Справа № 2-а-10319/11
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Закаблук
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: -
Степанюка А.Г.,

суддів: -
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України у Кагарлицькому районі
Київської області на прийняту в
порядку скороченого провадження
постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 29.07.2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України у Кагарлицькому районі
Київської області про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою суду від 29.07.2011 року позов
задоволено: визнано протиправною
бездіяльність Відповідача та
зобов'язано останнього здійснити
перерахунок пенсії з її підвищенням на
30% мінімальної пенсії за віком та
провести відповідні виплати за період
з 24.12.2010 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
При цьому посилався на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду - скасуванню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Позивачу державна соціальна допомога
як дитині війни має розраховуватися в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 24.12.2010 року без обмеження
дати, до якої слід здійснювати
перерахунок.

З таким висновком суду не можна
повністю погодитися.

Колегією суддів встановлено, що
Позивач відповідно до частини 1 статті 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" (далі - Закон) є дитиною
війни.

Згідно ст.6 Закону, з урахуванням
рішення Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22.05.2008 року, особам, що
належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року № 1058,
згідно з якою мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Однак, як вірно зазначив суд,
Відповідачем протиправно не здійснено
нарахування доплати до пенсії Позивача
в розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції, приймаючи рішення про
задоволення позовних вимог в частині
зобов'язання Відповідача виплатити
Позивачу підвищення до пенсії,
правомірно керувався положеннями
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Однак, колегія суддів не може
погодитись з такими висновками суду
щодо зобов'язання відповідача провести
перерахунок та виплату позивачу
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни з 23.07.2011 року з
огляду на наступне.

Так, 14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України N 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік".

Пунктом 7 частини I зазначеного Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

З огляду на те, що на реалізацію
наведеного положення Закону України
"Про внесення змін до "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" Кабінетом
Міністрів України 6 липня 2011 прийнята
постанова № 745, якою в п. 6 встановлено,
що дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" та "Про жертви
нацистських переслідувань") до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні, судова колегія
приходить до висновку про
правомірність дій відповідача щодо
виплати зазначеної додаткової пенсії у
відповідному розмірі з 23.07.2011 року -
дати набрання наведеною постановою
уряду законної сили.

Таким чином, враховуючи викладене,
колегія суддів приходить до висновку,
що судом першої інстанції у ході
розгляду справи не було з'ясовано всі
фактичні обставини справи, у зв'язку з
чим останній допустив порушення норм
матеріального права.

За наведених обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
проте ухвалив рішення без додержання
норм матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції є
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови
порушено норми матеріального права. У
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу -
задовольнити частково, а постанову
суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 11, 160, 167, 183-2, 195, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області - задовольнити частково.

Постанову Кагарлицького районного
суду Київської області від 29.07.2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України у Кагарлицькому районі
Київської області про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Кагарлицькому районі Київської
області щодо невиплати ОСОБА_4
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" у
період з 24.12.2010 року по 22.07.2011 року.

Зобов'язати дії Управління Пенсійного
фонду України у Кагарлицькому районі
Київської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_4
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" у
період з 24.12.2010 року по 22.07.2011 року з
урахуванням виплачених коштів.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає у відповідності до ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.