Справа № 820/7874/14
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 червня 2014 р.
№ 820/7874/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єгупенко В.В.

за участю секретаря - Вождаєвої М.О.

за участю представників сторін:

представника позивача - Шпіньової О.М.

представника відповідача - Полежаки
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вікторія" до
Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення ,В С Т
А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вікторія", звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду з зазначеним
позовом та просить суд скасувати
Податкове повідомлення-рішення ДПІ
Московського району м. Харкова
Головного управління Міндоходів в
Харківській обл., № від 19.03.2014 р.,
Скасувати Податкове
повідомлення-рішення ДПІ Московського
району м. Харкова Головного управління
Міндоходів в Харківській обл., №
від 19.03.2014 р.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що податкове повідомлення -
рішення № від 19.03.2014 р., №
від 19.03.2014 р., та було прийняте ДПІ у
Московському районі м. Харкова з
порушенням норм чинного в Україні
законодавства, на підставі висновків,
які не відповідають фактичним
обставинам, та які були зроблені
перевіряючими з перевищенням
повноважень, наданих їм законодавцем,
внаслідок чого таке податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив суд у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, вважає що
адміністративний позов підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав
та мотивів.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що на підставі
направлень від 09.01.2014 року № 3,4,5,6,7,8,9,10
виданих Державною податковою
інспекцією у Московському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області головному державному ревізору
- інспектору відділу перевірок
платників податків Зубко О.І.,
головному державному ревізору -
інспектору відділу планування та
інформаційною Забезпечення
Пономаренко К.А., головному державному
ревізору - інспектору відділу
перевірок платників податків Кухті
О.Г.. головному державному ревізору -
інспектору відділу контрольно -
перевірної роботи Гаврюшенко А.В.,
головному державному ревізору
інспектору відділу контрольно -
перевірчої роботи Ромашову
В.В,головному державному ревізору -
інспектору сектору запитань
координації погашення заборгованостей
Бірюковій В.В., головному державному
ревізору інспектору відділу контролю
за проведенням розрахункових операцій
Нестеренко О.М., головному державному
ревізору інспектору відділу контролю
за проведенням розрахункових операцій
Капінос А.В., згідно із ст.. 20, ст.. 77
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI та відповідно до
плану-графіка проведення планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання, проведена планова
виїзна документальна перевірка
товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікторія»
(податковий номер 24125686) з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року,
відповідно до затвердженого плану
перевірки.

За результатами перевірки 04.02.2014 року
складено акт №177/20-34-22-01-05/24125686 про
результати документальної планової
виїзної Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вікторія»
(податковий номер 24125686) з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року
відповідно до висновків якого
перевіркою ТОВ „Вікторія» встановлено
порушення:

- порушення п.5.1, п.п. 5.2.1., п.5.2.,ст. 5 Закону
України від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємств» зі змінами та
доповненнями, п.п.14.1.27, п.п.14.1.36 п. 14.1 ст.14,
п. 138.1 ст. 138 Податкового Кодексу України
від 02.12.2010 № 2755-ІУ із змінами та
доповненнями завищено витрати
підприємства всього у сумі 1227535 грн., у
т.ч. за 1 квартал 2011 року у сумі 43200,0 грн.,
у 3 кварталі 2011 року у сумі 75239 грн., у 4
кварталі 2011 року у сумі 286111 грн., у 1
кварталі 2012 року у сумі 37135 грн., у 2
кварталі 2012 року у сумі 646270 грн., у 4
кварталі 2012 року сумі 139580 грн. За
результатами перевірки донараховано
податку па прибуток у сумі 258646 грн., у
т.ч. за 1 квартал 2011 року в сумі 9936 грн.,
за 3 квартал 2011 року в сумі 15800 грн., за 4
квартал 2011 року в сумі 60083 грн., за 1
квартал 2012 року в сумі 7798 грн., за 2
квартал 2012 року в сумі 135717 грн., за 4
квартал 2012 року в сумі 29312 грн.

