Справа № 2а-3089/11/1970
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 червня 2014 року Справа № 47349/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Саламаха О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Галицькому районі Івано-Франківської
області на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2012
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Монтаженергомаш» до Державної
податкової інспекції в Галицькому
районі Івано-Франківської області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Монтаженергомаш» звернулося до суду
з позовом до Державної податкової
інспекції в Галицькому районі
Івано-Франківської області, в якому
просить визнати протиправними та та
скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача від
09.06.2011 року: №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток в розмірі 133 357,81
грн., в тому числі: 106 686,25 грн. - основний
платіж, 26671,56 грн. - штрафні (фінансові)
санкції, № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість в розмірі 106
686,25 грн., в тому числі: 85 349 грн. за
основним платежем, 21 337,25 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 23
січня 2012 року позов задоволено
повністю та визнано протиправними та
скасовано зазначені податкові
повідомлення-рішення.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що господарські
операції ТОВ «Монтаженергомаш» та ПП
«Юнісеф» мали реальний характер,
понесені витрати за надані послуги в
наступному призвели до отримання
підприємством прибутку, як наслідок
валові витрати та податковий кредит
пов'язані із господарською діяльністю
позивача, а пред'явлені акти виконаних
робіт, податкові накладні та
банківські виписки є первинними
документами, у розумінні ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні». Крім
того, судом встановлений рух активів у
процесі здійснення господарських
операцій між позивачем та ПП «Юнісеф».
Отримані позивачем у контрагента ПП
«Юнісеф» роботи (послуги) в подальшому
позивачем використані в своїй
господарській діяльності під час
виконання робіт на ВАТ
«Івано-Франківськцемент».

Суд першої інстанції посилається на те,
що законодавством обмеження щодо
використання у господарській
діяльності лише власних основних та
транспортних засобів, як і найманої
праці шляхом укладення відповідних
угод - відсутнє, тому дані обставини не
можуть слугувати висновком про
порушення податкового законодавства
саме позивачем, оскільки не залежать
від волі останнього.

Крім того, оскільки обвинувальним
вироком, на який посилається
податковий орган, чи будь-яким іншим
вироком, не засуджено колишнього чи
теперішнього керівника ПП «Юнісеф»,
суд приходить до висновку про
безпідставність посилання відповідача
на те, що позивач повинен нести якусь
відповідальність за дії засуджених
вказаним вироком громадян, оскільки це
прямо суперечить конституційним
нормам.

Відповідач, вважаючи вирок
Рівненського міського суду, як
підставу нікчемності правочинів,
укладених між позивачем і ПП «Юнісеф»
і посилаючись на окремі висновки
вироку не врахував того факту, що такі
висновки у вироку стосуються не
позивача, а інших юридичних осіб і
фізичних особі-підприємців, про які в
ньому зазначені та з приводу обставин
здійснення господарських операцій з
якими допитувалися в якості свідків їх
посадові особи.

З цього слідує, що вищевказані
обставини жодним чином не вказують на
фіктивність господарської діяльності
позивача, як і не позбавляють права
формувати валові витрати та податковий
кредит.

Крім цього, суд першої інстанції
зазначає, що на момент здійснення
перевірки позивача та складання акту
від 23.05.2011 року за №450/2300/25066431 у
Державної податкової інспекції в
Галицькому районі була у наявності
тільки копія витягу із вироку від 25-26
травня 2010 року у справі №1-386/10, а саме
вступна та резолютивна частина. Із
цього випливає, що висновок
податкового органу про нікчемність
правочинів, вчинених між позивачем та
його контрагентом ПП «Юнісеф»,
ґрунтувався на припущеннях, тому не
заслуговує на увагу.

Суд першої інстанції звертає увагу на
те, що в грудні 2009 року ТОВ
«Монтаженергомаш» змінено фактичну
адресу, в процесі чого було втрачено
частину бухгалтерських документів.
Крім того вказано, що в 2008 році
Державною податковою інспекцією в
Галицькому районі було проведено
планову виїзну перевірку ТОВ
«Монтаженергомаш» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.07.2007 року по 30.06.2008 року, за
результатами, якої складено акт від
10.11.2008 року за №849/2300/25066431. Для
проведення даної перевірки посадовими
особами Товариства були надані всі
необхідні документи.

