Справа № 826/6262/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2014 року 10:01 № 826/6262/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі: судді Добрянської Я.І.,
секретаря судового засідання Корніюк
А.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Українські аграрні
інвестиції»до відповідача Виконавчої
дирекції Київського міського
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатностіпровизнання
протиправним та скасування рішення про
повернення страхових коштів та
застосування фінансових санкцій № 79
від 23.04.2014 р.за участю представників
від позивача: Новокщонова О.М.
(довіреність № б/н від 14.02.2014 р.)
від відповідача: Шишенко С.О.
(довіреність № 16 від 13.01.2014 р.)
Відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 26.06.2014 р.
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Українські аграрні
інвестиції» звернувся в Окружний
адміністративний суд м. Києва з позовом
до відповідача Виконавчої дирекції
Київського міського відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення про
повернення страхових коштів та
застосування фінансових санкцій № 79
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 14.05.2014 р. суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/6262/14 та призначено справу до
судового розгляду.
В судовому засіданні 26.06.2014 р.
представник позивача заявлені в
позовній заяві позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та в судових
дебатах просив суд:
- визнати протиправним та скасувати у
повному обсязі рішення Виконавчої
дирекції Київського міського
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності № 79 від 23 квітня 2014 р.
про повернення страхових коштів Фонду
та застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності;
- стягнути судові витрати, пов'язані з
подачею даного адміністративного
позову до Окружного адміністративного
суду міста Києва.
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
відповідачем було необґрунтовано та
протиправно прийнято оскаржуване
рішення про повернення страхових
коштів та застосування фінансових
санкцій № 79 від 23.04.2014 р., оскільки, в
даному випадку, ТОВ «Українські
аграрні інвестиції» не було допущено
використання не за призначенням
фінансування для надання
матеріального забезпечення
застрахованим особами за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, а
тому висновки, викладені відповідачем
в Акті перевірки та в вішенні № 79 від 23
квітня 2014 р. про повернення страхових
коштів Фонду та застосування
фінансових санкцій за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності є
такими, що не відповідають нормам
чинного законодавства.

Відповідачем, в свою чергу, до
матеріалів справи були подані письмові
заперечення на позовну заяву, та в
судовому засіданні 26.06.2014 р.
представник відповідача також просив
суд у задоволенні позовних вимог
позивачу відмовити повністю з підстав,
наведених у письмовому запереченні на
позовну заяву, а саме: як зокрема
зазначено в Акті перевірки, в ході
такої перевірки позивача було виявлено
порушення товариством за період 2011-2012
рр. порядку використання страхових
коштів на загальну суму 36 379,70 грн,
встановленого ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальну страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18 січня 2001р. за № 2240-ІІІ, а саме:
перераховане відповідачем (Фондом)
страхувальнику (позивачу) фінансування
для надання матеріального
забезпечення застрахованим особам за
рахунок коштів Фонду було використане
ТОВ «Українські аграрні інвестиції» не
за призначенням - не на виплату
застрахованим особам матеріального
забезпечення, а шляхом переведення
таких коштів Фонду на господарський
рахунок товариства.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, у період з 01 по 04 квітня 2014 р.
посадовими особами відповідача
Виконавчої дирекції Київського
міського відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності була проведена
документальна планова перевірка
позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українські аграрні
інвестиції» по коштах Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності за 2 півріччя 2009
р., 2010 р., 2011 р., 2012 р., 2013 р.

За результатами зазначеної перевірки
відповідачем було складено Акт № 161 від
04 квітня 2014 р., в якому встановлено, що в
ході такої перевірки позивача було
виявлено порушення товариством за
період 2011-2012 рр. порядку використання
страхових коштів на загальну суму 36 379,70
грн, встановленого ст. 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальну страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18 січня 2001р. за № 2240-ІІІ, а саме:
перераховане відповідачем (Фондом)
страхувальнику (позивачу) фінансування
для надання матеріального
забезпечення застрахованим особам за
рахунок коштів Фонду було використане
ТОВ «Українські аграрні інвестиції» не
за призначенням - не на виплату
застрахованим особам матеріального
забезпечення, а шляхом переведення
таких коштів Фонду на господарський
рахунок товариства.

