Справа № К/9991/11482/11-С
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 року
м. Київ К/9991/11482/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2010
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2010
року

у справі № 2а-396/10/1870

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Охтирської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(далі - ФОП ОСОБА_3;
позивач) звернувся до суду з позовом до
Охтирської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
(далі - Охтирська МДПІ Сумської області;
відповідач) про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № /0 від 21
липня 2009 року.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 19 травня
2010 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2010
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено у зв'язку з його
необґрунтованістю.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, з підстав порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 19
травня 2010 року, ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 грудня 2010 року та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

В запереченні на касаційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну невиїзну (камеральну)
перевірку податкової декларації ФОП
ОСОБА_3 з податку на додану вартість за
травень 2009 року, за результатами якої
складено акт № 6/17-249/НОМЕР_1 від 14 липня
2009 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
Охтирською МДПІ Сумської області
прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 21
липня 2009 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 745
984,00 грн. (710 461,00 грн. - основний платіж, 35
523,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України від 03 квітня 1997
року № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з
неправомірним включенням до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість на підставі податкових
накладних, виписаних на його адресу
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4,
який не мав статусу платника податку на
додану вартість.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Підпунктом 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Таким чином, відсутність у
постачальника статусу платника
податку на додану вартість нівелює
правове значення складених ним
податкових накладних та, відповідно,
виключає можливість формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість покупцем за
проведеними з таким постачальником
господарськими операціями незалежно
від обізнаності покупця щодо даного
факту.

За наведених обставин та
враховуючи відсутність у ФОП ОСОБА_4 на
момент виконання спірних
господарських зобов'язань та виписки
на адресу позивача податкових
накладних статусу платника податку на
додану вартість, що підтверджується, як
встановлено судами, відомостями органу
державної податкової служби, на обліку
в якому як платник податків перебуває
контрагент ФОП
ОСОБА_3, та даними Пошуково-довідкової
системи Державної податкової
адміністрації України, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 грудня 2010 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.