Справа № К/9991/72365/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/72365/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від
17 лютого 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від
28 вересня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м.
Херсона про захист порушеного
конституційного права,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року позивачка
звернулася до суду із зазначеним
позовом до відповідача. Просила
захистити її порушене відповідачем
право шляхом заборони примушування
брати участь у діяльності
неприбуткової самоврядної організації
Пенсійний фонд; скасувати вимогу
відповідача № 209 від 9 листопада 2010 року
про сплату недоїмки з страхових
внесків за 2010 рік.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
згідно норм чинного законодавства
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування сплачуються лише
за бажанням особи і, в разі їх несплати,
особа втрачає статус застрахованої
особи.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28
вересня 2011 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані рішення та
ухвалити нове судове рішення про
задоволення позову.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі в
межах касаційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є приватним
підприємцем і знаходиться на спрощеній
системі оподаткування.

У листопаді 2010 року позивачка отримала
від управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м.
Херсона вимогу № Ф - 209 від 9 листопада
2010 року про сплату боргу в розмірі 857
грн. 46 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що чинним на момент
виникнення спірних правовідносин
законодавством передбачено обов'язок
фізичних осіб-підприємців, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок) на
період дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування,
сплачувати страхові внески у
визначеному Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків до Пенсійного фонду з дня
взяття їх на облік територіальним
органом Пенсійного фонду.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 11 цього Закону
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають,
зокрема, фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 13 вказаного Закону участь
застрахованих осіб у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування припиняється: 1)
у разі якщо особа, яка підлягає
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню відповідно до
цього Закону, втратила визначений цим
Законом статус застрахованої особи; 2) у
разі закінчення терміну дії договору
про добровільну участь або
дострокового розірвання цього
договору у випадках, передбачених цим
Законом; 3) у разі якщо застрахованій
особі відповідно до цього Закону
призначено пенсію і вона не продовжує
працювати або якщо застрахована особа
відповідно до цього Закону набула
права на довічну пенсію чи одноразову
виплату; 4) у разі смерті застрахованої
особи.

До 17 липня 2010 року діяла редакція підп. 4
п. 8 розділу XV «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
придбання спеціального торгового
патенту), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом у фіксованому розмірі.

17 липня 2010 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» та «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якого фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом, тобто
змінився порядок обчислення страхових
внесків і сплата страхових внесків не
повинна відбуватися з фіксованого
розміру.

Відповідно до абзаців 5-6 пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюються фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Враховуючи вищенаведене суди
попередніх інстанцій дійшли вірного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог, оскільки управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Херсона при
формуванні вимоги щодо сплати недоїмки
зі страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування діяло
правомірно.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу,
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судового рішення,
порушення норм матеріального та
процесуального права безпідставні, не
ґрунтуються на доказах та матеріалах
справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк