Справа № 815/8335/13-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8335/13-а

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції:
Марин П. П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Ізмаїльської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 19.12.2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Ізмаїльської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування вимоги про сплату боргу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що 21.11.2013 року ним отримано
податкову вимогу про сплату боргу
(недоїмки) від 14.11.2013 року №Ф-122 зі
сплати єдиного внеску, яка є
незаконною, оскільки позивач є
пенсіонером за віком та відповідно до
ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та
облік єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється
від сплати за себе єдиного внеску, отже
дана вимога не відповідає нормам
діючого законодавства, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013 року
позов задоволено. Скасовано вимогу
Ізмаїльської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про сплату боргу від 14.11.2013 року
№Ф-122.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Ізмаїльська
об'єднана Державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Одеській області в апеляційній скарзі
зазначає про невідповідність
висновків суду обставинам справи. При
цьому апелянт вважає, що судом допущено
порушення матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті. У зв'язку з чим в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із відмовою в задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
повідомленнями про вручення почтових
відправлень, однак в судове засідання
вони не з'явилися, поважність своєї
неявки суду не повідомили, тому
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до вимог ст.197
КАС України за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 23.02.1995 року ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований
виконавчим комітетом Ізмаїльської
міської ради Одеської області як
фізична особа - підприємець,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце
проживання: 68600, АДРЕСА_1. (а.с.6).

Позивач здійснює підприємницьку
діяльність, обравши спрощену систему
оподаткування, відповідно до Свідоцтва
платника єдиного податку серії НОМЕР_2
від 31.05.2012 року та відноситься до другої
групи платників єдиного податку за
ставкою єдиного податку 20 % розміру
мінімальної заробітної плати (а.с.7).

Вимогою про сплату боргу від 14
листопада 2013 року № Ф-122 (а.с.8),
відповідно до якої станом на 1 жовтня 2013
року заборгованість позивача зі сплати
єдиного внеску, складає 1194,03 грн.,
відповідно до ст. 25 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та на підставі
картки особового рахунку платника,
відповідач вимагає сплатити суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 1194,03 грн.

Вирішуючи справу по суті суд першої
інстанції вірно дійшов висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII
визначено умови, норми і порядок
пенсійного забезпечення громадян
України із числа осіб, які перебували
на військовій службі, службі в органах
внутрішніх справ, осіб начальницького
і рядового складу Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, державній пожежній
охороні, Державній службі спеціального
зв'язку та захисту інформації України,
органах і підрозділах цивільного
захисту, податковій міліції чи
Державній кримінально-виконавчій
службі України, та деяких інших осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» передбачено, що
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором. У разі якщо особа має право на
отримання пенсії відповідно до цього
Закону та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", призначається одна
пенсія за її вибором. При цьому різниця
між розміром пенсії, на який особа має
право відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", і розміром пенсії із солідарної
системи відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", яка
визначається в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України,
фінансується за рахунок коштів
державного бюджету.

Статтею 6 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що особам,
які мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна
пенсія за їх вибором, за винятком
пенсій інвалідам внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, що їх вони
дістали при захисті Батьківщини чи при
виконанні інших обов'язків військової
служби, або внаслідок захворювання,
пов'язаного з перебуванням на фронті чи
з виконанням інтернаціонального
обов'язку.

Згідно зі ст. 12 ЗУ № 1788-ХІІ право на
пенсію за віком мають: чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років.

Отже, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 4 ЗУ №
2464-VI, законодавчими підставами для
звільнення фізичної особи - підприємця,
яка обрала спрощену систему
оподаткування, від сплати за себе
єдиного внеску є: по-перше - якщо особа є
пенсіонером за віком або інвалідом та,
по-друге - отримання відповідно до
закону пенсії або соціальної допомоги.

Надання пільг щодо звільнення від
сплати єдиного внеску законодавець не
пов'язує та не ставить у залежність від
виду призначеної/отримуваної
пенсіонером пенсії (за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника чи за вислугу років),
визначальним критерієм надання
вказаних пільг є досягнення фізичною
особою - підприємцем пенсійного віку.

Таким чином, фізична особа -
підприємець, яка досягла пенсійного
віку, незалежно від виду пенсії, яку їй
призначено та яку вона отримує
відповідно до закону, має право на
пільги, встановлені ч. 4 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Отже, оскільки позивач є фізичною
особою - підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування, за
віком є пенсіонером та отримує
відповідно до закону пенсію, що
підтверджується пенсійним
посвідченням (а.с.10), добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування не
приймає, то суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого та законного
висновку, що на ОСОБА_1 поширюються
положення ч. 4 ст. 4 ЗУ № 2464-VI.

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ізмаїльської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
19.12.2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили в порядку, встановленому
частиною 5 статті 254 КАС України, і може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Адміністративного Суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Федусик А.Г.