п. 198.4., п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового.кодексу України від
02.12.2010р. №2756 VI зі змінами та
доповненнями, п.н. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про ПДВ» від 03.04.97 №168/97-ВР зі
змінами та доповненнями встановлено
завищення податкового кредиту всього у
сумі 278170,0 грн., у т.ч. за грудень 2010 року -
25180,0 грн., січень 2011 року - 7483,0 грн., лютий
2011 - 2140,0 грн., березень 2011 року - 6500,0 грн.,
вересень 2011 - 15048,0 грн., жовтень 2011 року -
22494,0 грн., листопад'2011 року - 26721,0 грн.,
грудень 2011 року - 8007,0 грн., лютий 2012 року
- 832,0 грн., березень 2012 року - 6595,0 грн.,
квітень 2012 року 50993,0 грн., травень 2)12
року - 47515,0 грн., червень 2012 року - 30746,0
грн., листопад 2012 року - 12000,0 грн.,
грудень 2012 року - 15916,0 грн. За
результатами перевірки донараховано
податку на додану вартість всього у
сумі 252990,0 грн., у т.ч. за січень 2011 року -
7483,0 грн, лютий 2011 - 2140,0 грн., березень 2011
року - 6500,0 грн., вересень 2011 - 15048,0 грн.,
жовтень 2011 року - 22494,0 грн., листопад 2011
року - 26721,0 грн., грудень 2011 року - 8007,0
грн., лютий 2012 року - 832,0 грн.. березень 2012
року - 6595,0 грн., квітень 2012 року - 50993,0
грн., травень 2012 року - 47515,0 грн., червень
2012 року - 30746,0 грн., листопад 2012 року -
12000,0 грн., грудень 2012 року - 15916,0 грн.

- пп. 4.2.1, п.4.2. ст.4 , пп. 8.1.2. п. 8.1. п.8:1 ст.8
Закону України від 22.05.2003р., № 889-ІУ «Про
податок з доходів фізичних осіб», пп.
164.2.2 п. 164.2 та ст.. 164, п.177.8 ст.177
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-УІ зі змінами та
доповненнями, не утримання, не
перерахування до бюджету у періоді з
жовтня 2010 року по грудень 2012р. податку
на доходи фізичних осіб у сумі - 952,50 грн.

- п.п. 176.2 (б) ст.176 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2755 та порядку
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку,
затвердженого наказом ДПАУ від 24.12.20Юр
№ 1020, а саме : надання податкових
розрахунків сум доходу, нарахованого (
сплаченого ) на користь платника
податку, і сум утриманого з них податку
за ф. 1 Дф за , 2011р.-2012р. не у повному
обсязі та з недостовірними
відомостями.

- п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст.168 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ, зі
змінами та п доповненнями, а саме:
несвоєчасне перерахування податку на
доходи фізичних осіб за лютий -
березень 2011р.

- п.5 ст. 8 розділу III Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07,2010 р
№2464-VI, із змінами та доповненнями, що
привело до заниження нарахування
єдиного соціального внеску у сумі
423,92грн., в тому числі у січні 2011р на суму
70,92 грн., у лютому 2011р на суму 70,92 грн., у
березні 2011р на суму 70,92 грн., у квітні
2011р. на суму 71,55 грн., у травні 2011р. на
суму 69,15 грн., у червні 2011р. на суму 70,47
грн.

- порушення частини 2, 8 статті 9 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010р.
№2464-ІУ зі змінами та доповненнями,
недоплата та несвоєчасна сплата сум
нарахованого єдиного соціального
внеску, за січень 2011р. - 1312,93 грн.; за
листопад 2011р. 217,91 грн.; за квітень 2012р. _
76,0 грн.; за листопад 2012р. - 610,0 грн.

- пп.7.1.1 п. 7.1 ст. 7 розділу III, п. 7 ст.8
розділу III Закону України « Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р.
№2464-УІ, із змінами та доповненнями,
заниження нарахування та утримання
єдиного внеску на загальну суму
288,82грн., за жовтень 2011 року. Звітом за
грудень 2012 року від 04.01.2012р. №421
донараховано та/або доутримано єдиного
внеску у зв'язку з виправленням
помилки, допущеної у попередніх
звітних періодах на загальну суму 288,82
грн., з неї донараховано єдиного внеску
263,62 грн., та додатково утримано єдиного
внеску 25,20 грн.

На підставі вищезазначених висновків
акта перевірки №177/20-34-22-01-05/24125686
контролюючим органом прийнято
податкове повідомлення - рішення
№ від 19.03.2014 року за порушення ст.
135 п. 135.1 Податкового кодексу України та
№ від 19.03.2014 року за порушення п.
198.4 п. 198.3 п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України (а.с.9-10, т.1).

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних правових актів індивідуальної
дії на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Між приватним підприємством «Протор»
(продавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (покупець)
укладено договір купівлі - продажу
№110101 від 01.01.2011 року, відповідно до умов
якого ПРОДАВЕЦЬ зобов'язується
поставити і передати у власність
ПОКУПЦЯ замовлений товар відповідно до
накладних, а ПОКУПЕЦЬ зобов'язаний
прийняти і оплатити його відповідно до
умов цього договору (а.с.87).

Слід відзначити, що факт отримання
товару підтверджується видатковими
накладними з огляду на ст. 664 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар. Закон
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" і
Положення про документальне
підтвердження забезпечення запасів у
бухгалтерському обліку, затверджене
наказом Мінфін України №88 від 24.05.1995р.,
до первинних документів відносять
видаткові накладні.

Факт передачі товарно - матеріальних
цінностей підтверджується видатковими
накладними до договору №110101 від 01.01.2011
року в яких зазначено найменування
товару, кількість, ціна та які
підписані сторонами (а.с. 95-99, т.1).

Також до придбаних товарно -
матеріальних цінностей контрагентом
позивача надано сертифікати
відповідності які засвідчують які
товару (а.с.6-14, т.3).

Право на віднесення сум до податкового
кредиту підтверджено наявними у справі
податковими накладними, виписаними ПП
«Протор» на адресу позивача (а.с.110-115,
т.1).

Сторонами підписано акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
договору №2010-12/1 від 01.12.2010 року (а.с.88-94,
100 т.1).

Право на віднесення сум до податкового
кредиту підтверджено наявними у справі
податковими накладними, виписаними ПП
«Протор» на адресу позивача (а.с.103-109, 116.
т.1).

Оплата за виконання умов договору
підтверджується платіжним дорученням
з відміткою банку (а.с.101. т.1).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Даніс-Трейд»
(виконавець) тв. Товариством з
обмеженою відповідальністю «Вікторія»
укладено договір №05-10/1 про надання
послуг від 10.05.2012 року відповідно до
умов якого виконавець надає Замовнику
послуги з транспортування та
забезпечення функціонування
Мобільного центру переорієнтації
«Модернізованого» зазначеного у
Додатку 1 до Договору (а.с.117-118, т.1).

Оплати за виконання умов договору
підтверджується виписками по особовим
рахункам (а.с.121-127, т.1).Необхідність
укладання вищезазначеного договору
виникла у позивача на підставі
договорів укладених між районними
центрами зайнятості (а.с.71-137, 144-250, т.3,
а.с.1044, т.4).

Між сторонами підписано та скріплено
печатками акти здачі прийняття робіт
(надання послуг) до договору №05-10/1 від
10.05.2012 року (а.с.128-139 т.1).

Право на віднесення сум до податкового
кредиту підтверджено наявними у справі
податковими накладними, виписаними
товариством з обмеженою
відповідальністю «Даніс-Трейд» на
адресу позивача (а.с.140-156 т.1).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Даніс-Трейд»
(виконавець) тв. Товариством з
обмеженою відповідальністю «Вікторія»
(замовник) укладено договір №05-24/1 про
надання послуг від 24.05.2012 року,
відповідно до умов якого Замовник
доручає, а Виконавець: - приймає на себе
забов'язання надати послуги по
здійсненню складування, розрівняння та
ущільнення побутових відходів на
полігоні тпв, що знаходяться на
території Малокамишувахської
сільської ради Ізюмського р-ну
Харківської обл.., як частину робіт із
захоронення твердих побутових
відходів. - бере на себе планування та
розміщення відходів (а.с.138-139, т.3).

Необхідність укладання договору
виникла на підставі договору про
надання послуг від 05.03.2012 року між ТОВ
«Вікторія та КП «Благоустрій міста
Ізюма» (а.с.140-142, т.3)

Між товариством з обмеженою
відповідальністю фірма «Ліон»
(виконавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
укладено договір №02-01/3В від 01.02.2011 року
відповідно до умов якого Замовник
доручає, а Виконавець приймає на себе
виконання послуг по «Розробці
екологічних документів з
водоочищення» (а.с.157, т.1).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю фірма «Ліон»
(виконавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
укладено договір №03-21/1 від 21.03.2011 року
відповідно до умов якого Замовник
доручає, а Виконавець приймає на себе
виконання послуг по «Розробці
екологічних документів з
водоочищення» (а.с.159, т.1).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю фірма «Ліон»
(виконавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
укладено договір №03-15/1 від 15.03.2011 року
відповідно до умов якого Замовник
доручає, а Виконавець приймає на себе
виконання послуг по «Розробці
екологічних документів з
водоочищення» (а.с.162, т.1)

Між сторонами підписано та скріплено
печатками акти здачі приймання робіт
(надання послуг) до вищеперелічених
договорів (а.с.153-155, т.1).

Право на віднесення сум до податкового
кредиту підтверджено наявними у справі
податковими накладними, виписаними
товариством з обмеженою
відповідальністю «Ліон» на адресу
позивача (а.с.156-158 т.1).

Наданими до суду копіями виписок по
особовим рахункам з відмітками банку
позивачем підтверджено оплату по
вищевказаним договорам (а.с.170, т.1).

Між приватним підприємством «Валга»
(перевізник) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
укладено договір №0420/2 на
автотранспорті послуги від 02.04.2012 року,
відповідно до умов якого перевізник
зобов'язується виділяти для надання
авто послуг автомобілем марки в межах
території України. Замовник
зобов'язується використовувати його
строго за призначенням (а.с.170, т. 1)

На виконання умов договору сторонами
підписано та скріплено печатками акти
№3103 здачі-прийняття робіт (надання
послуг) до договору №0420/2 від 02.04.2012
року (а.с.171-177, т.1).

Право на віднесення сум до податкового
кредиту підтверджено наявними у справі
податковими накладними, виписаними
приватним підприємством «Валга» на
адресу позивача (а.с.178-189 т.1).

Наданими до суду копіями виписок по
особовим рахункам з відмітками банку
позивачем підтверджено оплату по
вищевказаним договорам.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
та приватним підприємством
«Промкомплект Україна» (виконавець)
укладено договір надання послуг №1001/1
від 01.10.2011 року, відповідно до умов
якого в порядку та на умовах, визначних
цим Договором, Виконавець
зобов'язується за завданням Замовника
протягом визначеного в Договорі строку
надати за плату інформаційні послуги
(надалі іменуються «послуги»), а
Замовник зобов'язується оплачувати
надані послуги (а.с.190, т. 1).

Між приватним підприємством
«Промкомплект Україна» (виконавець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
укладено до говір послуг №0901/3 від
01.09.2011 року відповідно до умов якого
«Замовник» доручає, а Виконавець
приймає на себе виконання послуг по
«розробці складанню паспорту водного
господарства для Замовника, та
узгодження його в КП КГ
«Харківкомуночиствод» (а.с.191).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
та приватним підприємством
«Промкомплект Україна» (виконавець)
укладено договір №0301/1-12 від 01.03.2012 року,
відповідно до умов якого «Замовник»
доручає, а «Виконавець» приймає на себе
виконання комплексу послуг по розробці
та виготовленню документів: - Комплекту
документів з цивільної оборони (ЦО)
-розробка «плана локалізації та
ліквідації аварійних ситуацій (ПЛАС), -
Розробка паспорта небезпезпечного
об'єкта (Наказ МНС України від 18.12.2000р. №
338) - ідентифікація потенційно
небезпечного об'єкта (Наказ МНС України
від 23.02.2006р. № 98) (а.с.192, т. 1).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
та приватним підприємством
«Промкомплект Україна» (виконавець)
укладено договір №0201/1-12 від 01.02.2012 року,
відповідно до умов якого «Замовник»
доручає, а «Виконавець» приймає на себе
виконання комплексу науково-технічних
робіт : - Розробка проекту лімітів та
отримання дозволу на утворення та
розміщення відходів Проведення
Інвентаризації джерел викидів,
розробка документів, що обґрунтовують
обсяги викидів, узгодження цих
документів В органах СЕС та
Держуправлінні ОНПС та отримання
дозволу на викиди в атмосферне повітря.
- «Розробці та складанню паспорту
водного господарства для Замовника, та
узгодження його в КП
КГ«Харківкомуночиствод» (а.с.193, т.1).

Необхідність укладання вищевказаних
договорів виникла у позивача на
підставі договорві №11-10/1В укладених
між ТОВ «Вікторія» (виконавець) та ВАТ
«Укртелеком» (замовник) від 10.11.2010 року,
№12-29/1В від 29.12.2010 року укладеного між
ТОВ «Вікторія» та МСП «Агробуд», №
01-11/1В від 11.01.2011 орку укладеного між
ТОВ»Вікторія» та ДП «Дослідне
виробництво інституту проблем», №01-1113В
від 11.01.2011 року укладеного між ТОВ
«Вікторія» та КУОЗ Харківська міська
стоматологічна поліклініка №6, №01-21/2В
від 21.01.2011 року укладеного між ТОВ
«Вікторія» та ТОВ «Мікрофарм», №01-26/1В
від 26.11.2011 року укладеного між ТОВ
«Вікторія» та ТОВ «Керам Деко» (а.с.2-5,
а.с.25-63 т.3).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
та приватним підприємством
«Промкомплект Україна» (виконавець)
укладено договір №0901/1 про надання
послуг від 01.09.2011 року, відповідно до
умов якого надає Замовнику послуги з
організації та проведення
профорієнтаційних заходів
«Калейдоскоп професій» для учнівської
та безробітної молоді, яка не
визначалася щодо вибору майбутньої
професії та проведення засідання
Круглого столу «Дієва співпраця -
запорука спільного успіху» та заходу
«Ярмарок вакансій» для мешканців
Богодухівського району із залученням
роботодавців м. Харкова кількості, за
ціною та за адресою, які зазначені у
Специфікаціях (Додатки №1-29), що
додаються до цього Договору і є його
невід'ємною частиною (а.с.196-197 т.1).

