Справа № 752/3326/14-а
Суддя: Пасинок В. С.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/3326/14-а
Провадження №: 2-а/752/157/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Пасинок В.С.

при секретарі - Тасенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

11.03.2014 року позивач звернулась до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат, в якому
просить суд визнати протиправною
бездіяльність відповідачів та
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації та Київський
міський центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити: щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, в порядку та на умовах,
визначених положеннями ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
за період з 1996 року по 2013 рік;
одноразову компенсацію як інваліду 2
групи з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, який став інвалідом внаслідок
Чорнобильської катастрофи в розмірі 45
мінімальних заробітних плат та
одноразову компенсацію за втрату
годувальника у розмірі 60 мінімальних
заробітних плат, а також зобов'язати
відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позовні вимоги в частині визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної одноразової
соціальної допомоги на оздоровлення
відповідно до положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 1996 року по 2013 рік були
залишені 12.06.2014 року судом без розгляду.

В судове засідання позивач та її
представник не з'явились, надавши
клопотання про розгляд справи за
відсутності позивача (а.с. 42).

Представник Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації в судове
засідання не з'явилась, просила суд
проводити розгляд справи за її
відсутності, врахувавши доводи сторони
відповідача, викладені в письмових
запереченнях. Просила суд відмовити у
задоволенні позову, оскільки всі
виплати позивачу були проведені та
проводяться відповідно до вимог
чинного законодавства (а.с. 44-49).

Представник Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат в судове засідання
не з'явився, надавши письмові
заперечення проти заявлених позовних
вимог (а.с. 28-31).

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Як вбачається з матеріаліви справи,
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи. У
зв'язку із захворюванням, пов'язаним
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС,
позивача, відповідно до положень
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визнано інвалідом IІ групи
з 12.02.1992 року безстроково, що
підтверджується довідкою МСЕК серії
ВТЭ-25 № 057450 (а.с. 15-16).

Положеннями ст. 14 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивача
віднесено до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи (а.с. 15-16).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації з 01.07.2000 року, як особа,
яка постраждала внаслідок аварії на
ЧАЕС 1 категорії ІІ групи інвалідності.

Відповідно до положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Згідно ст. 62 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання
міністерствами та іншими центральними
та місцевими органами виконавчої
влади, всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Відповідно заявлених вимог позивач
просить нараховувати та виплачувати їй
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, розмір щорічної допомоги
на оздоровлення визначений постановою
Кабінету Міністрів України «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 р. № 562, якою установлено, що розмір
такої допомоги і по теперішній час
інвалідам II групи, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
складає 120,00 грн.

Як вбачається із довідки Управління
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації від 03.10.2013 року
№ 4757 та заперечень на позов, ОСОБА_1
допомога на оздоровлення
нараховується у вищевказаному розмірі
(а.с. 13).

Статтею 117 Конституції України
визначено, що Кабінет Міністрів
України в межах своєї компетенції
видає постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

За вищевказаних обставин суд не вбачає
протиправними дій відповідачів щодо
неналежних розмірів виплат позивачу
сум щорічної допомоги на оздоровлення,
оскільки вказана допомога
нараховується відповідно вимог
чинного законодавства, а вимога щодо
проведення нарахувань відповідачами
зазначеної допомоги та її розмір в
майбутньому є передчасними.

Крім того, позивач також просить
нарахувати та виплатити їй одноразову
компенсацію за втрату здоров'я як
інваліду ІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та став інвалідом
внаслідок Чорнобильської катастрофи у
розмірі 45 мінімальних заробітних плат,
одноразову компенсацію за втрату
годувальника у розмірі 60 мінімальних
заробітних плат.

Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації на звернення ОСОБА_1 про
проведення нарахувань, що є предметом
спору, надавалась відповідь від 30.07.2013
року, в якій зазначається про те, що
нарахування та виплата останній
одноразової компенсації виплат за
шкоду, заподіяну здоров'ю в результаті
аварії на ЧАЕС, проводились у травні 1992
року, а одноразова компенсація за
втрату годувальника ОСОБА_1 згідно її
особової справи розпорядженням від
23.07.2002 року була нарахована в розмірі,
передбаченому абз. 5 під. «е» п. 1
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а.с. 10-12).

За вищевикладених обставин суд вважає,
що позов не знайшов свого
підтвердження в судовому засіданні,
тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
117 Конституції України, ст. 48, 62 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 р. № 562, ст. ст. 8, 9, 11, 17, 18, 71, 99, 100, 122, 128,
158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
адміністративного апеляційного суду
через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя
В.С. Пасинок