Справа № 2а/0570/1946/2012
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 червня 2014 року м. Київ
В/800/2261/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Конюшка К.В.

Гончар Л.Я.

Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

Черпіцької Л.Т.

перевіривши матеріали заяви
Управління Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі міста Донецька

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.03.2014 (№К/9991/67171/12)

у справі

за позовом Державного
підприємства «Донецька обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств»

до Управління Пенсійного фонду
України в Пролетарському районі міста
Донецька

третя особа Відділ державної
виконавчої служби в
Центрально-міському районі міста
Макіївки

про визнання неправомірною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
дії

В С Т А Н О В И В :

До Вищого адміністративного суду
України надійшла заява Управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі міста Донецька
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
26.03.2014 (№К/9991/67171/12).

У лютому 2012 року ДП «Донецька обласна
дирекція з ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств» звернулось до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Пролетарському районі міста
Донецька про визнання неправомірною
бездіяльності та зобов'язання
здійснити списання заборгованості по
пільговим пенсіям згідно з вимогами
статті 57 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 02.08.2012 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2012
постанову суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове судове
рішення - про часткове задоволення
позову. Зобов'язано Управління ПФУ
провести списання заборгованості в
розмірі 109 955 003,17 грн. по пільговим
пенсіям за червень-вересень 2008 року
відповідно до вимог статті 57 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік».

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.03.2014 (№К/9991/67171/12) рішення
суду апеляційної інстанції залишено
без змін.

У заяві про перегляд зазначеної ухвали
Вищого адміністративного суду України
заявник вказує на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до положень статей 239-2 та 240
КАС України Вищий адміністративний суд
України перевіряє відповідність заяви
про перегляд судових рішень вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до пункту 4 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 13.12.2010 № 2 «Про судову
практику застосування статей 235- 240
Кодексу адміністративного судочинства
України» під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права необхідно
розуміти, зокрема:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Відповідно до вимог пункту 3 частини
першої статті 239-1 КАС України до заяви
мають бути додані копії різних за
змістом судових рішень, в яких має
місце неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

У цьому випадку до заяви відповідачем
додано копії різних за змістом рішень
суду касаційної інстанції у подібних
правовідносинах, зокрема, рішення від
26.03.2014 №К/9991/67171/12 у цій справі та
рішення від 15.04.2014 №К/9991/19854/11.

Зі змісту цих судових рішень
убачається неоднакове застосування
судом касаційної інстанції положень
пункту 6 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 N 21-1 (далі - Інструкція) №21-1), що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Зокрема, суд касаційної інстанції під
час прийняття рішення від 15.04.2014
№К/9991/19854/11 застосував положення пункту
6.3 Інструкції №21-1, тоді як положення
вказаної правової норми під час
прийняття рішення від 26.03.2014 №К/9991/67171/12
у цій справі застосовано не було.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку про наявність підстав
для допуску цієї справи до провадження
для перегляду Верховним Судом України.

Керуючись статтями 165, 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В :

Задовольнити заяву Управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі міста Донецька
та допустити справу за позовом
Державного підприємства «Донецька
обласна дирекція з ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств» до
Управління Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі міста Донецька
про визнання неправомірною
бездіяльності, зобов'язання вчинити
дії до провадження Верховного Суду
України для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 26
березня 2014 року (№К/9991/67171/12).

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.