До договору №0901/1 про надання послуг
від 01.09.2011 року, сторонами підписано та
скріплено печатками специфікації,
рахунки фактури та акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
(а.с.199-222, а.с.229-250 т.1, а.с.1-24, т.2, а.с.21-23,
т.4).

Право на віднесення сум до податкового
кредиту підтверджено наявними у справі
податковими накладними, виписаними
приватним підприємством «Промкомплект
Україна» на адресу позивача (а.с.40-85 т.2).

Наданими до суду копіями виписок по
особовим рахункам з відмітками банку
позивачем підтверджено оплату по
вищевказаним договорам (а.с.25-39, т.2).

Між приватним підприємством «Сворог»
(виконавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
укладено договір №11-01/1 на створення
(передачу) нормативних документів від
01.11.2012 року відповідно до умов якого
«Замовник» доручає, а «Виконавець»
приймає на себе виконання робіт: збір
вихідних даних для проведення
інвентаризації викидів для ПрАТ
«Пласт» 'Складання звіту з
інвентаризації джерел викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря для ПрАТ«Пласт»» (а.с.86-87).

Сторонами підписано протоколи
узгодження договірної ціни на надання
послуг з проведення комплексу
науково-технічної продукції від 01.11.2012
року, який є підставою для проведення
взаємних розрахунків та платежів між
Замовником та Виконавцем (а.с. 88-89, т.2).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «Сворог» (виконавець)
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
укладено договір №0111/01 на створення
(передачу) нормативних документів від
01.11.2012 року. відповідно до умов якого
Замовник» доручає, а «Виконавець»
приймає на себе виконання робіт,
Обстеження об'єктів підприємств, збір
вихідних даних. Проведення
математичних розрахунків для
складання проектно-нормативної
документації. Складання звітної
документації. Отримання дозволів
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища для вимог
Законів України (а.с.90-91). Необхідність
укладання даного договору виникла на
підставі договорів які надані до
матеріалів справи як підтвердження
подальшого руху послуг (а.с.59-67, т.4).

Право на віднесення сум до податкового
кредиту підтверджено наявними у справі
податковими накладними, виписаними
товариством з обмеженою
відповідальністю «Сворог» на адресу
позивача (а.с.100-103. т.2).

Сторонами підписано та скріплено
печатками акти прийому-передачі
виконаних робіт (а.с.93-95, т.2).

Платіжними дорученнями позивачем
підтверджено повну оплату по договору
перед контрагентом (а.с.96-99, т.2).

Між приватним підприємством «Протор»
(виконавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» (замовник)
укладено договір про надання послуг
№2010-12/1 від 01.12.2010 року відповідно до
умов якого «Замовник» доручає, а
Виконанень приймає на себе проведення
наступних робіт інвентаризації джерел
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря (а.с.125, т. 2).

До вищезазначеного договору сторонами
підписано та скріплено печатками
додаток №1 яким затверджено кошторис
виконання робіт з інвентаризації
джерел викидів забруднення речовин в
атмосферне повітря (а.с.126, т.2).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «АІТ-Лізінг»
(лізінгодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю «Вікторія»
(лізінгоодержувач) укладено договір
№164-С фінансового лізінгу від 27.08.2007
року відповідно до умов якого
лізингодавцем в платне володіння та
користування на умовах фінансового
лізингу Лізингоодержувачу предмета
лізингу, найменування, модель, ціна
одиниці, кількість і загальна вартість
якого наведена в Специфікації (Додаток
№ 2 до Договору) (а.с.143-154, т.2).

До вищевказаного договору сторонами
підписано графік сплати лізингових
платежів, специфікацію, акт-передачі
майна (а.с.155-158, т.2).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «АІТ-Лізінг»
(лізінгодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю «Вікторія»
(лізінгоодержувач) укладено договір
№290-С фінансового лізінгу від 28.02.2008
року відповідно до умов якого
лізингодавцем в платне володіння та
користування на умовах фінансового
лізингу Лізингоодержувачу предмета
лізингу, найменування, модель, ціна
одиниці, кількість і загальна вартість
якого наведена в Специфікації (Додаток
№ 2 до Договору) (а.с.159-169, 2).

До вищевказаного договору сторонами
підписано графік сплати лізингових
платежів, специфікацію, акт-передачі
майна (а.с.170-177. т.2).

Частиною 2 ст.48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" встановлено,
що документами для юридичної особи, що
здійснює вантажні перевезення, є
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб, ліцензійна картка,
дорожній лист, товарно-транспортна
накладна або інший визначений
законодавством документ на вантаж.