Заперечення позивача на вказаний Акт
перевірки, були залишені відповідачем
без задоволення, а висновки Ата
перевірки - без змін.

На підставі встановлених в Акті № 161
від 04 квітня 2014 р. порушень позивачем
вимог чинного законодавства (Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальну страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням»), відповідачем
було прийнято рішення про повернення
страхових коштів та застосування
фінансових санкцій № 79 від 23.04.2014 р.,
яким позивачу визначена загальна сума
платежу у розмірі 55 623,31 грн., в т.ч.: не
прийнято до зарахування витрат - 37 082,20
грн., застосовані фінансові санкцій у
розмірі 18 541,10 грн.

Однак, вважаючи зазначене рішення
відповідача про повернення страхових
коштів та застосування фінансових
санкцій № 79 від 23.04.2014 р. - протиправним,
позивач оскаржив його в судовому
порядку до Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
норми чинного законодавства з приводу
даного спору, а також заслухавши
пояснення представників сторін,
Окружний адміністративний суд м. Києва
дійшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
позивача, зважаючи зокрема на наступне.

Щодо переважного посилання позивача в
його позовній заяві на норми Кодексу
законів про працю України, з даного
приводу необхідно зазначити, що згідно
ч. 1 ст. 3 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року № 2240 (далі - Закон № 2240),
законодавство України, що регулює
відносини у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
базується на Конституції України,
складається з Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП), цього Закону та прийнятих
відповідно до них інших
нормативно-правових актів.

В даному випадку, саме Закон № 2240
виступає спеціальним законом в сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням.

Крім того, згідно п. 3 Перехідних
положень Закону № 2240, до приведення
законів України та інших
нормативно-правових актів у
відповідність з цим Законом, закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

У своєму позові позивач посилається на
те, що відповідачем було порушено п. 5.5
Порядку проведення перевірок
отримувачів коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності пільгового
призначення, оформлення, реалізації та
оскарження їх результатів,
затвердженого постановою правління
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд) від 22.12.2010 року № 30.

Однак, даний порядок не має жодного
відношення до процедури оскарження
результатів перевірки в зв'язку з тим,
що планова перевірка позивача була
проведена відповідачем на підставі п.
3.2 Інструкції про порядок проведення
перевірок страхувальників по коштах
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
прийняття рішень за їх результатами та
процедуру оскарження, затвердженого
постановою правління Фонду від 22.12.2010
року № 29, а отже, і сама процедура
оскарження результатів перевірки мала
проводитись відповідно до даної
інструкції.

Так, згідно статті 9 Закону № 2240, Фонд
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності є органом, який
здійснює керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
провадить акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених
для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг, та
забезпечує їх надання, а також здійснює
контроль за використанням цих коштів.

Відповідно до п. 3, 3.2, 3.3 Інструкції зі
статистики заробітної плати від 13.01.2004
року № 5, допомога, що здійснюється за
рахунок коштів Фонду (допомога по
тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах, на поховання,
оплата путівок на санаторно курортне
лікування та оздоровлення), в тому
числі оплата перших п'яти днів
тимчасової непрацездатності за
рахунок коштів підприємства не
належить до фонду оплати праці, а отже,
питання щодо виплати заробітної плати
із посиланням на КЗпП у даному випадку
відноситься до допомоги за рахунок
коштів Фонду.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 35 та ч. 1 ст. 38
Закону № 2240, допомога по тимчасовій
непрацездатності та по вагітності і
пологах надається застрахованій особі
у формі матеріального забезпечення,
яке компенсує втрату заробітної плати
за період тимчасової непрацездатності.

Частиною 2 ст. 35 Закону № 2240
передбачено, що допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві та
професійним захворюванням,
виплачується Фондом застрахованим
особам починаючи з шостого дня
непрацездатності.

Твердження позивача, що чинне
законодавство не містить заборони на
проведення відшкодування
підприємствам понесених витрат по
виплаті допомоги по тимчасовій
непрацездатності працівникам, є
некоректним, оскільки Інструкція про
порядок надходження, обліку та
витрачання коштів Фонду, затверджена
правлінням Фонду від 26.06.2001 року № 16,
яка містила процедуру виплати
страхувальником матеріального
забезпечення по тимчасовій втраті
працездатності застрахованим особам і
подальшої компенсації цих витрат
Фондом втратила чинність ще 16.06.2011 року.

