Справа № 810/3339/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року 810/3339/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Маджар О.М., за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
соціального захисту населення
Згурівської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

2 червня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернувся ОСОБА_1 із позовом до
Управління соціального захисту
населення Згурівської районної
державної адміністрації Київської
області (Управління соціального
захисту, УСЗН) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії.

Зазначав, що до інвалідів війни
прирівнюються й особи начальницького і
рядового складу органів Міністерства
внутрішніх справ, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва або захворювання, одержаних
під час виконання службових обов'язків,
при цьому не є обов'язковою умовою
настання інвалідності внаслідок травм,
отриманих під час участі у захисті
Батьківщини чи бойових діях на
території інших держав, у зв'язку із чим
йому неправомірно відмовлено у наданні
статусу інваліда війни.

Посилаючись на порушення відповідачем
положень Конституції України, Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 травня 1994 №302 «Про порядок видачі
посвідчень і нагрудних знаків
ветеранам війни», - просив: визнати
протиправними дії Управління
соціального захисту щодо відмови у
наданні статусу інваліда війни;
зобов'язати Управління соціального
захисту надати йому статус інваліда
війни відповідно до пункту 2 частини
другої статті 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», та видати
відповідне посвідчення і нагрудний
знак.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, просив
розглянути справу без його участі, а
також подав письмові заперечення на
позовну заяву. Вказав, що згідно
наданих позивачем документів відсутнє
підтвердження того, що він брав участь
у захисті Батьківщини чи бойових діях
на території інших держав, у зв'язку із
чим відсутні і підстави для
встановлення статусу інваліда війни.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши інші докази, зокрема
письмові, що містяться в матеріалах
справи, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення позову,
виходячи із такого.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ України, зокрема в
Згурівському РВ ГУ МВС України в
Київській області, вислуга на день
звільнення (25 березня 2014 року) складає 13
років 3 місяці 11 днів.

Як-то встановлено у Акті про нещасний
випадок (у тому числі поранення) за
формою Н-1 від 20 лютого 2014 року №1
(а.с.15-16), 24 вересня 2006 року
оперуповноважений КМСД Згурівського
РВ ГУ лейтенант міліції ОСОБА_1 разом із
ДІМ Згурівського РВ ГУ молодшим
лейтенантом міліції ОСОБА_6 та пом. ДІМ
Згурівського РВ ГУ мол. сержантом
ОСОБА_3 перебували на охороні
громадського порядку в смт. Згурівка на
автомобілі «Таврія». Отримавши виклик
від ПНОЧ Згурівського РВГУ майора
міліції ОСОБА_4 про порушення
громадського порядку трьома
невідомими громадянами, вищезазначені
прибули до кафе «Молодіжне».
Працівники міліції вивели таких
громадян із приміщення кафе та
запропонували проїхати до
Згурівського РВ ГУ для складання
матеріалів щодо вчиненого
правопорушення. У подальшому один із
правопорушників - ОСОБА_5 наніс удар
кулаком в обличчя ДІМ Згурівського РВ
ГУ мол. лейтенанту міліції ОСОБА_6, а
оперуповноваженого КИСД Згурівського
РВ ГУ лейтенанта міліції ОСОБА_1 вдарив
ногою в область правового коліна, від
чого останній пошатнувся, втратив
рівновагу та вдарився правою частиною
голови об службовий автомобіль.
Діагноз за листком непрацездатності
або довідкою
лікувально-профілактичного закладу:
закрита черепно-мозкова травма, струс
головного мозку,
вестибуло-координаторні порушення,
забійна рана в області правої гомілки,
крововилив в області правої голені,
пошкодження зв'язкового апарату
правого колінного суглобу (а.с.16).

За висновком такого Акта вказаний
нещасний випадок стався в період
проходження служби при виконанні
службових обов'язків, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку, громадської
безпеки, боротьбі зі злочинністю
(а.с.16зв.).

У свідоцтві про хворобу №10/3в від 6
лютого 2014 року встановлено, що
захворювання позивача пов'язане з
проходженням служби в органах
внутрішніх справ (а.с.14).

25 березня 2013 року наказом Головного
управління МВС України в Київській
області №169 о/с ОСОБА_1 звільнено у
запас через хворобу за пунктом 64 «б»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (а.с.11).

Відповідно до довідки від 24 лютого 2014
року розслідування нещасного випадку,
який стався 24 вересня 2006 року (а.с.12),
вказаний нещасний випадок мав місце в
період проходження служби при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі зі
злочинністю.

За висновками службового
розслідування, проведеного комісією
Згурівського РВ ГУМВС України в
Київській області з 19 лютого по 21
лютого 2014 року, встановлено, що ОСОБА_1
отримав тілесні ушкодження в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ при виконанні
службових обов'язків, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку, громадської
безпеки, боротьбі зі злочинністю
(а.с.19-20).

Також, за наслідками такого службового
розслідування, складено Акт
розслідування нещасного випадку (у
тому числі поранення) форми Н-5, за
висновками якого нещасний випадок
стався в період проходження служби при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі зі
злочинністю (а.с.17-18).

Постановою військово-лікарської
комісії ГУ МВС України в Київській
області від 25 лютого 2014 року №17/3-в
визначено захворювання, встановлено,
що травма пов'язана з виконанням
службових обов'язків, констатовано, що
захворювання пов'язане з проходженням
служби в органах внутрішніх справ
(а.с.13).

Як видно із виписки із Акта огляду МСЕК
№0401956, ОСОБА_1 з 8 квітня 2014 року
встановлено інвалідність третьої
групи у зв'язку із травмою, пов'язаною з
виконанням службових обов'язків (а.с.10).

У квітні 2014 року позивач звернувся до
УСЗН із заявою на встановлення статусу
інваліда війни.