Зі змісту акту перевірки від 23.05.2011
року, за результатами якого прийняті
спірні податкові повідомлення-рішення,
вбачається, що позапланова виїзна
перевірка проводилася за період, який
охоплює травень-червень 2008 року.
Співставивши дані періоди, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що не
заслуговують уваги твердження
податкового органу про те, що
документи, для проведення перевірки,
яка проводилася в травні 2011 року,
посадовими особами позивача не було
надано, а це свідчить про їх
відсутність та фіктивність здійснення
операцій, оскільки даний період уже був
предметом податкової перевірки у 2008
року, за результатами, якої порушень
визначення валових доходів і витрат,
повноти декларування і формування
податкового кредиту з ПДВ, в тому числі
в травні-червні 2008 року, щодо
відсутності фінансово-бухгалтерських
документів, які підтверджували
здійснення господарських операцій, не
встановлено.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що податковим органом не
доведено наявності протиправного
умислу та мети при укладенні договорів
між позивачем з ПП «Юнісеф». Доказів на
підтвердження факту порушення
позивачем встановленого порядку
здійснення підприємницької
діяльності, наявності шкоди заподіяної
державі, суду не надано.

На час здійснення господарських
операцій з ТОВ «Монтаженергомаш» та ПП
«Юнісеф» було включене до ЄДРПОУ, а
також мало свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість.
Позивач не може нести відповідальність
за можливу недостовірність відомостей
про підприємство, наведену у
зазначеному реєстрі, за умови
необізнаності щодо неї.

Крім того, суд першої інстанції
зазначає, що ні статутні документи, ні
установчі документи контрагента
позивача не визнані в судовому порядку
недійсними і доказів про зворотнє
сторонами суду не надано.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, Державна податкова інспекція в
Галицькому районі Івано-Франківської
області оскаржило її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 23 січня 2012
року та прийняти нову постанову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що в період
який перевірявся, Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Монтаженергомаш» здійснювало
господарські операції з ПП «Юнісеф»
(укладало договори про надання послуг).
Дані договори є нікчемними, оскільки
порушують публічний порядок, і
направлені на незаконне заволодіння
майном держави; договори не направлені
на реальне настання правових наслідків
обумовлених у них.

Апелянт вказує на те, що податковим
органом проведено перевірку позивача з
питань правомірності формування
валових витрат та податкового кредиту
за травень-червень 2008 року при
взаєморозрахунках із ПП «Юнісеф».
Директором позивача не було надано
необхідні документи для здійснення
перевірки, мотивуючи їх втратою під час
зміни Товариством місця знаходження. В
зв'язку з цим проведення перевірки
здійснювалося за результатами аналізу
даних, які містяться в автоматизованих
системах, а також з використанням
податкової звітності за період, який
перевірявся. В ході перевірки ТОВ
«Монтаженергомаш» встановлено, що
останній за період з 01.07.2007 року по
30.06.2008 року здійснювало господарські
операції із ПП «Юнісеф».

Акцентує увагу на тому, що вироком
Рівненського міського суду від 25-26
травня 2010 року було встановлено, що в
останнього відсутні
адміністративно-господарські
можливості на виконання господарських
зобов'язань по укладених угодах, з
урахуванням часу, значного обсягу
робіт, а в силу відсутності найманих
працівників, транспортних засобів
свідчить про відсутність можливості
виконання господарських зобов'язань.

Крім того, в провадженні Рівненського
окружного адміністративного суду
перебували справи аналогічні даній
адміністративній справі, за
результатами розгляду яких судом були
прийняті рішення про правомірність
виключення податковим органом із
складу валових витрат та податкового
кредиту витрат, які сформовані на
підставі фіктивних господарських
операцій із ПП «Юнісеф».

Враховуючи факти, які встановлені
вироком суду та постановами, копії,
яких містяться в матеріалах даної
справи, Державна податкова інспекція в
Галицькому районі прийшла до висновку,
що укладені договори між позивачем та
даним контрагентом відповідно до
підпунктів 1, 2 статті 215 Цивільного
кодексу України, підпунктів 1, 5 статті
203 Цивільного кодексу України є
нікчемними, і в силу статті 216 цього ж
Кодексу не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю.

Апелянт вважає, що позивачем
протиправно включалися за 1-ше півріччя
2008 року вартість робіт, виконаних ПП
«Юнісеф» в сумі 42 6745 грн., та як наслідок
до складу податкового кредиту включено
85 349 грн., в тому числі за травень 2008 року
в сумі 84 004 грн. та за червень 2008 року в
сумі 1 345 грн. Внаслідок виявлення
перевіркою порушень, допущених
позивачем, відповідачем винесено
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією в Галицькому
районі проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТОВ
«Монтаженергомаш» з питань
правомірності формування валових
витрат та податкового кредиту за
травень-червень 2008 року при
взаєморозрахунках з ПП «Юнісеф», за
результатами якої складено акт за №
450/2300/25066431 від 23.05.2011 року.

