктів, тому доводи позивача та його
представників про те, що жодною
правовою нормою не передбачена
адміністративна відповідальність за
розташування технічних засобів
телекомунікацій та
телекомунікаційної мережі в порушення
правил благоустрою, санітарного
утримання території, забезпечення
чистоти і порядку, не відповідає
фактичним обставинам і не приймається
судом до уваги.

Щодо вимог позивача
зобов`язати відповідача скасувати
пункти 21.3, 21.4 та 21.5 Правил, то суд
вважає необхідним зазначити про те, що
обраний позивачем спосіб поновлення
порушеного права не узгоджується з
нормами частини 4 статті 105 КАС
України. Зазначеного способу у
вигляді «зобов`язати відповідача
скасувати рішення» положеннями
частини 4 статті 105 КАС України не
передбачено.

Відповідно до частини першої
статті 2 КАС України завданнями
адміністративного судочинства є
захист зокрема прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно- правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб`єктів при
здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

Враховуючи те, що звернувшись до
суду позивач та його представники не
довели наявність порушеного права, а
також визначили спосіб судового
захисту без врахування статті 105 КАС
України, у задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити у повному
обсязі.

Повний текст постанови суду складено 28
червня 2014 року.

Керуючись статтями 2,9,11, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Законом України «Про
телекомунікації», Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
Законом України «Про благоустрій
населених пунктів», Законом України «
Про житлово- комунальні послуги»,
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», суд

П О С Т А Н О В
И В :

У задоволенні адміністративних вимог
ОСОБА_4 до Макіївської міської ради
про зобов`язання скасувати
відповідні пункти Правил благоустрою,
санітарного утримання території,
забезпечення чистоти і порядку в
місті Макіївка в новій редакції,
затверджених рішенням № 15/8 від 30
листопада 2011 року, та стягнення
судових витрат, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Центрально- Міський районний суд
міста Макіївки Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя:
О.В.Неженцева