Справа № 2а-8325/08/1370
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/31466/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Весельської Т.Ф., Заїки М.М., Малиніна
В.В. (доповідач),

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ОСОБА_4 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 квітня 2012 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
МВС України у Львівській області, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області, про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 09.03.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2012 року, відмовлено у задоволені
позову ОСОБА_4 до ГУ МВС України у
Львівській області про визнання
неправомірними дії посадових осіб ГУ
МВС України у Львівській області щодо
відмови у перерахунку та виплаті
належних йому сум грошового
забезпечення у розмірі встановленому
чинним законодавством України та
виплаті компенсації за неотримане
речове майно і використання цивільного
одягу; зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити йому з
урахуванням інфляції належне, але
своєчасно не виплачене грошове
забезпечення у розмірі 10869,11 грн. та
компенсацію за неотримане
обмундирування та використання
цивільного одягу при виконанні
службових обов'язків, грошову
компенсацію за продовольчі пайки;
зобов'язати відповідача зробити
перерахунок вихідної одноразової
допомоги та перерахунок у грошовому
атестаті для нарахування пенсії.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку позивача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове, яким задовольнити
позов.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Судами встановлено, що позивач
працював на посаді старшого
оперуповноваженого з особливих
доручень (ОД) Головного Управління (ГУ)
МВС України у Львівській області та мав
спеціальне звання - майор міліції.

Наказом начальника ГУ МВС
України у Львівській області за № 0082
о/с від 25.12.2007 року майор міліції ОСОБА_4
звільнений із займаної посади за п.64 ,,ж"
(за власним бажанням) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ з 01 грудня 2007 року.
Вислуга років на день звільнення
складає: у календарному обчисленні -
15 років 02 місяці 05 днів, у
пільговому обчисленні 21 рік 09 місяців 27
днів, для виплати грошової допомоги при
звільненні - 15 років 02 місяці 05 днів.

Наказом начальника ГУ МВС
України у Львівській області за № 94 дск
о/с від 25.12.207 року внесено зміни в наказ
№ 0082 о/с від 25.12.2007 року, згідно яких
ОСОБА_4 звільнений із займаної посади
за п. 65 ,,б" (через хворобу) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Згідно грошового атестату №14
від 28.12.2007 року посадовий оклад йому
встановлено у розмірі 195,00 грн.,
надбавку 100% - 416 грн., оклад по
спеціальному званню - 125,00 грн., проценту
надбавку за вислугу років - 96,00 грн. (30%),
надбавку в умовах режимних обмежень -
29,25 грн., надбавку за умови служби до 50% -
160,00 грн., доплату від належної суми
пенсії - 401,54 грн., надбавку за
безперервну службу 426,84 грн., премію 80%.

Згідно довідки № 8 від 28.12.2007
року позивачу в період з грудня 2005 року
по грудень 2007 року
виплачувались додаткові види
грошового забезпечення: за таємність -
19,50 грн., надбавка до 50 % - 127,50 грн.,
надбавка 100% - 318,75 грн., надбавка за
безперервну службу-235,35 грн., премії від
15 до 80% (крім червня, липня, серпня 2006
року).

Згідно пункту 3 Указу Президента
України «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх
справ»від 04.10.1996 року № 926/96
вказані позивачем пенсійна та
преміальна надбавка відносяться до
додаткових видів грошового
забезпечення, права на установлення
яких надано керівникам органів
внутрішніх справ і лише в межах
асигнувань, що виділяються на
утримання цих органів.

Відповідно до положень Указу
Президента України «Про надбавки
військовослужбовцям Служби безпеки
України та працівникам органів
внутрішніх справ України за
безперервну службу» від 24.04.2003 року №
370/2003 Голові Служби безпеки України та
Міністрові внутрішніх справ України
надано право встановлювати відповідно
військовослужбовцям Служби безпеки
України і працівникам органів
внутрішніх справ України щомісячні
надбавки за безперервну службу в
органах безпеки і органах внутрішніх
справ у відсотках до грошового
забезпечення, які мають високі
результати у службовій діяльності,
залежно від стажу служби. Порядок і
умови виплати зазначених надбавок
визначаються Головою Служби безпеки
України та Міністром внутрішніх справ
України.

Колегія суддів вважає, що суди
дійшли до правильного висновку,
відмовляючи у задоволення позовних
вимог, що виплата надбавки від суми
пенсії та премії проводилась
відповідно до вимог Указу Президента
України «Про умови грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу та оплати праці
працівників органів внутрішніх справ»
від 04.10.1996 року № 926/96 та Указу
Президента України «Про надбавки
військовослужбовцям Служби безпеки
України та працівникам органів
внутрішніх справ України за
безперервну службу» від 24.04.2003 року №
370/2003 та виходячи з наявного фонду
грошового забезпечення

Також вірними є висновки судів
щодо відмови у задоволені позовних
вимог про стягнення компенсації за
неотримане обмундирування та
використання цивільного одягу при
виконанні службових обов'язків,
грошову компенсацію за продовольчі
пайки.

Факт отримання позивачем
компенсації взамін речового майна в
сумі 2 285, 56 грн. підтверджується витягом
з видаткового касового ордера № 299 від
25.12.2007 року та витягом з видаткового
касового ордера № 301 від 28.12.2007 року.

Відповідно до частини другої
статті 9 Закону України «Про соціальний
та правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» військовослужбовці одержують
за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно та
продовольчі пайки або за бажанням
військовослужбовця грошову
компенсацію замість них.

Статтею 2 Закону України «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних
коштів»від 17 лютого 2000 року
призупинено дію частини другої статті 9
Закону України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» в частині одержання
військовослужбовцями продовольчих
пайків або за їх бажанням грошової
компенсації замість них та замість
речового майна. Цей Закон набув
чинності з 11.03.2000 року.

Зазначеною нормою було зупинено
видачу продовольчих пайків та
отримання грошової компенсації
замість неодержаного продовольчого
пайка, а тому правові підстави для
задоволення позову відсутні.

Таким чином, висновки судів є
правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, - залишити
без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 09 березня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03 квітня 2012 року, - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

Т.Ф.Весельська

М.М.Заїка