В процесі проведення перевірки
встановлено, що в період з 01.07.2007 року по
30.06.2008 року до складу валових витрат
декларації з податку на прибуток за
півріччя 2008 року позивачем включено
вартість робіт, виконаних ПП «Юнісеф» в
сумі 426745,00 грн. До складу податкового
кредиту декларації з податку на додану
вартість включено податок на додану
вартість від вартості виконаних робіт
в сумі 85349,00 грн., в тому числі за травень
2008 року в сумі 84004,00 грн. та за червень 2008
року в сумі 1345,00 грн. Тобто, ТзОВ
«Монтаженергомаш» порушено вимоги п.5.1,
п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
що призвело до завищення валових
витрат за II квартал 2008 року на суму 426 745
грн. та до заниження податку на
прибуток в сумі 106 686,25 грн. Також
встановлено порушення п.п.7.4.1, 7.4.5
пункту 7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», що
призвело до завищення податкового
кредиту в сумі 85 349,00 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем 09.06.2011 року прийнято
оспорювані податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким ТзОВ «Монтаженергомаш»
збільшено податкове зобов'язання зі
сплати податку на прибуток в розмірі 133
357,81 грн., в тому числі 106 686,25 грн. -
основний платіж та 26671,56 грн. - штрафні
(фінансові) санкції;

- № , яким ТзОВ «Монтаженергомаш
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
в розмірі 106 686,25 грн., в тому числі: 85 349
грн. за основним платежем та 21 337,25 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями.

За наслідками процедури апеляційного
оскарження скарги платника податків
залишені без задоволення, а податкові
повідомленням рішення - без змін.

Встановлено, що згідно розрахунку
комунального податку чисельність
працюючих на ПП «Юнісеф» становить 1
особа. Податкове навантаження з
податку на прибуток підприємств за 2007
рік складає 000%, за перше півріччя 2008
року - 0,0057%.

Станом на 31.10.2008 року місцезнаходження
ПП «Юнісеф» та посадових осіб даного
підприємства не встановлено. Згідно
Декларацій з податку на прибуток ПП
«Юнісеф» за 2007 рік, за І квартал та І
півріччя 2008 року не було задекларовано
наявність балансової вартості запасів
та основних фондів, не проведено
розрахунку амортизації.

За даними державного електронного
Реєстру прав власності на об'єкти
нерухомого майна не встановлено даних
щодо реєстрації майна за ПП «Юнісеф» та
ОСОБА_1

На думку апеляційного суду, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що ПП «Юнісеф» не могло
здійснювати фінансово-господарську
діяльність, здійснювати дії,
спрямовані на встановлення, зміну або
припинення правовідносин та
здійснювати фактичні дії, спрямовані
на виконання взятих на себе
зобов'язань.

Неможливість реального здійснення
платником вказаних операцій з
урахуванням часу, значного обсягу
робіт (більшість яких виконувалася
одночасно напротязі одного
календарного місяця), тобто
відсутність необхідних умов для
досягнення відповідних результатів
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського та
технічного персоналу, основних
засобів, складських приміщень та
транспортних засобів свідчить про
відсутність у ПП «Юнісеф»
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань та
відсутність фактичних дій, спрямованих
на виконання взятих на себе
зобов'язань.

Згідно вироку Рівненського міського
суду від 25-26 травня 2010 року в
кримінальній справі № 1-386/10 (який
набрав законної сили) визнано винними
та засуджено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 за ст.200,
ч. 2 ст.205 Кримінального Кодексу України
за створення та діяльність фіктивних
підприємств з метою прикриття
незаконної діяльності по конвертації
безготівкових коштів у готівку та
мінімізації податкових зобов'язань для
різних суб'єктів підприємницької
діяльності.

Із змісту вироку видно, що в листопаді
2007 року членами організованої
злочинної групи було придбано ПП
«Юнісеф», директором якого був
призначений ОСОБА_1, для його
використання в злочинній діяльності.
Протягом 2007-2008 років, з метою вчинення
злочинної діяльності, було відкрито
розрахункові рахунки ІІП «Юнісеф» в
різних установах банків, які в
подальшому використовувалися для
конвертації безготівкових грошових
коштів у готівку, зокрема
розрахунковий рахунок № 472 в ТзОВ
«Укрпромбанк» м. Рівне та № 26002301.5900 в РФ
ФАБ "»Брокбізнесбанк» м. Рівне.

