Справа № К/9991/3187/12-С
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/3187/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
у Ленінському районі м. Севастополя на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22.11.2011р. у справі

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в у Ленінському районі
м.Севастополя

до відповідача Державного
підприємства «Центральне
конструкторське бюро «Чорноморець»

про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В :

6.09.2010р. до суду з позовом про стягнення
з Державного підприємства «Центральне
конструкторське бюро «Чорноморець»
4584,98грн. звернулось управління
Пенсійного фонду України в у
Ленінському районі м. Севастополя (далі
Пенсійний фонд). Свої вимоги позивач
обґрунтував тим, що у відповідача за
червень 2010 року сума відшкодування
витрат на виплату пенсії, яка складає
різницю між сумою пенсії, призначеної
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну діяльність»
і сумою пенсії, обчисленої відповідно
до інших законодавчих актів, склала
4584,98грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 21.09.2010р. позов задоволено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22.11.2011р. скасовано постанову
Окружного адміністративного суду м.
Севастополя від 21.09.2010р. та прийнято
нову, якою в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Пенсійний фонд
звернувся із касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, просив його
скасувати. При цьому, скаржник
зазначив, що суд дійшов помилкового
висновку про необґрунтованість
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Відповідач включений до Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій та перебуває на обліку в
Пенсійному фонді як платник страхових
внесків.

1.01.2004р. набрав чинності Закон України
від 20.11.2003р. №1316-V, яким внесені зміни до
Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність". Зокрема
текст статті 24 Закону викладено в такій
редакції: "Різниця між сумою
призначеної пенсії за цим Законом та
сумою пенсії, обчисленою відповідно до
інших законодавчих актів, на яку має
право науковий працівник,
фінансується: для наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних бюджетних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів державного бюджету; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів".

Ця норма Закону кореспондується з ч. 2 п.
13 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", відповідно до
якої у разі якщо особа має право на
отримання пенсії відповідно до Закону
України "Про наукову та
науково-технічну діяльність" та цього
Закону, призначається одна пенсія за її
вибором. При цьому різниця між розміром
пенсії, на який має право особа
відповідно до зазначеного Закону, та
розміром пенсії із солідарної системи
відповідно до цього Закону
фінансується за рахунок коштів,
спрямованих із джерел, визначених
Законом України "Про наукову та
науково-технічну діяльність".

Відповідно до п. 2 Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№372 від 24.03.2004р., за рахунок коштів
державного бюджету фінансується 50
відсотків різниці у розмірі пенсії
наукових (науково-педагогічних)
працівників державних небюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації у розрахунку на одну особу.
Інша частина фінансується за рахунок
коштів цих підприємств, установ,
організацій та закладів.

Згідно із п. 3 цього Порядку
фінансування різниці у розмірі пенсії
осіб, які мають науковий стаж роботи на
кількох підприємствах, в установах,
організаціях та вищих навчальних
закладах III - IV рівнів акредитації
незалежно від форми власності та
фінансування, здійснюється
пропорційно зарахованому для
призначення пенсії науковому стажу
роботи за рахунок джерел фінансування,
визначених законодавством для
відповідних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації.

Таким чином, згідно законодавства
України при наявності наукового стажу
роботи пенсіонера на підприємстві, в
установі та організації на останніх
незалежно від форм власності та
фінансування покладається обов'язок
сплати різниці між сумою призначеної
пенсії за цим Законом та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник.

Звертаючись з позовом, Пенсійний фонд
вказував на те, що відповідач, як
правонаступник Чорноморської філії
Центрального науково-дослідницького
інституту технології суднобудування,
повинен відшкодувати різницю між сумою
призначеної пенсії за вказаним
Законом.

Питання відшкодування відповідачем
цих коштів було предметом дослідження
адміністративних судів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 30.04.2009р. Пенсійному фонду
відмовлено в задоволенні аналогічного
позову.

При цьому суд зазначив, що відповідач
не може вважатись правонаступником
Чорноморської філії Центрального
науково-дослідницького інституту
технології суднобудування та виплата
різниці в пенсіях за період роботи в
Чорноморській філії Центрального
науково-дослідницького інституту
технології суднобудування не може
здійснюватись за рахунок його коштів.

Частиною 1 статті 72 КАС України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного
суду, що підстави для задоволення цього
позову відсутні.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254 КАС
України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в у
Ленінському районі м.Севастополя
залишити без задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011р. -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз