Справа № 1570/1464/12
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/43507/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача), Кочана
В.М., Ліпського Д.В.,розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу

за позовом Відділення гідроакустики
Морського гідрофізичного інституту
Національної академії наук України до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси, Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області, Пенсійного фонду
України про визнання акту,
розпорядження та рішень нечинними,

за касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 4 липня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2013
року,

встановив:

У лютому 2012 року Відділення
гідроакустики Морського
гідрофізичного інституту Національної
академії наук України (далі -
Відділення гідроакустики МГІ НАН
України) пред'явило позов про визнання
нечинними: пунктів 1, 2, 3, 4 розпорядження
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси від 30
вересня 2011 року № 232, рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси від 12
жовтня 2011 року № 20573/03, рішення
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області (далі - ГУПФ)
від 21 листопада 2011 року № 6046/08 та
рішення Пенсійного фонду України від 9
лютого 2012 року № 300909-10.

Позов обґрунтовано тим, що Управлінням
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси (далі - УПФ)
в період з 12 по 30 вересня 2011 року
проведена планова перевірка на
підприємстві щодо правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 1 листопада 2005 року по 31 липня
2011 року, а також достовірності надання
відомостей, поданих до Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування за
період 1 січня 2000 року до 31 липня 2011
року, проте, рішення відповідача за
результатами перевірки є
необґрунтованими, неправомірними та
такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 4 липня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2013
року, позов задоволено. Визнано
нечинними: пункти 1, 2, 3, 4 розпорядження
УПФ від 30 вересня 2011 року № 232, рішення
УПФ від 12 жовтня 2011 року № 20573/03, рішення
ГУПФ від 21 листопада 2011 року № 6046/08 та
рішення Пенсійного фонду України від 9
лютого 2012 року № 300909-10.

У касаційній скарзі УПФ просить
скасувати судові рішення та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Зазначає, що висновки акту від 30
вересня 2011 року № 5/29 в частині
встановлених порушень Законів України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» є обґрунтованими.

ГУПФ приєдналося до касаційної скарги
УПФ і просить скасувати судові рішення
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

В запереченні на касаційну скаргу
Відділення гідроакустики МГІ НАН
України просить залишити судові
рішення без змін, посилаючись на їх
законність і обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі
направлення від 12 вересня 2011 року № 533
головним спеціалістом відділу КПРНСП
Криловою С.І., в період з 12 по 30 вересня
2011 року проведена планова перевірка
Відділення гідроакустики МГІ НАН
України щодо правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з 1
листопада 2005 року по 31 липня 2011 року, а
також достовірності надання
відомостей, поданих до Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування за
період 1 січня 2000 року до 31 липня 2011
року.

За результатами перевірки складено акт
від 30 вересня 2011 року № 5/29, в якому
зазначено, що: перевіркою правильності
нарахування та сплати єдиного внеску
встановлено порушення пунктів № 1, 2
плану; перевіркою правильності
нарахування та сплати страхових
внесків встановлено порушення пункту
№ 3 плану; перевіркою достовірності
формування та подання відомостей про
застраховану особу встановлено
порушення пункту № 6 плану перевірки;
перевіркою не встановлено порушень
пунктів № 4, 5 плану перевірки.

Розпорядженням УПФ від 30 вересня 2011
року № 232 встановлено порушення пункту
№ 6 перевірки, а саме частини другої
статті 17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», частини другої статті 6
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», та
зобов'язано страхувальника (Відділення
гідроакустики МГІ НАН України)
протягом 10 днів надати документи:
коригувальну форму ІНДАНІ та у
поточному звіті в таблиці 6 додатка 4
відобразити результати перевірки по
зазначених у розпорядженні особах.

Відділення гідроакустики МГІ НАН
України звернулося до УПФ із
зауваженнями від 10 жовтня 2011 року до
акту планової перевірки.

Рішенням УПФ від 12 жовтня 2011 року №
20573/03 «Про результати розгляду
зауважень до акту» зауваження в.о.
директора Відділення гідроакустики
МГІ НАН України Первушиної І.В. від 10
жовтня 2011 року № 78/ОГ-333 залишено без
задоволення, а акт перевірки від 30
вересня 2011 року № 5/29 - без змін.