За період часу з 01.01.2008 року по 20.11.2008
року на розрахункові рахунки ПП
«Юнісеф», з метою конвертації у
готівку, незаконно надійшли, начебто як
оплата за товарно-матеріальні
цінності, виконані роботи та надані
послуги від різних суб'єктів
підприємницької діяльності грошові
кошти в сумі 34 786 827,00 грн.

В подальшому члени організованої
злочинної групи здійснювали
безпосереднє складання бухгалтерських
документів щодо фіктивних
господарських операцій, проводили
податковий облік ПП «Юнісеф», та
використовуючи встановлений
програмно-технічний комплекс
«Клієнт-Банк», вказані кошти, під
виглядом проведення легальних
господарських операцій,
перераховували на розрахункові
рахунки інших членів організованої
злочинної групи - приватних
підприємців ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які
знімали їх по грошових чеках з
призначенням платежу «на закупку
товару», а в подальшому такі кошти
розподілялися між членами
організованої злочинної групи та
суб'єктами підприємницької діяльності
- замовниками конвертації.

Тобто, членами організованої злочинної
групи в результаті злочинної
діяльності, пов'язаної з конвертацією
коштів та мінімізацією податкових
зобов'язань для інших суб'єктів
підприємницької діяльності, за період
з 01.01.2008 року по 20.11.2008 року ПП «Юнісеф»
задекларовано податкового кредиту по
податку на додану вартість у сумі 6 957
365,00 грн., чим завищено податковий
кредит за період з 01.01.2008 року по 20.11.2008
року у розмірі 6 957 365 грн., чим завдано
державним інтересам шкоди у великому
розмірі.

Вказаним вироком доведено, що
внаслідок діяльності ПП
«Агроімпекс-Ресурс», ПП «Інвабуд», ПП
«Юнісеф», ПП «ТЕК» Транс Експо Регіон»,
ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ПП
«Парітет», ПП «Західлісбуд», ПП
«Форестер Гроуп» в результаті
задекларованих господарських операцій
на досудовому слідстві та в суді не
було встановлено наявність розумних
економічних або інших причин (ділової
мети) виробничої або і господарської
необхідності систематичного придбання
та продажу товарів.

Під час проведення обшуку в офісному
приміщенні було вилучено податкові та
видаткові накладні, договори підряду
та субпідряду, акти приймання
виконаних робіт суб'єктів
господарювання, в т.ч. ПП «Юнісеф» і
чисті аркуші паперу з відбитками
печаток ПП «Юнісеф».

Згідно ч.4 ст. 72 КАС України, вирок суду в
кримінальній справі або постанова суду
в справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалено вирок або постанова
суду, лише в питаннях, чи мало місце
діяння та чи вчинене воно цією особою.

Виходячи з положень п. 1.7 ст. 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин), податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до п. 10.1 ст. 10 Закону особами,
відповідальними за нарахування,
утримання та сплату (перерахуванню) до
бюджету є: платники податку, визначені
у статті 2 цього Закону.

У відповідності до вимог п.п. 7.2.3. п. 7.2.
ст. 7 Закону податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту (п.п.
7.2.6. п. 7.2 статті 7 Закону).

Згідно пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а також, у разі, коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються непідтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

За п. 5.1 ст. 5 ЗУ «Про оподаткування
прибутку підприємств» валові витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій матеріальній або
нематеріальній формах, здійснювана як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які прибавляються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно п.п. 5.3.9. п. 5.3 ст. 5 ЗУ «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

За ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» № 996-ХІУ від 16.07.1999
року первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до п.1.2 ст.1 Закону
господарські операції відображаються
у бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.1995року за №168/704. Первинні документи
- це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (із змінами та
доповненнями).

Згідно п.2.4 ст.2 Закону первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Виходячи з вищевикладеного,
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстнації прийшов до помилкового
висновку про те, що позивачем в повному
обсязі доведено реальність
господарських операцій з
вищезазначеним контрагентом.

З врахуванням вищевикладеного,
апеляційний суд вважає рішення суду
першої інстанції незаконним, прийнятим
із помилковим застосуванням норм
матеріального права, в зв'язку з чим
його слід скасувати та постановити
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ч. 4 ст.
202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Галицькому
районі Івано-Франківської області
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 23
січня 2012 року у справі №2а-3089/11/0970
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Монтаженергомаш» до
Державної податкової інспекції в
Галицькому районі Івано-Франківської
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 24.06.2014 року.