Справа № 607/3580/14-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Справа №
876/5257/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 25 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

в с т
а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі (далі -
відповідач) про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
відповідача зарахувати до стажу роботи
в Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Стрипа» з 24.06.1992 року
по 31.07.1998 року та призначити пенсію за
віком з часу звернення з заявою про
призначення пенсії - 07.02.2014 року.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 25 квітня 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в
записах трудової книжки містяться
виправлення, уточнюючих документів чи
архівних документів про підтвердження
спірного періоду роботи позивачем не
представлено. А тому відсутні законні
підстави для зарахування до стажу
роботи періоду з 24.06.1992 року по 31.07.1998
року.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із того, що у
спірний період позивачка працювала в
ТзОВ «Стрипа», що повністю
підтверджується записами у її трудовій
книжці, показаннями свідків, а також
іншими зібраними та дослідженими у
судовому засіданні доказами.

Колегія суддів погоджується з даними
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 07
лютого 2014 року позивачка звернулась до
відповідача з заявою про призначення
їй пенсії за віком згідно Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
надала пакет документів, проте їй було
відмовлено у призначенні пенсії (а.с.
12-14).

Відповідно до п. 7-2 розділу XV
прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV
до 1 січня 2015 року право дострокового
виходу на пенсію за віком мають жінки,
яким виповнилося 55 років, за наявності
страхового стажу не менше 30 років та
за умови звільнення з

роботи.

На час звернення позивача за
призначенням пенсії вона досягла
необхідного віку та мала страховий
стаж не менше 30 років. Проте, відповідач
відмовив у призначенні пенсії за віком,
оскільки до страхового стажу не було
зараховано період часу з 24 червня 1992
року по 31 квітня 1998 року, оскільки в
записах трудової книжки містились
виправлення, а жодних уточнюючих
документів надано не було.

Згідно із п. 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою КМ України № 637 від 12.08.1993
року трудова книжка є основним
документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

З трудової книжки позивача, а також
інших наявних у справі матеріалів
вбачається, що позивачка у період з 24
червня 1992 року по 31 квітня 1998 року
працювала швачкою у ТзОВ «Стрипа»,
проте, в графі «на основі чого винесено
запис» містяться виправлення.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затв. наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України та
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року №
58, у разі виявлення неправильного або
неточного запису відомостей про
роботу, переведення а також про
нагородження та заохочення тощо,
виправлення виконується власником
або уповноваженим ним органом, де
було зроблено відповідний запис.

В трудовій книжці позивачки (а.с. 10-11) в
записі № 4 у графі «на основі чого
внесений запис» міститься виправлення,
однак таке виправлення виконане
директором підприємства та засвідчено
написом «виправленому вірити»,
завірено підписом та скріплено
печаткою ТзОВ «Стрипа».

За таких умов колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що трудова книжка
позивача, як основний документ про
трудову діяльність працівника, містить
достатні відомості, які підтверджують
стаж роботи та визначають його право на
пенсію на пільгових умовах.

Крім того, апеляційний суд звертає
увагу на те, що уточнюючі документи для
підтвердження стажу роботи надаються
лише при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній. При
наявності трудової книжки немає
необхідності надання уточнюючих
довідок.

Натомість відповідачем в ході судового
розгляду справи в суді першої
інстанції вищенаведені обставини не
спростовано та протилежного суду не
доведено.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі слід залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,207,254 КАС
України, суд, -

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Тернополі
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 25 квітня 2014
року у справі №607/3580/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула