Справа № 804/2784/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 р. Справа № 804/2784/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріКанівець К.В. за участю:
представника позивача представників
відповідача Москаленко А.М.
Бурковської О.М., Бендюженко А.С.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Дочірнього
підприємства "Дніпропетровький
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Державної фінансової
інспекції у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство
"Дніпропетровький облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України"
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Державної фінансової
інспекції у Дніпропетровській області,
у якому просить скасувати податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів № від 24.10.2013р.

Представник позивача позов підтримав і
надав пояснення, аналогічні доводам
викладеним у позовній заяві.

Позовні вимоги мотивовані
протиправністю дій податкового органу.
Позивач зазначає, що сума земельного
податку з юридичних осіб у розмірі 299
936,48 грн., на час проведення перевірки та
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення фактично
обліковувались у Державному бюджеті
України як сплачений податок до
бюджету за 2011-2012 р. у складі сум
земельного податку, що підтверджується
відповідними платіжними дорученнями.
Крім того, факт зарахування коштів,
сплачених як земельний податок за
2011-2012р. в рахунок сплати податкових
зобов'язань позивача з податку на
додану вартість підтверджує
правомірність застосування припису п.
283.1 ст. 283 Податкового кодексу України
та безпідставність податкового
повідомлення-рішення № ві
24.10.2013р., оскільки винесенення
податкового повідомлення-рішення щодо
збільшення суми податкового
зобов'язання з податку, від сплати
якого позивач звільнений у
відповідності до положень
законодавства, є протиправним.

Представники відповідача проти
задоволення позову заперечували,
надавши обгрунтування аналогічні
доводам, викладеним у запереченнях на
адміністративний позов.

Позиція відповідача аргументована
правомірністю дій податкового органу.
Так, визначені в акті перевірки
земельні ділянки не підпадають під
визначення земельних ділянок,
зазначених у п.п. 283.1.4 п. 283.1 ст. 283
Податкового кодексу України, а саме- не
відносяться до земель дорожнього
господарства автомобільних доріг
загального користування відповідно до
даних державного земельного кадастру
та державних актів на право постійного
користування землею, в результаті чого
позивачем в порушення п.п. 270.1.1 п. 270.1 ст.
270, п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу
України занижено плату на земельні
ділянки, що належать комунальній та
державній власності за період з 01.01.2011р.
по 31.12.2012р. у сумі 299 936, 48 грн.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: Державної
фінансової інспекції у
Дніпропетровській області у судовому
засіданні не з'явився, надавши
пояснення, в яких правову позицію
позивача підтримав, просив позовні
вимоги задовольнити, зазначивши, що
внаслідок допущених порушень
підприємству було завдано матеріальну
шкоду.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, дослідивши докази, якими
вони обґрунтовуються, дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню,
мотивуючи це наступним.

Відповідно до статті 1 Статуту дочірнє
підприємство Дочірнє підприємство
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державної акціонерної компанії
"Автомобільні дороги України" створене
відповідно до наказу Державної служби
автомобільних доріг України від 09.04.2002
року №156 на власності Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України", яке відповідно до
Закону України "Про акціонерні
товариства" та наказу Державної служби
автомобільних доріг України від 16.03.2011
року №73 визнано за типом публічним
акціонерним товариством.

Протягом 2011 та 2012 років Дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державної акціонерної
компанії "Автомобільні дороги України"
(далі - ДП "Дніпропетровський
облавтодор", підприємство, позивач) у
своїй діяльності використовувало у
межах м. Дніпропетровська 9 земельних
ділянок на правах постійного
користування, за які з урахування норм
п. 286.2 ст. 286 п. 287.3 ст. 287 ПК України
сплачувало до бюджету земельний
податок.

Позивачем самостійно було надано до
податкового органу наступні податкові
декларації з плати за землю:

-за 2011 р. -№ від 28.01.2011р., загальна
сума до сплати 610 545, 83 грн.;

-за 2012 р. - № від 17.02.2012р., загальна
сума до сплати 610 538,73 грн.

Зазначені суми земельного податку
позивачем було самостійно сплачено до
бюджету у повному обсязі згідно вимог,
встановлених Податковим кодексом
України, всього на суму 1 221 084,56 грн.. що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями.

На виконання п. 1.1.4.1 Плану Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області на І квартал
2013 року, на підставі направлення від
21.02.2013 №391-13, виданого начальником
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області,
начальником відділу інспектування у
сфері послуг Державної фінансової
інспекції в Дніпропетровській області
Волович Р.А. було проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
"Дніпропетровський облавтодор" за
період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року, за
результатами якої складено акт ревізії
фінансово-господарської діяльності ДП
"Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України" від
15.05.2013р. № 06-19/63 (дачі - акт ревізії), в
якому викладено висновки щодо
виявлених під час ревізії порушень.

Позивач 03.06.2013 р. отримав від Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області лист-вимогу
про усунення порушень лист від 01.06.2013 р.
№ 04-06-05-15/6866 "Про направлення
обов'язкових вимог".

Так, в п. 2 вказаної вимоги про усунення
порушень зазначено наступне.

Ревізією встановлено проведення
зайвих витрат грошових коштів
внаслідок сплати земельного податку за
землі дорожнього господарства
(земельні ділянки, на яких розташовані
житлові будівлі, виробничі бази та
адміністративно-складські будівлі
філій), сплата якого не передбачена
чинним законодавством, що є порушенням
вимог п. п. 283.1.4 п. 283.1 ст. 283 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, п. 1
ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ, п. 4 П(С)БО №16
"Витрати", затвердженого наказом МФУ
від 31.12.1999 р. №318.

У відповідності до п.п. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17
Податкового кодексу України, платник
податків має право на залік чи
повернення надміру сплачених, а також
надміру стягнутих сум податків та
зборів, пені, штрафів у порядку,
встановленому цим Кодексом.

На виконання п. 2 Вимоги про усунення
порушень 23.07.2013 р. позивачем було
направлено на адресу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
(далі-СДПІ, податковий орган,
відповідач) відповідний лист (вих. №
01-14/516) з проханням зарахувати переплату
із земельного податку в рахунок
погашення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість, а також
надано уточнюючі податкові декларації
з плати за землю від 27.08.2013 р.

Платіжним дорученням від 29.08.2013 року №
69 на розрахунковий рахунок ДП
"Дніпропетровський облавтодор"
податковим органом було повернуто
грошові кошти у сумі 45 000 грн., раніше
сплачені підприємством як земельний
податок.

У зв'язку з застосуванням позивачем
положень статті 283 Податкового кодексу
України сплату земельного податку з
юридичних осіб з травня 2013 року було
припинено, у зв'язку з чим відповідач
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом про стягнення з Дії
"Дніпропетровський облавтодор"
земельного податку за травень 2013 року.

Дніпропетровським окружним
адміністративним судом було відкрито
провадження у справі № 804/9340/13-а за
даним позовом.

В ході розгляду справи СДПІ було подано
до суду клопотання про відкликання
позовної заяви, обгрунтовану тим, що
податковий борг ДП "Дніпропетровський
облавтодор" по земельному податку
станом на 27.08.2013р. погашений у повному
обсязі за рахунок проведення в картці
особового рахунку підприємства
поданих податкових розрахунків
земельного податку № , № , №
від 27.08.2013 року, у зв'язку з чим у
підприємства виникла переплата із
земельного податку у розмірі 1 150 947, 39
грн.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд визнав підстави
відкликання податковим органом
адміністративного позову
обгрунтованими та ухвалою від 30.08.2013
року залишив його без розгляду.

У період з 11.09.2013 р. по 01.10.2013 р.
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м. Дніпропетровську
Міжрегіонального управління
Міндоходів (далі - СДПІ, відповідач)
було проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ДП
"Дніпропетровський облавтодор" з
питань сплати земельного податку.

За результатами перевірки складено акт
від 08.10.2013 р. № 230/27.2-31950828 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ДП "Дніпропетровський
облавтодор" з питання повноти
визначення плати за землю за 2011-2012 роки"
(далі - акт перевірки), в якому зазначено
ряд порушень податкового
законодавства.

Відповідно до акту перевірки,
підприємством неправомірно зменшено
суму податкових зобов'язань на землю по
об'єктам:

-вул. Магаданська, 48, загальною площею -
1, 5935 га, відповідно до державного акту
на право постійного користування
землею від 05.02.2002р. №001285, земельна
ділянка надана для фактичного
розміщення адміністративно-виробничої
бази (філія "Дніпропетровський
облавтодор");

-вул. Поточна, 1-к, загальною площею - 1, 2969
га, відповідно до державного акту на
право постійного користування землею
від 14.09.1998р. №000852 земельна ділянка
надана для обслуговування промислової
бази та житлових будинків (філія
"Дніпропетровська ДЕД");

-вул. Поточна, 1, загальною площею - 1, 2777
га, відповідно до державного акту на
право постійного користування землею
від 14.09.1998р. №000852 земельна ділянка
надана для обслуговування промислової
бази та житлових будинків (філія
"Дніпропетровська ДЕД);

-вул. Паторжинського, 23, загальною
площею - 0, 1224 га, відповідно до
державного акту на право постійного
користування землею від 23.09.2000 р. №001134
земельна ділянка надана для фактичного
розміщення адміністративно-складських
будівель (філія "Дніпропетровська ДЕД").

Так, в акті перевірки викладені
висновки відповідача стосовно
недодержання позивачем наступних норм
чинного законодавства:

- п.п. 270.1.1 п, 270.1 ст. 270, п. 286.1 ст. 286
Податкового кодексу України, занижено
плату за земельні ділянки, що належать
комунальній та державній власності за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2012 року у сумі
299 936,48 грн., в тому числі по періодах:

з січня по листопад 2011 року на суму 12
497,48 грн. щомісяця;

за грудень 2011 року на суму 12 497,45 грн.;

з січня по листопад 2012 р. на суму 12 497,23
грн. щомісяця;

за грудень 2012 року на суму 12 497,22 грн.

Не погодившись з висновками,
викладеними в акті перевірки,
підприємство подало до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
заперечення на акт перевірки № 01-14/732
від 11.10.2013р.

За результатами розгляду даних
заперечень СДПІ було направлено лист №
12136/10/27.2-14 від 21.10.2013р. "Про надання
відповіді щодо результатів розгляду
заперечення", у якому зазначено, що
висновки акту перевірки від 08.10.2013р. №
230/27.2-31950828 є правомірними.

На підставі зазначеного акту перевірки
24.10.2013р. відповідачем було винесено
податкове повідомлення-рішення від
24.10.2013р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання з земельного
податку з юридичних осіб на суму 374 920,60
грн., у т.ч. за основним платежем - 299 936,48
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 74 984,12 грн.

Позивач не визнав податкове
повідомлення-рішення від 24.10.2013 р. №
, у зв'язку з чим оскаржив
зазнечене рішення в адміністративному
порядку, передбаченому нормами ст. 56
Податкового кодексу України.

ДП "Дніпропетровський облавтодор" було
додатково надано до податкового органу
уточнюючі податкові декларації
(розрахунки) земельного податку від
10.10.2013 року № , № на загальну
суму 176 386, 18 грн. Зазначені декларації
було визнано податковим органом та
проведено по особовому рахунку
платника, в результаті чого переплата
із земельного податку зросла до 1 327 333.57
грн.

СДПІ надано на адресу позивача акт
звірки розрахунків № 3172-20 від 28.10.2013
року позивача з бюджетом за період з
01.01.2013 року по 28.10.2013 року по земельному
податку, згідно якого станом на 28.10.2013
року у позивача обліковувалась
переплата по особовому рахунку у
розмірі 1 327 333,57 грн.

