Справа № 821/4621/13-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/4621/13-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Ковбій О.В. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Херсонській
області про стягнення грошової
допомоги при звільненні, середнього
заробітку за час затримки виплати
грошової допомоги та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

09.12.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до Управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Херсонській області про стягнення суми
одноразової грошової допомоги при
звільненні у розмірі 61 444,68 грн.; суми
середньомісячного грошового
забезпечення за період з 23.07.2013 року по
день винесення рішення по справі,
виходячи із середньомісячного
грошового забезпечення у розмірі 7379,04
грн. за час затримки виплати грошової
допомоги; моральної шкоди у розмірі
25000,00 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 14.01.2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Херсонській області на користь ОСОБА_2
суму одноразової грошової допомоги при
звільненні у розмірі 61 444 (шістдесят
одну тисячу чотириста сорок чотири)
грн. 68 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 04.02.2014 року позивачем
подано апеляційну скаргу на вказану
постанову суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилався на те, що судом першої
інстанції неправомірно було
відмовлено йому у задоволенні позовних
вимог щодо стягнення
середньомісячного грошового
забезпечення за період з 23.07.2013 року по
день винесення рішення по справі та
моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн.

Апелянт зазначив, що на правовідносини,
яки склались між ним та відповідачем
поширюються не тільки спеціальні
норми, якими регламентується
діяльність осіб рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту, а й
норми КЗпП України та інших
нормативно-правових актів з питань
трудового законодавства. Зважаючи на
зазначене позивач вважає, що
відповідач повинен сплатити на його
користь середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. Крім того, апелянт вважає,
що сам факт не здійснення відповідачем
відповідного розрахунку при його
звільненні в повному обсязі вже
свідчить про наявність факту
заподіяння йому моральної шкоди, яка
підлягає відшкодуванню

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Херсонського окружного
адміністративного суду від 14.01.2014 року
в частині відмови у задоволенні позову
та ухвалення нової постанови, якою
задовольнити позовні вимоги в
повномуобсязі

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
наказом (по особовому складу) Державної
інспекції техногенної безпеки України
№ 324 від 22.07.2013 року полковника служби
цивільного захисту ОСОБА_2, заступника
начальника Управління
Держтехногенбезпеки у Херсонській
області, відповідно до Положення про
порядок проходження служби особами
рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту було звільнено зі служби у
відставку (з виключенням з військового
обліку) за п. 99, п. п. "з" (за станом
здоров'я), з правом носіння
встановленої форми одягу, що
підтверджується витягом з наказу (а.с.
11).

На підставі вищезазначеного наказу
Управлінням Держтехногенбезпеки у
Херсонській області було видано наказ
по особовому складу апарату № 25 від
22.07.2013 року, у відповідності до якого
ОСОБА_2 було виключено зі списків
особового складу та знято з усіх видів
забезпечення Управління
Держтехногенбезпеки у Херсонській
області.

Крім того, зазначеним наказом
передбачено головному бухгалтеру -
завідувачу сектору
фінансово-економічного забезпечення
Управління УДІТБ Кузьменко Г.В.
здійснити відповідні нарахування
згідно чинного законодавства та
направити матеріали до Управління ДСНС
України в Херсонській області для
здійснення виплат.

Звертаючись з позовом до суду першої
інстанці, ОСОБА_2 посилався на те, що
станом на дату його звільнення йому не
була виплачена грошова допомоги при
звільненні, у відповідності до п. 18.3.
наказу Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій від 27 квітня 2005
року № 139 «Про затвердження
Тимчасового положення про порядок
виплати грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу МНС
України», яка передбачена, як
обов'язкова до сплати.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
наявності підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 в частині
стягнення з відповідача суми
одноразової грошової допомоги при
звільненні у розмірі 61 444,68 грн.,
зважаючи на наступне:

Так, згідно п. 18.3 наказу Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
від 27 квітня 2005 року № 139 «Про
затвердження Тимчасового положення
про порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу МНС України»
(далі - Тимчасове положення № 139)
передбачено, що особам рядового і
начальницького складу, які
звільняються зі служби за вислугою
строку служби, після закінчення строку
контракту, за віком, за станом здоров'я,
у зв'язку зі скороченням штатів або із
здійсненням організаційних заходів, у
разі неможливості використання на
службі виплачується грошова допомога в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.

Відповідно до п. 1.2. Тимчасового
положення №139 грошове забезпечення
складається з окладів грошового
утримання та додаткових видів
грошового забезпечення. До окладів
грошового утримання належать оклади за
спеціальним званням та посадові
оклади.

Додаткові види грошового забезпечення
включають надбавки, доплати, премії,
одноразові й щомісячні винагороди,
матеріальну допомогу тощо.

Поряд з окладами грошового утримання в
обов'язковому порядку виплачуються:
надбавка за вислугу років до окладів
грошового утримання, щомісячна
надбавка у розмірі 100 відсотків
грошового забезпечення (окладів
грошового утримання та надбавки за
вислугу років), грошова допомога при
звільненні.