1 листопада 2011 року Відділення
гідроакустики МГІ НАН України
звернувся до ГУПФ із скаргою на
розпорядження УПФ від 30 вересня 2011 року
№ 232, яку було залишено без задоволення,
а розпорядження - без змін.

За результатами розгляду скарги
Відділення гідроакустики МГІ НАН
України Пенсійним фондом України
ухвалено рішення від 9 лютого 2012 року №
3009/09-10, яким розпорядження УПФ від 30
вересня 2011 року № 232 за результатами
документальної перевірки, викладеної в
акті від 30 вересня 2011 року № 5/29,
залишено без змін, а скаргу - без
задоволення.

Скасовуючи розпорядження УПФ від 30
вересня 2011 року № 232, суд першої
інстанцій, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
преміювання за результатами роботи
позивачем проводилося виключно після
виконання (етапів) науково-дослідних
робіт (етапи науково-дослідних робіт
поквартальні), а тому преміювання не
можливо проводити щомісячно з огляду
на характер робіт, що цілком відповідає
нормам чинного законодавства. З огляду
на таке, відповідачем протиправно
зроблено висновок про порушення
позивачем вимог чинного законодавства
зазначених у акті перевірки, а тому
спірне розпорядження є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню.

Скасовуючи рішення УПФ від 12 жовтня 2011
року № 20573/03, ГУПФ від 21 листопада 2011
року № 6046/08 та Пенсійного фонду України
від 9 лютого 2012 року № 300909-10, суди
виходили з того, що оскільки спірне
розпорядження УПФ в частині пунктів 1, 2,
3, 4 є протиправним та прийнятим на
підставі суперечливих і не доведених
фактів порушення, то вказані рішення
слід теж вважати нечинними та
протиправними, через те, що вони
дублюють зміст розпорядження та одне
одного.

Однак, зазначені висновки зроблено без
всебічного з'ясування обставин у
справі.

Звертаючись до суду з даним позовом,
Відділення гідроакустики МГІ НАН
України просило, зокрема, скасувати
пункти 1, 2, 3, 4 розпорядження УПФ від
30.09.2011 року № 232.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, спірне розпорядження містить в
собі лише пункти 1 та 2, а підставою для
його скасування позивач наводить
неправильні, на його думку, висновки
акту перевірки по пунктах плану № 1, 2
(правильність нарахування та сплати
єдиного внеску) та пункту № 3
(правильність нарахування та сплати
страхових внесків).

Крім того, розпорядженням УПФ від 30
вересня 2011 року № 232 встановлено лише
порушення пункту № 6 плану перевірки
(достовірність формування та подання
відомостей про застраховану особу), а
будь-яких посилань на порушення
пунктів плану № 1-3, про які зазначає
позивач у позовній заяві, воно не
містить.

Таким чином, судами не встановлено
зміст спірних правовідносин, в чому
конкретно полягали порушення прав
позивача та чи підтверджується це
матеріалами справи.

У разі, якщо позивач оскаржує акт
перевірки, то судам слід врахувати, що
відповідно до пункту 1 частини першої
статті 17 КАС компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Акти перевірки не є рішеннями суб'єкта
владних повноважень, не спричиняють
виникнення будь-яких прав і обов'язків
осіб чи суб'єктів владних повноважень,
а отже, не породжують правовідносин, що
можуть бути предметом спору.

В частині скасування рішень УПФ від 12
жовтня 2011 року № 20573/03, ГУПФ від 21
листопада 2011 року № 6046/08 та Пенсійного
фонду України від 9 лютого 2012 року №
300909-10, то суди попередніх інстанцій, з
огляду на викладене, дійшли
безпідставного висновку про їх
нечинність та протиправність, оскільки
не встановили, з приводу яких звернень
позивача (його незгодою з актом
перевірки чи розпорядженням від 30
вересня 2011 року № 232 або іншими
документами) органи Пенсійного фонду
України приймали зазначені рішення.

Суди не встановивши всіх обставин у
справі та не визначившись з обсягом
позовних вимог, не перевірили
оскаржені рішення за правилами частини
третьої статті 2 КАС України на
відповідність нормам чинного
законодавства.

Частиною першою статті 220 КАС України
передбачено, що суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно зі статтею 227 КАС України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Оскільки неповноту встановлення
обставин у справі допущено обома
судовими інстанціями, то справа
направляється до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси
задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 4 липня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2013
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К. Кочан В.М. Ліпський Д.В.