У відповідь на скаргу ДП
"Дніпропетровський облавтодор" № 01-14/801
від 01.11.2013р. Міжрегіональне головне
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників направило рішення від 21.11.2013
р. № 12014/10/10-233 термін розгляду скарги
було продовжено до 02.01.2014 р. включно.

Рішенням Міжрегіонального головного
управління Міндоходів Центрального
офісу з обслуговування великих
платників від 24.12.2013р. № 14424/10/10-233 про
результати розгляду скарги податкове
повідомлення-рішення від 24.10.2013 р. №
залишено без змін, а скарга - без
задоволення.

Не погодившись з даним рішенням,
позивач в порядку п. 56.6 ст. 56
Податкового кодексу України направив
скаргу від 30.12.2013р. № 01-14/1030 на адресу
Міністерства доходів і зборів України.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України про результати розгляду скарги
від 20.01.2014р. № 863/99-99-10-01-02-15 скаргу
підприємства було задоволено частково:
податкове повідомлення-рішення від
24.10.2013р. № скасовано на суму 18 745, 22
грн. в частині застосування штрафних
(фінансових санкцій), в іншій частині
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, а скарга - без
задоволення.

Державною податковою інспекцією у
Бабшкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області було направлено на адресу
підприємства лист № 11323/04-62-20-08-40
07.02.2014р., у якому податковий орган
повідомив, що зарахована сума
переплати по земельному податку у
розмірі 1 320 775, 59 грн. в рахунок сплати
податку на додану вартість

Не погодившись із винесеним податковим
повідомленням-рішенням, ДП
"Дніпропетровський облавтодор"
звернулось до суду із даним позовом.

Згідно із ст. 67 Конституції України
встановлено - кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Стаття 68 Конституції України ж
передбачає, що кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
України, законів України.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового
кодексу України (далі-ПК), встановлено
обов'язок платника податків сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 ПК -
плата за землю належить до
загальнодержавних податків та зборів.

Згідно п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК - плата за
землю - загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

П.п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК визначено, що
об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні.

П.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК встановлено, що
землекористувачі - юридичні та фізичні
особи (резиденти і нерезиденти), яким
відповідно до закону надані у
користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди.

До структури підприємства позивача
належать філії, які безпосередньо
здійснюють виробничу діяльність та
використовують відповідні земельні
ділянки. Філії позивача є самостійними
структурними підрозділами без права
юридичної особи, тому у відповідності
до норм пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК -
землекористувачем земельних ділянок є
позивач як юридична особа.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК, платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і не пізніше 20
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями.

Як встановлено п. 287.3 ст. 287 ПК, податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідно до підпункту 283.1.4 п. 283.1 ст. 283
ПК - не сплачується податок за землі
дорожнього господарства автомобільних
доріг загального користування - землі
під проїзною частиною, узбіччям,
земляним полотном, декоративним
озелененням, резервами, кюветами,
мостами, штучними спорудами, тунелями,
транспортними розв'язками,
водопропускними спорудами, підпірними
стінками, шумовими екранами, очисними
спорудами і розташованими в межах смуг
відведення іншими дорожніми спорудами
та обладнанням, а також землі, що
знаходяться за межами смуг відведення,
якщо на них розміщені споруди, що
забезпечують функціонування
автомобільних доріг, а саме:

а) паралельні об'їзні дороги, поромні
переправи, снігозахисні споруди і
насадження, протилавинні та
протисельові споруди, вловлюючі з'їзди,
захисні насадження, шумові екрани,
очисні споруди;

б) майданчики для стоянки транспорту і
відпочинку, склади, гаражі, резервуари
для зберігання паливно-мастильних
матеріалів, комплекси для зважування
великогабаритного транспорту,
виробничі бази, штучні та інші споруди,
що перебувають у державній власності,
власності державних підприємств або
власності господарських товариств, у
статутному капіталі яких 100 відсотків
акцій (часток, паїв) належить державі.

Відповідно до п. 1 ст. 65 Земельного
кодексу України землями промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення
визнаються земельні ділянки, надані в
установленому порядку філіям,
установам та організаціям для
здійснення відповідної діяльності.

У свою чергу, відповідно до п. 1 ст. 67
Земельного кодексу України до земель
транспорту належать землі, надані
філіям, установам та організаціям
залізничного, автомобільного
транспорту і дорожнього господарства,
морського, річкового, авіаційного,
трубопровідного транспорту та
міського електротранспорту для
виконання покладених на них завдань
щодо експлуатації, ремонту і розвитку
об'єктів транспорту.

Відповідно до п. 2 ст. 71 Земельного
кодексу України до земель дорожнього
господарства належать землі під
проїзною частиною, узбіччям, земляним
полотном, декоративним озелененням,
резервами, кюветами, мостами, тунелями,
транспортними розв'язками,
водопропускними спорудами, підпірними
стінками і розташованими в межах смуг
відведення іншими дорожніми спорудами
та обладнанням, а також землі, що
знаходяться за межами смуг відведення,
якщо на них розміщені споруди, що
забезпечують функціонування
автомобільних доріг, а саме:

а) паралельні об'їзні дороги, поромні
переправи, снігозахисні споруди і
насадження, протилавинні та
протисельові споруди, вловлюючі з'їзди;

б) майданчики для стоянки транспорту і
відпочинку, філії та об'єкти служби
дорожнього сервісу;

в) будинки (в тому числі жилі) та споруди
дорожньої служби з виробничими базами;

г) захисні насадження.

З огляду на вищевикладене, земельні
ділянки, на яких розміщена
адміністративно-виробнича база філії
відносяться до земель дорожнього
господарства, та відповідно до п.п. 283.1.4
п. 283.1 ст. 283 Податкового кодексу України
за ці земельні ділянки земельний
податок не сплачується.

Приписами норм частин другої та
третьої статті 31 Закону України "Про
транспорт" від 10.11.1994 року №232/94-BP
передбачено наступне.

До земель дорожнього господарства
належать землі, надані в користування
під проїзну частину, узбіччя, земляне
полотно, декоративне озеленення,
резерви, кювети, мости, тунелі,
транспортні розв'язки, водопропускні
споруди, підпірні стінки, смуги
відведення і розташовані в їх межах
інші дорожні споруди та обладнання.

До складу земель дорожнього
господарства входять також землі, що
знаходяться за межами смуг відведення,
якщо на них розміщені споруди, що
забезпечують функціонування
автомобільних доріг, а саме: паралельні
об'їзні дороги, паромні переправи,
снігозахисні споруди і насадження,
протилавинні та протисельові споруди,
вловлюючі з'їзди; майданчики для
стоянки транспорту і відпочинку,
підприємства та об'єкти служби
дорожнього сервісу; будинки (в тому
числі жилі) та споруди дорожньої служби
з виробничими базами; придорожні
лісосмуги для захисту доріг і
вирощування деревини, в тому числі
ділової.

З матеріалів справи вбачається, що
протягом 2011, 2012 та 2013 року позивачем
фактично було сплачено як
землекористувачем земельних ділянок
за місцезнаходженням Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Дніпропетровську земельний
податок за користування земельними
ділянками, що належать до земель
дорожнього господарства та не
підлягають оподаткуванню згідно із п.п.
283.1.4 п. 283.1 ст. 283 Податкового кодексу
України:

-вул. Магаданська, 48, загальною площею -
1, 5935 га, відповідно до державного акту
на право постійного користування
землею від 05.02.2002р. №001285, земельна
ділянка надана для фактичного
розміщення адміністративно-виробничої
бази (філія "Дніпропетровський
облавтодор");