У відповідності до розділу 18
Тимчасового положення № 139 особам
рядового і начальницького складу,
звільненим з органу управління
(підрозділу), виплата грошового
забезпечення провадиться тим, хто
обіймав на день звільнення посади, - до
дня здачі справ включно, при цьому на
здавання справ надається не більше 20
днів з дня отримання органом
управління (підрозділом) наказу про
звільнення.

Судом першої інстанції також вірно
встановлено, що пунктом 15.3 Інструкції
про виплату грошового забезпечення
особам рядового і начальницького
складу органів і підрозділів
цивільного захисту, затвердженої
наказом Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 10 червня
2008 року № 447, передбачено в
обов'язковому порядку виплату особам
рядового і начальницького складу, які
звільняються із служби за станом
здоров'я, одноразової грошової
допомоги в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.

В свою чергу, відповідачем, у порушення
зазначених вище норм чинного
законодавства, не було виплачено
ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.

Заперечуючи проти пред'явленого позову
відповідач посилався на те, що
Управління ДСНС у Херсонській області
є місцевим органом виконавчої влади,
який підпорядкований ДСНС України, є
неприбутковою установою, що
фінансується виключно з Державного
бюджету України, а тому заява на
отримання додаткових коштів для
виплати ОСОБА_2 грошової допомоги при
звільненні була подана до ДСНС України.
Також відповідач зазначив, що після
надходження коштів необхідна сума буде
перерахована позивачу.

Колегія суддів вважає вірним посилання
суду першої інстанції на те, що грошова
допомога при звільненні, як державна
соціальна підтримка, є формою
соціального забезпечення громадян,
гарантією реалізації конституційного
права громадян на соціальний захист,
тому реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актів національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань, а відсутність
коштів на виплату допомоги не
позбавляє особу, якій повинна бути
здійснена виплата, права на отримання
такої виплати. В свою чергу,
невиконання або неналежне виконання
законів, якими передбачено певні
соціальні гарантії, через відсутність
коштів для їх виплати не є підставою
для виправдання невиплати належних
особі сум.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
не здійснивши виплату ОСОБА_2 належної
йому суму грошової допомоги при
звільненні відповідач допустив
порушення права позивача, яке підлягає
поновленню шляхом стягнення з
відповідача суми такої одноразової
грошової допомоги при звільненні.

В свою чергу, згідно грошового атестата
ОСОБА_2 № 99 середньомісячне грошове
забезпечення позивача складає 5 585,88
грн., а вислуга років станом на 22.07.2013
року становить 22 роки 02 місяці 25 днів.

З урахуванням викладеного, сума
грошової допомоги при звільненні
складає 61 444,68 грн. При чому, сума
одноразової грошової допомоги не є
спірною.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
стягненню на користь ОСОБА_2 підлягає
сума одноразової грошової допомоги при
звільненні в розмірі 61 444,68 грн.

Що стосується інших позовних вимог
позивача, зокрема, стягнення суми
середньомісячного грошового
забезпечення за період з 23.07.2013 року по
день винесення рішення по справі,
виходячи із середньомісячного
грошового забезпечення у розмірі 7379,04
грн. за час затримки виплати грошової
допомоги та стягнення моральної шкоди
у розмірі 25000,00 грн., колегія суддів
звертає увагу на наступне:

В обґрунтування заявлених позовних
вимог щодо стягнення суми
середньомісячного грошового
забезпечення за період з 23.07.2013 року по
день винесення рішення по справі за час
затримки виплати грошової допомоги,
позивач посилався на положення ст.ст.
116, 117 Кодексу законів про працю України.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що
в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Вирішуючи спір, суд обґрунтовано
зазначив, що позивач помилково
посилається на вказану норму ст. 117 КЗпП
України, оскільки вона передбачає
обов'язок виплати працівникові
середнього заробітку, а не стягнення
компенсації за затримку виплати
розрахунку при звільненні.

Одноразова грошова допомога у розмірі
50% місячного грошового забезпечення не
є складовою грошового забезпечення,
яке отримував позивач під час
проходження служби, а тому положення
ст. ст. 116, 117 КЗпПУ не поширюються на
правовідносини щодо її невиплати у
день звільнення.

В свою чергу, правовий та соціальний
статус, умови проходження служби
цивільного захисту визначається
Кодексом цивільного захисту України та
Положенням про порядок проходження
служби цивільного захисту особами
рядового і начальницького складу,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України, якими не
передбачено можливості стягнення
компенсації за затримку виплати
розрахунку при звільненні працівників
цивільного захисту.

Що стосується вимог про стягнення
моральної шкоди, колегія суддів також
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно відсутності
підстав для їх задоволення.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року №4 зазначено, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

В свою чергу, в даному випадку ОСОБА_2
була розрахована сума моральної шкоди
у розмірі 25000 грн., але не надано жодних
доказів, якими підтверджується
моральна шкода понесена позивачем.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що позивачем не було
доведено заподіяння йому моральної
шкоди, не надано відповідних доказів,
необгрунтовано розмір моральної шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, правильно по суті
вирішено справу, та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
відповідно до ст. 200 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 14
січня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст.254 КАС
України, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя: Т.М.
Танасогло

Суддя:
О.В. Яковлєв