Справа № 809/1736/14
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р.
Справа № 809/1736/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Боброва Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання
Дмитрашко О.М.,

представників сторін:

позивача - Пенделя О.Я.,

відповідача - Цуркана В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області

до управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області

про визнання дій неправомірними та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження №43314721,-

ВСТАНОВИВ:

04.06.2014 року Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач, УМВС України в
Івано-Франківській області) звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області (надалі -
відповідач) про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження №43314721.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Постановою відповідача від 19.05.2014 року
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №809/347/13-а,
виданого Івано-Франківським окружним
адміністративним судом про стягнення з
УМВС України в Івано-Франківській
області на користь ОСОБА_3 заробітної
плати за час вимушеного прогулу.
Позивач вважає вказану постанову
протиправною, такою, що винесена в
порушення норм Закону України «Про
виконавче провадження», тому просить
її скасувати.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, зазначених у
позовній заяві та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив, вважає оскаржувану
постанову правомірною та просив
відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, дослідивши і
оцінивши докази, суд установив
наступне.

19.05.2014 року заступником начальника
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області (надалі -
Управління ДВС) винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження
№43314721 з виконання виконавчого листа
№809/347/13-а від 09.04.2014 року про стягнення з
УМВС України в Івано-Франківській
області на користь ОСОБА_3 заробітної
плати за час вимушеного прогулу (а.с. 9).

Суд вважає, що вказана оскаржувана
постанова відповідачем винесена
правомірно, з огляду на наступне.

Закон України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV, із
змінами та доповненнями (надалі - Закон
№606-XIV) визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
№606-XIV виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 17 вказаного
Закону примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Частиною 2 статті 17 Закону №606-XIV
встановлено, що відповідно до цього
Закону підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: 1) виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і
Морської арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; 2)
ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 3)
судові накази; 4) виконавчі написи
нотаріусів; 5) посвідчення
комісій по трудових спорах, що
видаються на підставі відповідних
рішень таких комісій; 6) постанови
органів (посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом; 7) постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу; 8)
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу; 9) рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
№606-XIV державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону: 1) за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення; 2) за
заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді; 3) у разі якщо
виконавчий лист надійшов від суду на
підставі ухвали про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; 4) в інших
передбачених законом випадках.

Частиною 1 статті 20 Закону №606-XIV
встановлено, що виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома
органами державної виконавчої служби,
що можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Згідно частини 2 цієї ж статі виконання
рішення, яке зобов'язує боржника
вчинити певні дії, здійснюється
державним виконавцем за місцем
проведення таких дій.

Нормами статті 21 Закону №606-XIV
визначена підвідомчість виконавчих
проваджень відділам примусового
виконання, згідно яких на відділ
примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
управління юстиції в області
покладається виконання рішень, за
якими боржниками, серед іншого, є
територіальні підрозділи центральних
органів виконавчої влади та їх
посадові особи.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону
№606-XIV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження (частина 2 статті 25 Закону
№606-XIV).

Згідно частини 5 цієї є статті копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Вивченням матеріалів виконавчого
провадження № 43314721 судом установлено,
що оскаржувана постанова про відкриття
виконавчого провадження винесена
відповідачем на підставі заяви
стягувача - громадянина ОСОБА_3, до якої
він додав виконавчий лист від 09.04.2014
року №809/347/13-а та ніші необхідні
документи (а.с. 27-33).

Таким чином, враховуючи встановлені в
судовому засіданні фактичні обставини
даної адміністративної справи та норми
закону, які регулюють спірні
правовідносини, суд дійшов висновку
про те, що даний позов безпідставний та
необґрунтований, тому в його
задоволенні слід відмовити.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 11, 94, 158- 163,
167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, установлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Ю.О. Бобров

Постанова в повному обсязі складена
23.06.2014 року.