-вул. Поточна, 1-к, загальною площею - 1, 2969
га, відповідно до державного акту на
право постійного користування землею
від 14.09.1998р. №000852 земельна ділянка
надана для обслуговування промислової
бази та житлових будинків (філія
"Дніпропетровська ДЕД");

-вул. Поточна, 1, загальною площею - 1, 2777
га, відповідно до державного акту на
право постійного користування землею
від 14.09.1998р. №000852 земельна ділянка
надана для обслуговування промислової
бази та житлових будинків (філія
"Дніпропетровська ДЕД);

-вул. Паторжинського, 23, загальною
площею - 0, 1224 га, відповідно до
державного акту на право постійного
користування землею від 23.09.2000 р. №001134
земельна ділянка надана для фактичного
розміщення адміністративно-складських
будівель (філія "Дніпропетровська ДЕД").

Таким чином, сума земельного податку з
юридичних осіб у розмірі 299 936,48 грн.,
визначена відповідачем як основний
платіж у податковому
повідомленні-рішенні, на час
проведення перевірки та прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення фактично
обліковувались у Державному бюджеті
України як сплачений податок до
бюджету за 2011-2012 р. у складі сум податку,
самостійно нарахованих та сплачених
позивачем згідно податкових
декларацій з плати за землю № від
28.01.2011 р. та № від 17.02.2012 р, що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями.

Таким чином, сплачені позивачем кошти
як земельний податок за користування
зазначеними земельними ділянками
підлягають поверненню у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 43 ПК встановлено умови
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань.

Так, помилково та/або надміру сплачені
суми грошового зобов'язання підлягають
поверненню платнику відповідно до цієї
статті та статті 301 Митного кодексу
України, крім випадків наявності у
такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків
податкового боргу, повернення
помилково та/або надміру сплаченої
суми грошового зобов'язання на
поточний рахунок такого платника
податків в установі банку або шляхом
повернення готівковими коштами за
чеком, у разі відсутності у платника
податків рахунку в банку, проводиться
лише після повного погашення такого
податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються органом державної
податкової служби на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань у
довільній формі, в якій зазначає напрям
перерахування коштів: на поточний
рахунок платника податків в установі
банку; на погашення грошового
зобов'язання (податкового боргу) з
інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

У відповідності до визначеного
порядку, а також у у зв'язку з тим, що
відповідно до ст. 283 Податкового
кодексу України позивач звільнений від
сплати земельного податку, на адресу
відповідача було направлено заяву про
повернення коштів, сплачених як
земельний податок за 2011-2012 роки, та
відповідні уточнюючі податкові
декларації на зменшення податкових
зобов'язань. У заяві від 23.07.2013р. за вих.
№01-14/516 про повернення сум грошового
зобов'язання та погашення за рахунок
повернених коштів грошового
зобов'язання з інших платежів, у якій
позивач просить повернути суму
надмірно сплаченого земельного
податку у розмірі 1 373 726, 40 грн. шляхом
перерахування даної суми в рахунок
погашення грошового зобов'язання по
сплаті податку на додану вартість.

Так, відповідно до листа № 11323/04-62-20-08-40
07.02.2014р. Державної податкової інспекції
у Бабшкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області зарахована сума переплати по
земельному податку у розмірі 1 320 775, 59
грн. була перерахована податковим
органом в рахунок сплати податку на
додану вартість, що також свідчить про
визнання податковим органом
безпідставності сплати ДП
"Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України"
земельного податку протягом 2011-2012
років та права позивача на
застосування пільги, передбаченої ст.
283 Податкового кодексу України..

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно частини 2
цієї статті, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог та їх задоволення.

Керуючись ст.159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
№ від 24.10.2013р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Дочірнього підприємства
"Дніпропетровький облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" () судові витрати в сумі 4872, 00
грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят
дві гривні).

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
07 квітня 2014 року

Суддя Р.А. Барановський