Відповідно до абз.27 п.1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні (затверджено
наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997р., зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р.
за №128/2568; далі за текстом -Правила №363)
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Підпунктом 11.1 п.11 Правил №363 визначено,
що товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля є
основними документами на перевезення
вантажів.

У спірних правовідносинах товар
діставлявся автомобільним
транспортом.

Факт перевезення товару, тобто
реальність господарських операцій за
ознакою наявності фізичного
переміщення товару, підтверджується
подорожніми листами (а.с.192) та
відповідно до штатного розкладу, на ТОВ
«Вікторія» водій експедитор (189, т.2).

Між товариством з обмеженою
відповідальністю
«Укрелектроспецналадка»
(орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю «Вікторія»
(орендар) укладено договір №01/2011 від
01.01.2011 року відповідно до умов якого
орендодавець передає а орендар
приймає в тимчасове користування
нежитлове приміщення для здійснення
господарської діяльності площею 39,9 м2,
у вигляді кімнат №22,23, які знаходяться
за адресою: 61024, м. Харків, вул..
Студентська, 20 (а.с.178-182, т.2).

Сторонами на виконання умов договору
підписано та скріплено печатками акт
приймання передачі орендованого
приміщення від 01.01.2011 року (а.с.183. т. 2).

Між ВАТ фірма «Биттех» (орендодавець)
та ТОВ «Вікторія» (орендар) укладено
договір №30-10 оренди нежитлового
приміщення від 29.09.2010 року відповідно
до умов якого орендодавець здає в
орендне користування нежитлові
приміщення орендатору а останній
приймає нежитлові приміщення в будівлі
за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 27
(а.с.185-186. т.2).

Між сторонами на підставі
вищевказаного договору підписано акт
передачі в орендне користування
нежитлового приміщення від 01.10.2010 року
(а.с.187, т.2).

Суд зазначає, що Міністерством
екології та природних ресурсів України
видано реєстраційне свідоцтво
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Вікторія» на
розробку документів. Що обґрунтовують
обсяги викидів для підприємств.
Установ організацій та громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності
(а.с.71. т.4).

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що
вимоги до оформлення первинних
документів визначені нормами Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
відповідно до ч.2 ст.9 якого первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції,
та деталізовані приписами Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995р. №88,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 05.06.1995р. за №168/704; далі за
текстом -Положення №88), згідно з п.2.4
якого первинні документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Оцінивши перелічені первинні
документи за правилами ст.86 КАС
України, суд відмічає, що зміст
оглянутих документів містить назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції;
особистий підпис особи, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції; первинні документи виписані
реально існуючими суб'єктами права.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що оглянуті документи не
мають дефектів форми, змісту або
походження, котрі в силу ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", ст.44
Податкового кодексу України, п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку (затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704; далі за текстом -Положення №88)
спричиняють втрату первинними
документами юридичної сили і
доказовості, призвели до зміни в
структурі активів платника податків, а
відтак сприймаються судом як належні
та допустимі докази реальності
вчинення господарських операцій.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Витребувані судом на виконання вимог
ст.11 КАС України та приєднані до справи
документи засвідчують факт виконання
позивачем зобов'язань за спірними
правочинами шляхом перерахування
безготівкових грошових коштів, що
підтверджується виписками по
банківському рахунку. Внаслідок
списання безготівкових коштів з
банківських рахунків позивача
втратило право власності на ці кошти.
Доказів повернення цих коштів до
позивача, наявності у позивача та його
контрагента спільного інтересу щодо їх
отримання позивачем (що могло б мати
місце в разі пов'язаності цих осіб), до
матеріалів справи суб'єктом владних
повноважень до матеріалів справи не
подано. За правилами Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" операція по
списанню коштів з банківських рахунків
платника податку призводить до зміни
стану та структури активів і
зобов'язань такого платника. Отже,
приєднані до справи документи про
оплату товару визнаються судом
належними та допустимими доказами
реальності вчинених між позивачем та
контрагентом позивача господарських
операцій.

Окрім того, суд при вирішенні спору
вважає за необхідне взяти до уваги
приписи ч.4 ст.70 КАС України, де
зазначено, що обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Висновок контролюючого органу про
порушення позивачем податкового
законодавства ґрунтується на підставі
актів контрагентів а саме: акт ДПІ у
Фрунзенському районі м. Харкова від
31.08.2011 року №2843/23-212/30590155, акт акт ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси
№188/23-1/38351009 від 16.02.2012 року, акт Західної
МДПІ м. Харкова від 26.09.2012 року
№420/22-417/34861191, акт ДПІ у Бабушінському
районі м. Дніпропетровська №366/224/33248577,
акт Заходної МДПІ м. Харкова від 26.09.2012
року №422/22-417/35477839 якими встановлено, що
контрагенти позивача не мають
можливості реального здійснення
фінансово-господарських операцій.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування можуть бути майно,
товари, дохід (прибуток) або його
частина, обороти з реалізації товарів
(робіт, послуг), операції з постачання
товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти,
визначені податковим законодавством, з
наявністю яких податкове
законодавство пов'язує виникнення у
платника податкового обов'язку.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Таким чином, показник валових витрат
безпосередньо впливає на об'єкт
оподаткування.

Відповідно до вимог пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) витрати операційної
діяльності включають, зокрема,
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно п. 138.4 ст. 138 ПК України (в
редакції, чинній на час спірних
правовідносин) витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та
устатті 136 цього Кодексу.

Підпунктом 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України
передбачено, що інші доходи включають
вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

Пунктом п. 138.8 ст. 138 ПК України
передбачено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; загально
виробничі витрати, які відносяться на
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку;
вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;
інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Відповідно до пп. 138.8.1 п.138.8 ст. 138 ПК
України, до складу прямих матеріальних
витрат включається вартість сировини
та основних матеріалів, що утворюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектувальних
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкта витрат. Прямі
матеріальні витрати зменшуються на
вартість зворотних відходів, отриманих
у процесі виробництва, які оцінюються у
порядку, визначеному в положеннях
(стандартах) бухгалтерського обліку.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
Кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового
Кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також відвід того, чи
здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Із системного аналізу вказаних
правових норм, можливо дійти до
висновку, що для отримання права на
податковий кредит із сум податку на
додану вартість, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом
частини 2 статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Таким чином,
юридичний аспект вчинених
господарських дій або подій не входять
до складу поняття "господарська
операція" (бухгалтерський чи
економічний ефект).

Із положень частин першої, третьої
статті 9 вказаного Закону вбачається,
що бухгалтерський облік полягає,
зокрема, у складанні та прийнятті до
обліку первинних документів, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій, складені на їх
підставі зведених облікових
документів, систематизація інформації
первинних документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форму); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
валові витрати та податковий кредит
можуть мати лише реально вчинені
господарські операції з придбання
товарів із метою використання таких
товарів в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
підприємства, а не саме лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на поточних рахунках
платника податку. Якщо ж фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. При
цьому дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції:

- договори, акти виконаних робіт,
документи про перевезення, зберігання
товарів тощо, необхідно перевірити
фізичні, технічні та технологічні
можливості певної особи до вчинення
тих чи інших дій, що становлять зміст
господарської операції, зокрема:
наявність кваліфікованого персоналу,
основних фондів, у тому числі
транспортних засобів для перевезення
або виробництва, приміщень для
зберігання товарів тощо, якщо такі
умови необхідні для здійснення певної
операції;

- наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що Податковий кодекс
України не ставить право позивача на
податковий кредит у залежність від
факту сплати ПДВ постачальником
товарів (послуг) (по ланцюгу) до бюджету.

Платник податку на додану вартість
(покупець товару, послуг) не має
обов'язку та повноважень здійснювати
контроль за дотриманням усіма
постачальниками товару (робіт, послуг)
у ланцюгу постачання вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності, дотримання
вимог податкового законодавства тощо і
в подальшому зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
чи бюджетне відшкодування за можливу
неправомірну діяльність будь-кого з
контрагентів. Отже, платник податків,
який придбав товар та або/послуги в
особи, що порушує вимоги податкового
законодавства, не повинен
притягуватися до відповідальності в
тому випадку, якщо він здійснював
реальну господарську операцію та не
знав про певні порушення правил
ведення господарської діяльності та
оподаткування своїм контрагентом або
постачальниками товару (робіт, послуг)
у ланцюгу постачання .

Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісними
постачальниками з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями
постачальників чи сприяння ухиленню
постачальниками товару від виконання
податкових зобов'язань може слугувати
підставою для відмови у праві на
податковий кредит та праві на
отримання бюджетного відшкодування.
При цьому такі висновки не можуть
ґрунтуватися на припущеннях, а можуть
ґрунтуватися лише на належних,
достатніх, а також тих доказах, які
одержані з дотриманням закону.

Разом з цим, суд зазначає, що у
відповідності до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Предметом доказування у відповідній
категорії спорів є реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій, а також реальність усіх даних,
наведених у документах, що надають
право на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування.

За змістом ст.ст. 135, 138-146, 198-200
Податкового кодексу України, для
декларування податкового кредиту з ПДВ
платник податків має підтвердити
нарахований постачальниками товарів
(робіт, послуг) ПДВ належним чином
складеними податковими накладними та
довести зв'язок такого придбання з
власною оподатковуваною господарською
діяльністю.

