Справа № 2а-815/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
Справа № 9104/54761/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Глушка І.В., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
постанову Сихівського районного суду
м. Львова від 11 травня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Сихівського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради про визнання
незаконної відмови та зобов'язання
перерахувати і виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 20.04.2011 року звернувся суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради в
якому просив визнати незаконною
відмову відповідача та зобов'язати
останнього провести перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік відповідно до 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
того, що її розмір повинен становити
чотири мінімальні заробітні плати,
стягнути недоплачену щорічну допомогу
на оздоровлення за 2010 рік.

Постановою Сихівського районного суду
м. Львова від 11 травня 2011 року
(прийнятою в порядку скороченого
провадження) позов задоволено
частково, зобов'язано Сихівський
відділ соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради нарахувати та виплатити
позивачу разову щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з врахуванням виплачених
сум.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради оскаржив його в
апеляційному порядку, вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що гідно
із положенням ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня. коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для залишення адміністративного
позову без розгляду, якщо суд за заявою
особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала (ч. 1 ст. 100 КАС
України). Жодних причин, що давали б
підставу для поновлення строку
звернення до суду, позивачем наведено
не було.

Таким чином, оскільки позивачу було
відомо про виплачену йому суму
допомоги у червні 2010 року ним пропущено
строк звернення до суду, оскільки він
звернувся до суду у квітні 2011 року.

Також апелянт зазначає, що відповідно
до ст. 63 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього
Законуздійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. Статтею 62 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
також роз'яснено порядок застосування
Закону, зокрема зазначено, що
застосування проводиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів,
рішення якого є обов'язковими для
виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Сихівський відділ соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради як відповідач
по справі не наділений повноваженням
на самостійне визначення розміру
щорічної допомоги на оздоровлення та,
відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, зобов'язаний діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу
України будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. Бюджет -
призначення встановлюються законом
про Державний бюджет України чи
рішенням про місцевий бюджет порядку,
визначеному цим Кодексом. Зазначене
Сихівським районим судом не з'ясовано,
чи були перераховані бюджетні кошти на
рахунок відповідача як розпорядника
коштів для виплати особам, потерпілим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
для здійснення виплати допомоги у
розмірах відповідно до мінімальної
заробітної плати та не повністю
визначено правосуб'єктність
відповідача, його права та обов'язки у
даній сфері публічних відносин.

Крім того, підпунктом 11 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік -.
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» текст ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладено в такій редакцій
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Допомога позивачу у
липні 2008р. та лютому 2009р. була здійснена
в розмірі встановленому постановою
Кабінету Міністрів України №562 від
12.07.2005 р.

Зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. Відповідно до ч.2 ст. 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх правові акти або їх
окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним
СудомУкраїни рішення про їх
неконституційність. Водночас
відповідно до ч. 3 ст. 152 Конституції
України матеріальна чи моральна шкода,
завдана фізичним або юридичним особам
актами і діями, що визнані
неконституційними, відшкодовуються
державою у встановленому законом
порядку. Зазначена норма розтлумачена
у рішенні Конституційного Суду України
від 07.10.2009р. №25-рп/2009, який зазначив, що
«позитивним обов'язком держави є
прийняття відповідного закону, який
має визначати порядок та умови такого
відшкодування».

Враховуючи вище зазначене, оскільки на
даний час закону, який би визначав
порядок та умови матеріального
відшкодування у зв'язку з втратою
чинності змін, внесених підпунктом 11
пункту 28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» не
прийнято, то не має підстав для
нарахування та виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2008 - 2009 роки в інших розмірах, ніж
передбаченопостановою Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005 р.

З врахуванням вище наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову та залишити
позовну заяву без розгляду.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, належить
до 1 категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
перебуває на обліку в Сихівському
відділі соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради та має право
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
не врахував вимоги ч. 2 ст. 99 КАС України
згідно якої для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Судом першої інстанції залишено поза
увагою, що виплату ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення здійснено у
розмірі 90 грн. у червні 2010 року.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом (20.04.2011 року),
відсутність заяви та поважних причин
для поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги щодо виплати
недоотриманої суми одноразової
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2010 рік слід залишити
без розгляду.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст.197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради - задовольнити, постанову
Сихівського районного суду м. Львова
від 11 травня 2011 року по справі № 2а-815/11 -
скасувати, а позовну заяву ОСОБА_1
залишити без розгляду.

Узвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
І.В. Глушко

В.В. Святецький