За результатом розгляду вказаної заяви
Управління соціального захисту листом
№1226 від 29 квітня 2014 року повідомило
позивача про відсутність підстав для
встановлення статусу інваліда війни у
зв'язку із ненаданням документів на
підтвердження того, що ОСОБА_1 брав
участь у захисті Батьківщини чи
бойових діях на території інших держав
(а.с.21).

У судовому засіданні оглянуто оригінал
пенсійного посвідчення, виданого
ОСОБА_1 14 травня 2014 року серії НОМЕР_1,
відповідну йому копію залучено до
матеріалів справи (а.с.57), з якого
вбачається, що позивачу призначено
пенсію по інвалідності як інваліду
війни третьої групи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить із
такого.

За приписами частини другої статті 19
Конституції України закріплено
обов'язок органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, їх
посадових осіб діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Правовий статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту
визначаються Законом України від 22
жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (Закон № 3551-XII).

Як закріплено у статті 4 цього Закону
ветеранами війни є особи, які брали
участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

У статті 7 Закону №3551-XII міститься
перелік осіб, які належать до інвалідів
війни.

Зокрема, за правилами пункту 2 частини
другої цієї статті до інвалідів війни
належать також інваліди з числа осіб
начальницького і рядового складу
органів Міністерства внутрішніх справ
і органів Комітету державної безпеки
колишнього Союзу РСР, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
безпеки України, Служби зовнішньої
розвідки України та інших військових
формувань, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва або захворювання, одержаних
під час виконання службових обов'язків,
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, ядерних аварій, ядерних
випробувань, участі у військових
навчаннях із застосуванням ядерної
зброї, інших уражень ядерними
матеріалами.

Отже, набуття статусу інваліда війни
можливе не лише за умови настання
інвалідності саме внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержанних під час захисту Батьківщини
чи бойових дій на території інших
держав, а і внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час виконання службових
обов'язків, ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, ядерних
аварій, ядерних випробувань, участі у
військових навчаннях із застосуванням
ядерної зброї, інших уражень ядерними
матеріалами особами начальницького і
рядового складу органів Міністерства
внутрішніх справ і органів Комітету
державної безпеки колишнього Союзу
РСР, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України та інших
військових формувань.

Як випливає із додатку 1 до Порядку
розслідування та обліку нещасних
випадків, професійних захворювань та
аварій, що сталися в органах і
підрозділах системи МВС України,
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 27 грудня
2002 року №1346, після проведення
розслідування нещасного випадку
складається акт за формою Н-1, де у
пункті 14 зазначається висновок:
нещасний випадок (поранення) стався в
період проходження служби (вказується
один з наступних висновків): 1) при
виконанні службових обов'язків; 2) при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі зі
злочинністю.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних
знаків ветеранам війни визначається
Положенням про порядок видачі
посвідчень і нагрудних знаків
ветеранам війни, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 1994 року №302.

За нормами пункту 3 вказаного Положення
учасникам бойових дій видаються
посвідчення з написом «Посвідчення
учасника бойових дій» та нагрудний
знак «Ветеран війни - учасник бойових
дій». Інвалідам війни видаються
посвідчення з написом «Посвідчення
інваліда війни - інвалід». Учасникам
війни видаються посвідчення з написом
«Посвідчення учасника війни» та
нагрудний знак «Ветеран війни - учасник
війни».

Пунктом 7 такого Положення передбачено,
що «Посвідчення інваліда війни»,
«Посвідчення учасника війни» і
відповідні нагрудні знаки,
«Посвідчення члена сім'ї загиблого»
видаються органами праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації громадянина.

Як закріплює пункт 10 згаданого
Положення «Посвідчення інваліда
війни» видається на підставі довідки
медико-соціальної експертної комісії
про групу та причину інвалідності.

Також встановлено, що посвідчення є
документом, який підтверджує статус
ветеранів війни та інших осіб, на яких
поширюється чинність Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», на підставі
якого надаються відповідні пільги і
компенсації (пункт 2 Положення).

За змістом статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, факт настання
інвалідності позивача внаслідок
поранення, контузії, каліцтва або
захворювання, одержаних під час
виконання службових обов'язків,
зокрема при виконанні службових
обов'язків, пов'язаних з безпосередньою
участю в охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі зі
злочинністю, - підтверджується
наявними у справі доказами.

Посилання відповідача на відсутність
підтвердження участі ОСОБА_1 у захисті
Батьківщини чи бойових діях на
території інших держав, зважаючи на
положення статті 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та подання ним
документів на засвідчення отримання
захворювання в період проходження
служби в органах внутрішніх справ при
виконанні службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, боротьбі зі
злочинністю, не є підставою для відмови
позивачу у наданні статусу інваліда
війни.

Суд бере до уваги положення частини
третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
про те, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) та
вважає, що у цьому випадку Управлінням
соціального захисту його дотримано не
було.

За наведених обставин суд дійшов
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір у сумі 73,08 грн.,
доказів понесення інших судових витрат
не надано. Тому судові витрати щодо
сплати судового збору у згаданій сумі
підлягають присудженню на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати дії Управління соціального
захисту населення Згурівської
районної державної адміністрації
Київської області щодо відмови ОСОБА_1
у встановленні статусу інваліда війни -
протиправними.

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Згурівської
районної державної адміністрації
Київської області надати ОСОБА_1 статус
інваліда війни на підставі пункту 2
частини другої статті 7 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Згурівської
районної державної адміністрації
Київської області видати ОСОБА_1
посвідчення інваліда війни
встановленого зразка та нагрудний
знак.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені
судові витрати по сплаті судового
збору у сумі 73 (сімдесят три) гривні 08
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 02 липня 2014 р.