Фінансування страхувальників Фондом
передбачено ст. 21 Закону № 2240, а саме,
фінансування
страхувальників-роботодавців для
надання матеріального забезпечення
найманим працівникам здійснюється
районними, міжрайонними, міськими
виконавчими дирекціями відділень
Фонду в порядку, встановленому
правлінням Фонду.

Підставою для фінансування
страхувальників робочими органами
відділень Фонду є оформлена за
встановленим зразком заява-розрахунок.

Робочі органи відділень Фонду
здійснюють фінансування
страхувальників-роботодавців протягом
десяти робочих днів після надходження
заяви.

Страхувальник-роботодавець відкриває
окремий поточний рахунок для
зарахування страхових коштів у банках
у порядку, встановленому Національним
банком України.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений
рахунок, обліковуються на окремому
субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий
поточний рахунок у банку або на окремий
рахунок в органі, що здійснює
казначейське обслуговування бюджетних
коштів (далі - окремий рахунок), можуть
бути використані страхувальником
виключно на надання матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам.

На підставі вищезазначеної статті
Закону № 2240, постановою Фонду від 22.12.2010
року № 26 був затверджений Порядок
фінансування страхувальників для
надання застрахованим особам
матеріального забезпечення за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Порядок № 26).

В п. 4 даного Порядку № 26 зазначено, що
на підставі рішення комісії
(уповноваженого) із соціального
страхування підприємства про
призначення матеріального
забезпечення
страхувальник-роботодавець нараховує
суми матеріального забезпечення та
оформлює заяву-розрахунок.

Пунктом 5 Порядку № 26 передбачено, що
для отримання коштів Фонду для виплати
матеріального забезпечення
застрахованим особам, нарахованого
страхувальником, страхувальник
звертається до робочого органу Фонду
за місцем обліку в органі Фонду або за
місцем обліку, зазначеним в Державному
реєстрі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(для зареєстрованих після 01.01.2011 р.)
(далі - місце обліку), із
заявою-розрахунком.

Пунктом 9 Порядку № 26 чітко визначено,
що після надходження суми коштів,
зазначених у заяві-розрахунку, на
рахунок страхувальника, останній
зобов'язаний здійснити виплату
відповідного матеріального
забезпечення у строки, визначені у
статті 52 Закону.

Отже, законодавцем чітко визначені
умови, строки та процедура виплати
матеріального забезпечення
страхувальниками застрахованим особам
у разі настання тимчасової
непрацездатності у останніх, а тому
посилання позивача на норми лише КЗпП є
необґрунтованим та безпідставним,
оскільки вказані питання чітко
врегульовані спеціальним
законодавством, яке не може бути
проігнороване з тих міркувань, що у
2011-2012 році позивачу було зручно
здійснювати виплату матеріального
забезпечення за іншим порядком.

Саме зазначене і було зафіксовано
відповідачем в Акті № 161 від 04 квітня 2014
р., в якому встановлено, що в ході
перевірки позивача було виявлено
порушення товариством за період 2011-2012
рр. порядку використання страхових
коштів на загальну суму 36 379,70 грн.,
встановленого ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальну страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18 січня 2001р. за № 2240-ІІІ, а саме:
перераховане відповідачем (Фондом)
страхувальнику (позивачу) фінансування
для надання матеріального
забезпечення застрахованим особам за
рахунок коштів Фонду було протиправно
використане ТОВ «Українські аграрні
інвестиції» не за призначенням, а саме:
не на виплату застрахованим особам
матеріального забезпечення, а шляхом
переведення таких коштів Фонду на
господарський рахунок товариства.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, довів
правомірність прийнятого ним рішення
про повернення страхових коштів та
застосування фінансових санкцій № 79
від 23.04.2014 р, на підставі норм
законодавства, що діяло на момент
вчинення позивачем таких порушень
закону.

Натомість позивач не надав суду
допустимих доказів на обґрунтування
заявлених ним позовних вимог.

Зважаючи на викладене, враховуючи
наявні у справі докази та норми
наведеного законодавства, суд дійшов
до висновку про відмову позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя

Я.І.Добрянська

Дата складання та підписання постанови
в повному обсязі - 27.06.2014 р.