Справа № 824/2197/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/2197/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Маренича І.В.

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.

за участю:

представника позивача - Свірської А.О.;

представника відповідача - Пецентія
І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промінь-Агро" до
Сокирянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Промінь-Агро"
(далі-Позивач) звернулося з
адміністративним позовом до
Сокирянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області (далі-Відповідач) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 31 березня 2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що Сокирянською ОДПІ
ГУ Міндоходів в Чернівецькій області
було проведено позапланову невиїзну
перевірку з питань дотримання вимог
податкового законодавства щодо
своєчасності зарахування сум податку
на додану вартість на спеціальний
рахунок за період з 01.10.2013 року по 31.10.2013
року, за результатом якої складено акт
від 20.03.2014 року №180/1500/35668964. На підставі
акту ОДПІ було прийнято податкове
повідомлення рішення форми «Ш» від
31.03.2014 року № яким позивача
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10%
в сумі 10641,10 грн.

Позивач не погоджується з вищевказаним
податковим повідомленням - рішенням, у
зв'язку з чим просить визнати
протиправним та скасувати його.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю та
просив його задовольнити, посилаючись
на обставини зазначені в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надав
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, дослідивши та оцінивши
надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

Сокирянською ОДПІ ГУ Міндоходів в
Чернівецькій області було проведено
позапланову невиїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промінь-Агро" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства щодо своєчасності
зарахування сум податку на додану
вартість на спеціальний рахунок за
період з 01.10.2013 року по 31.10.2013 року.

За результатом перевірки складено акт
від 20.03.2014 року №180/1500/35668964. На підставі
акту Сокирянською ОДПІ було прийнято
податкове повідомлення рішення форми
«Ш» від 31.03.2014 року № яким
зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю "Промінь-Агро"
сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 10641,10
грн.

У висновках зазначеного акту
податковою інспекцією вказано про
встановлення порушення позивачем п. 57.1
ст. 57 Податкового кодексу України, а
саме несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань.

Ст.19 Конституції України встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти на підстава, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, яки
повинен він дотримуватися при
реалізації дискреційних повноважень
владного суб'єкта., встановлюючи чи
прийняті (вчинені) ним рішення (дії) : 1)
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
8)пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платники податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства
регулюються Податковим кодексом
України (далі ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.157 ПК України (у
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) податкове
повідомлення-рішення - письмове
повідомлення контролюючого органу
(рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

У ст.20 ПК України визначені права
органів державної податкової служби.

Згідно з п. 20.1.28. ст.20 цього Кодекс
органи державної податкової служби
мають право застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Порядок складання та подання
податкової звітності визначений у гл.2
роз. 2 ПК України.

Згідно з п.46.1. ст.46 ПК України податкова
декларація, розрахунок (далі -
податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Порядок подання податкової декларації
зазначений у ст.49 ПК України відповідно
до п.49.1 якої податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Згідно з п.п. 57.1. ст.. 57 ПК України
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Ст. 61 ПК України дає визначення
податкового контролю та повноваження
органів державної влади щодо його
здійснення

Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Способи здійснення податкового
контролю перелічені у ст. 62 ПК України,
до них відноситься, зокрема, відповідно
до п.62.1.3. ПК України шляхом проведення
перевірок та звірок відповідно до
вимог цього Кодексу, а також перевірок
щодо дотримання законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, у
порядку, встановленому законами
України, що регулюють відповідну сферу
правовідносин.

У п.109.1. ст.109 ПК України встановлено, що
податковими правопорушеннями є
протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України
(п.109.2 ст.109 ПК України) .

Згідно з п.п.123.2. ст.123 ПК України
використання платником податків
(посадовими особами платника податків)
сум, що не сплачені до бюджету
внаслідок отримання (застосування)
податкової пільги, не за призначенням
та/або всупереч умовам чи цілям її
надання згідно із законом з питань
відповідного податку, збору
(обов'язкового платежу) додатково до
штрафів, передбачених п. 123.1 цієї
статті, тягне за собою в тому числі
стягнення до бюджету суми податків,
зборів (обов'язкових платежів), що
підлягали нарахуванню без
застосування податкової пільги. Сплата
штрафу не звільняє таких осіб від
відповідальності за умисне ухилення
від оподаткування.

Відповідно до п.203.1 ст. 203 ПК України
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації ( п. 203.2 ст.203 ПК України).