Отже, в силу закону отримання
податковим органом акту перевірки,
довідки зустрічної звірки або акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки, в котрих викладені висновки про
наявність ознак фіктивної
господарської діяльності, відсутність
факту реального вчинення
господарських операцій, вчинення
контрагентом платника податків
нікчемного правочину або відображення
в звітності показників господарських
операцій, які фактично не відбулись, не
звільняє такий податковий орган від
виконання обов'язку по самостійному
встановленню та доведенню факту
вчинення платником податків порушення
закону, акт перевірки контрагента або
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки тощо, не має
преюдиціального значення при розгляді
справи судом та не є документом, що
достовірно та безсумнівно
підтверджують обставини фактичної
дійсності.

Таким чином, не можуть бути єдиним та
безумовним свідченням правомірності
висновків податкового органу
результати актів перевірок
контрагента позивача та їх
контрагентів по ланцюгу постачання або
результати автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань і
податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України.

Слід зазначити, що про відсутність
факту здійснення господарської
операції можуть свідчити, зокрема, такі
обставини: всупереч даним податкового
обліку будь-кого з учасників операції
відсутні зміни активів, зобов'язань чи
власного капіталу принаймні в одного з
таких учасників (наприклад, збільшення
статутного капіталу особи за рахунок
активів, що не мають ринкової вартості,
зокрема фіктивних цінних паперів,
тобто цінних паперів, обіг яких на
момент вчинення операції був
припинений після оприлюднення даних
щодо скасування свідоцтва про
реєстрацію їх випуску); отримання
майнової вигоди чи права на таку вигоду
будь-кого з учасників операції
виключно шляхом зменшення бази
оподаткування з певного податку та/або
отримання коштів із Державного бюджету
за одночасної відсутності об'єктивної
можливості отримати майнову вигоду від
цієї операції в інший спосіб
(наприклад, експорт товару на підставну
особу, яка не має відповідної
реєстрації чи не веде будь-якої
господарської діяльності, виключно з
метою отримання документів, що
підтверджують право на бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість; "тимчасова" поставка товару
(тобто з подальшим поверненням того
самого товару без обґрунтованої
економічної причини в наступних
податкових періодах постачальнику від
покупця безпосередньо або через ланцюг
посередників) тим платником податку, в
якого за результатами певного
податкового періоду наявне від'ємне
значення податкових зобов'язань із
податку на додану вартість тому
учаснику, який має зобов'язання до
сплати в бюджет тощо); результати,
відображені у даних податкового обліку
будь-кого з учасників господарської
операції, фактично не настали
внаслідок відсутності відповідних дій
будь-кого з учасників такої операції
(наприклад, відображення отримання
послуг без їх фактичного надання або в
разі їх надання іншою особою, ніж та, що
вказана у даних податкового обліку чи
первинних документах; імітація купівлі
товару в особи, яка ніколи його не
продавала тощо). дійсності.

Таких доказів відповідачем, під час
судового розгляду справи не надано.

Суд, проаналізувавши фактичні
обставини та матеріали справи,
оцінивши докази, надані сторонами, не
знаходить у діях платника податку - ТОВ
«Вікторія» порушень тих норм закону, на
які посилається відповідач, і
приходить до висновку, що твердження
податкового органу про наявність таких
порушень ґрунтуються на припущеннях та
належним чином не доведені, доводи
відповідача суперечать вимогам
податкового законодавства та
спростовуються наявними у матеріалах
справи доказами.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд вважає, що
відповідачем не доведена
правомірність винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі.

З огляду на відсутність порушення
позивачем норм податкового
законодавства, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими, а податкові
повідомлення-рішення такими, що
підлягають скасуванню.

Оскільки відповідачем, який за
ознаками ст.3 КАС України є суб'єктом
владних повноважень, при розгляді і
вирішенні судом справи в порядку ч.2
ст.71 КАС України не доведено
правомірності винесення спірних
податкових повідомленнь-рішень, суд
доходить висновку, що спірний правовий
акт індивідуальної дії порушує права і
інтереси позивача та не відповідають
вимогам ч.3 ст.2 КАС України, тому
підлягають скасуванню, а позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.
8, 19 Конституції України, ст.ст. 2, 7-14, 69-71,
86, 94, 158-163, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вікторія"
до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення -
рішення прийняті Державною податковою
інспекцією у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
№ від 19.03.2014 року та № від
19.03.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вікторія"
(податковий номер 24125686) сплачений
судовий збір у розмірі 487.20 грн.,
(чотириста вісімдесят сім грн, 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи. Повний
текст постанови буде виготовлено
протягом п'яти днів.

Повний текст постанови виготовлено 24
червня 2014 року.

Суддя
Єгупенко В.В.