Справа № 826/20419/13-а
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі:
Алдановій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.02.2014 року у справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Прилуктваринмаш - Холдінг» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про визнання протиправними
та скасування припису та постанови,-

В С Т А Н О В И Л А:

ПрАТ «Прилуктваринмаш - Холдінг»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про скасування припису
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 25.11.2013 року; скасування
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про накладення штрафу від
09.12.2013 року №604/13/7/26-16/0912/02/1.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
11.02.2014 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві подала апеляційну скаргу, в
якій просить апеляційну інстанцію
скасувати незаконне, на її думку,
судове рішення та постановити нове про
відмову в позові у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем відповідно до ст. 41 Закону
Украйни «Про регулювання
містобудівної діяльності» та згідно з
п. 7 Порядку № 553, на підставі вимоги
прокуратури Подільського району м.
Києва № 5213 від 11.11.2013р., наказу
Інспекції від 23.07.2012р. № 52 «з»,
направлення на проведення
позапланової перевірки проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності Приватного
акціонерного товариства
«Прилуктваринмаш - Холдінг».

В ході перевірки
відповідачем встановлено, що по вул.
Сирецькій, 33 в м. Києві розташовано
майновий комплекс з нежитловими
будинками (будівлями). Разом з тим,
відповідач дійшов висновку про те, що
вказані нежитлові будинки (будівлі)
літ. «Д», «Д1», «Е», «Н», «Ф», «І», «Ч», «З»,
« 31» (згідно технічних паспортів БТІ,
виготовлених 23.12. 2010) реконструйовані
без дозволу на виконання будівельних
робіт та експлуатуються ПрАТ
«Прилуктваринмаш-Холдінг» без
прийняття в експлуатацію у
встановленому законодавством порядку,
чим порушено вимоги ст. 34, 37 та ч. 8 ст. 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

За результатами проведеної
перевірки відповідачем складено акт
перевірки від 25.11.2013р. та видано припис
від 25.11.2013р. з вимогою усунути
встановлене правопорушення у
відповідності до вимог чинного
законодавства та заборони
експлуатацію зазначених об'єктів.

Також, відповідачем відносно
позивача складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 25.11.2013р. відповідно до
абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

На підставі протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 25.11.2013р.
відповідачем 09.12.2013р. винесено
постанову про накладення штрафу у
сфері містобудівної діяльності
№604/13/7/26-16/0912/02/1.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції прийшов до висновку щодо
неправомірності дій відповідача та
наявності підстав для задоволення
позову.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком з огляду на наступне.

Механізм визначення категорії
складності регламентований
положеннями Порядку віднесення
об'єктів будівництва до IV і V категорій
складності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27
квітня 2011 р. № 557 (надалі по тексту також
- Порядок №557).

Згідно Порядку №557 віднесення об'єкта
будівництва до відповідної категорії
складності здійснюється
проектувальником і замовником.

Разом з тим, до IV категорії
складності відносяться об'єкти
будівництва, які мають хоча б одну з
таких ознак:

1) розраховані на постійне перебування
більш як 300 осіб та (або) періодичне
перебування більше 500 осіб;

2) становлять можливу небезпеку для
більш, як 10000 осіб, які перебувають
поза об'єктом;

3) у разі аварії або неможливості
(недоцільності) подальшої
експлуатації: можуть спричинити збитки
в обсязі понад 15000 мінімальних розмірів
заробітних плат;

- можуть призвести до припинення
функціонування об'єктів транспорту,
зв'язку, енергетики та інженерних мереж
регіонального рівня;

- можуть призвести до втрати
об'єктів культурної спадщини місцевого
значення.

При цьому, до V категорії складності
відносяться об'єкти будівництва, які
мають хоча б одну з таких ознак:

1) згідно із Законом України «Про
об'єкти підвищеної небезпеки» ( 2245-14 ) є
об'єктами підвищеної небезпеки;

2) розраховані на постійне перебування
більш, як 400 осіб та (або) періодичне
перебування понад 1000 осіб;

3) становлять можливу небезпеку для
більш, як 50000 осіб, які перебувають поза
об'єктом.

Разом з тим, ознаки приміщень, які дають
можливість визначити їх категорію
складності більш детально
регламентовані в ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та
зміст проектної документації на
будівництво, а саме Додатком М.

Категорія складності об'єкта
будівництва визначається незалежно за
кожною з наведених у колонках таблиці
характеристикою можливих наслідків
від відмови об'єкта.

Об'єкту будівництва присвоюють найвищу
категорію складності з визначених
категорій з урахуванням нижче
наведених положень.

Так, для об'єкта будівництва, до складу
якого входить декілька окремих
будинків, будівель або споруд
(комплекс), категорія складності
визначається окремо для кожного
будинку, будівлі, споруди. У разі, якщо
до складу комплексу входять будівлі та
споруди IV і V категорій складності, на
експертизу надається проектна
документація у повному складі на весь
комплекс споруд.

Як зазначено у вказаному положенні,
категорія складності визначається
окремо для кожного будинку, будівлі,
споруди, а не по всьому комплексу в
цілому, як про це зазначає відповідач.

Разом з тим, встановлено, кількість
робочих місць у будівлях, які були
наявні у ЗАТ «Прилуктваринмаш-Холдінг»
станом на 11 листопада 2008 року, була
визначена в Позитивному висновку
комплексної державної експертизи,
відповідно до якої, в усіх приміщеннях
разом, по вул. Сирецькій 33 створено 241
робоче місце, що відповідно до таблиці
дорівнює 3 категорії складності, проте
вказані робочі місця визначені на всі 7
будівель, що відповідно до розрахунку
дорівнює 241/7=34,5 особам на 1 приміщення,
що дорівнює 2 категорії складності
приміщень.

Проте, у зв'язку з тим, що вказані
приміщення мають різні характеристики,
в тому числі і площу, у них може
коригуватися кількість осіб, які
можуть перебувати в таких приміщеннях.
За таких обставин, деякі приміщення
можуть бути віднесенні до 3 категорії.

Проте, щодо приміщення 3,31,(1 поверхова
будівля 179 м. кв.) Е, (1 поверхова будівля
з площею 190,3 кв. м) не можуть бути
віднесені до 3 категорії у зв'язку з
неможливістю забезпечення в них
постійного перебування більше 100 осіб,
і тому приміщення 3,31 Е повинні бути
віднесені до 2 категорії складності.

Враховуючи вищевикладене, віднесення
відповідачем спірних об'єктів до V
категорії складності є безпідставним.

Крім того, під час здійснення перевірки
відповідачем встановлено, що
експлуатуються будівлі за літерами Н,
І. Проте вказане твердження не
відповідає дійсності, оскільки, як
встановлено розділом 2 Правил
обстеження, оцінки технічного стану та
паспортизації виробничих будівель і
споруд, затверджених наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 27.11.1997р. № 32/288, експлуатація
будівлі або споруди - це використання
будівлі (споруди) згідно з
функціональним призначенням.

Вказані доводи відповідача
спростовані.

Також, вказані приміщення були
зареєстровані відповідно до рішення
Подільського районного суду міста
Києва по справі 2п-164/7.

Крім того, відповідач за наслідком
перевірки дійшов до висновку про те, що
перевіряємі приміщення є цілісним
майновим комплексом. Вказане
спростовується рішенням від 09.02.2007
року, та ухвалою від 19.06.2007 року щодо
роз'яснення такого рішення по справі
№2п-1640/7, відповідно до якого, в тому
числі, і вказані будівлі, були виділені,
як індивідуально визначені об'єкти
нерухомості і підлягали відповідній
реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАСУ, обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до
рішення суду будівлі Д,Д1,Е,Н,Ф,І,Ч,3,31 є
окремими індивідуально визначеними
об'єктами нерухомості, і тому під час
перевірки не могли відповідачем
розцінюватися, як цілісний майновий
комплекс з присвоєнням до них
найбільшої категорії складності, яка
відповідно до характеристик приміщень
не може бути більшою, ніж 3.

Згідно статті 1 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Відповідно до частини другої статті 2
цього ж Закону до відповідальності за
порушення законодавства в сфері
містобудівної діяльності можуть бути
притягнені суб'єкти містобудування,
які є замовниками будівництва об'єктів
(у разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно.

Враховуючи вищевикладене,
оскільки у діях позивача відсутній
склад правопорушення, передбаченого
абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
враховуючи факт невірного
встановлення відповідачем категорії
складності перевіряємого об'єкта,
вбачається, що постанова Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві про накладення
штрафу від 09.12.2013 року №604/13/7/26-16/0912/02/1 є
такою, що не відповідає вимогам чинного
законодавства, а відтак підлягає
скасуванню.

Щодо правомірності припису Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 25.11.2013 року, слід
зазначити наступне.

Абзацом 3 п. 3 ст. 41 Закону «Про
регулювання містобудівної
діяльності», посадові особи інспекції
державного-будівельного контролю
можуть, зокрема, видавати обов'язкові
для виконання приписи щодо: а) усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Згідно ст.41 ч.8 п.9 цього Закону посадові
особи інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право:
забороняти за вмотивованим
письмовим рішенням керівника
інспекції чи його заступника
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Таким чином, заборона експлуатації
закінчених будівництвом об'єктів
можлива лише за вмотивованим рішенням
керівника Інспекції. При цьому,
законодавством не передбачено
заборона експлуатації
реконструйованих будівель шляхом
винесення припису про усунення
порушення вимог законодавства.

В порушення вимог Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та вказаного Порядку, заборона
експлуатації нежитлових будівель
відповідачем здійснена не шляхом
винесення окремого вмотивованого
рішення, а шляхом винесення позивачу з
цього приводу припису, що свідчить про
невідповідність спірного припису
положенням закону.

Підсумовуючи наведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Доводи апеляційної скарги та
представника відповідача в судовому
засіданні не спростовують висновків
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11.02.2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 20.06.2014
року.

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.