Справа № 2а-5910/11
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
Справа №
157722/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.

суддів
Большакової О.О.

Глушка
І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Любомльської
районної державної адміністрації
Волинської області на постанову
Любомльського районного суду
Волинської області від 12.12.2011 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Любомльської районної державної
адміністрації Волинської області про
зобов'язання перерахувати і виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення,,-

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернувся 28.10.2011 року в суд з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Любомльської районної державної
адміністрації Волинської області, в
якому просить провести перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до Закону
України « про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали в
наслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2011 рік.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що є особою
постраждалою внаслідок Чорнобильської
катастрофи, 1 категорії, інвалідом 3-ї
групи внаслідок захворювання
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, в зв'язку з чим має право
на отримання щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення. Однак
відповідачем у 2011 роках виплата такої
допомоги проведена в розмірі, який є
значно меншим, ніж передбачено ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», згідно якої така
встановлена в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Постановою Любомльського районного
суду Волинської області від 12.12.2011 року
в порядку скороченого провадження
позов задоволено. Зобов'язано
відповідача провести позивачці
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в 2011 році,
відповідно до 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції її в апеляційному
порядку оскаржив відповідач, вважає
прийнятою із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що виплата щорічної
допомоги на оздоровлення позивачці у
2011 році проводилась у відповідності до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», де передбачалась
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення в порядку та розмірах
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд І інстанції повно і
всебічно дослідив та оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є особою
постраждалою внаслідок Чорнобильської
катастрофи, 1 категорії, інвалідом 3-ї
групи внаслідок захворювання
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, що стверджується
відповідним посвідченням, та має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення учасникам 1 категорії 3
групи, постраждалі у наслідок
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

В 2011 році нормативних актів Кабінету
Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
приймалося.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що у 2011 році нарахування
одноразової допомоги на оздоровлення
повинно здійснюватися відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірів щорічної
грошової допомоги на оздоровлення як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Тому слід погодитися із висновком суду
першої інстанції щодо виплати
позивачці одноразової допомоги у
розмірі 5-х мінімальних заробітних плат
за 2011 рік.

Доводи щодо відмови в позові з підстав
відсутності бюджетних асигнувань на
виплату допомоги на оздоровлення не
можуть бути прийняті, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Любомльської районної державної
адміністрації Волинської області
залишити без задоволення, а постанову
Любомльського районного суду
Волинської області від 12.12.2011 року - без
змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Макарик

Судді
О.О.
Большакова

І.В. Глушко