Згідно с п.209.1 ст. 209 ПК України резидент,
який провадить підприємницьку
діяльність у сфері сільського і
лісового господарства та рибальства та
відповідає критеріям, встановленим у
пункті 209.6 цієї статті
(далі-сільськогосподарське
підприємство), може обрати спеціальний
режим оподаткування.

Згідно із спеціальним режимом
оподаткування сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей. Зазначені суми
податку на додану вартість
акумулюються сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
та/або в органах, які здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів у порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України. (п. 209.2
ст.209 ПК України).

Кабінетом Міністрів України 12.01.2011 р.
прийнято Постанову №11 "Про
затвердження Порядку акумулювання
сільськогосподарськими
підприємствами сум податку на додану
вартість на спеціальних рахунках,
відкритих у банках та/або органах, які
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів"(
далі-Постанова №11), яка визначає
механізм акумулювання сум податку на
додану вартість на спеціальних
рахунках, відкритих у банках та/або
органах, які здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, що не
підлягають сплаті до бюджету і
нараховуються сільськогосподарськими
підприємствами - суб'єктами
спеціального режиму оподаткування
діяльності у сфері сільського та
лісового господарства і рибальства
(далі-сільськогосподарські
підприємства) на вартість поставлених
ними сільськогосподарських товарів
(послуг).

У п. 2 цієї Постанови визначено, що
сільськогосподарське підприємство у
разі обрання спеціального режиму
оподаткування відкриває протягом
одного звітного (податкового) періоду
спеціальний рахунок (поточний рахунок
із спеціальним режимом використання)
відповідно до законодавства за умови
подання засвідченої органом державної
податкової служби копії свідоцтва про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування.

Відповідно до п.3. Постанови №11 на
підставі даних бухгалтерського та
податкового обліку
сільськогосподарське підприємство
веде реєстри виданих та отриманих
податкових накладних в електронному
вигляді, складає податкову декларацію
і в строки, встановлені статтею 203
Податкового Кодексу, подає її разом з
копіями записів у зазначених реєстрах
за відповідний період в електронному
вигляді до органу державної податкової
служби.

Сума податку на додану вартість, що
підлягає сплаті (перерахуванню)
сільськогосподарським підприємством
відповідно до податкової декларації за
операціями з постачання вироблених
(наданих) ним сільськогосподарських
товарів (послуг) на власних або
орендованих основних фондах, а також на
давальницьких умовах (крім підакцизних
товарів, за винятком виноматеріалів за
кодами згідно з УКТЗЕД 2204 29 і 2204 30, які
поставляються підприємствами
первинного виноробства), тобто різниця
між сумою податкового зобов'язання за
звітний (податковий) період та сумою
податкового кредиту за такий період
перераховується
сільськогосподарським підприємством з
поточного рахунка на спеціальний
рахунок у строки, встановлені статтею
203 Податкового Кодексу перерахування
суми податку на додану вартість до
державного бюджету.

Вивчивши наведені вище положення
чинного законодавства, суд встановив,
що у разі обранням
сільськогосподарським підприємством
спеціального режиму оподаткування,
воно має в строки, передбачені ст. 203 ПК
України, перерахувати суму ПДВ, що
підлягала сплаті до бюджету відповідно
до податкової декларації за операціями
з постачання вироблених (наданих) ним
сільськогосподарських товарів (послуг)
на власних або орендованих основних
фондах, а також на давальницьких
умовах, з поточного рахунку на поточний
рахунок із спеціальним режимом
використання для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей. При цьому ані в ПК
України, ані в Постанові №11 не
передбачено застосування штрафних
санкцій у рази недотримання строків
перерахування цих коштів.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач провадить підприємницьку
діяльність у сфері сільського
господарства, відповідно до ст.209 ПК
України обрав спеціальний режим
оподаткування.

На думку відповідача позивачем було
несвоєчасно перераховано кошти на
спеціальний рахунок, по декларації
(скорочена) за вересень 2013 року, термін
сплати (перерахування) 30.10.2013 року,
фактично сплачено (перераховано) 31.04.2013
року, що не заперечувалося сторонами.

За даними акту перевірки недоїмка
склала 10641,10 грн. На цій підставі
позивачу були нараховані штрафні
санкції у розмірі 10641,10 грн., які
передбачені ст.126 ПК України.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового
кодексу України у разі, якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання та/або
авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Згідно з п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Позивач, як було зазначено вище,
знаходиться на спеціальному режимі
оподаткування у сфері сільського
господарства. Відповідно до п.209.2 ст. 209
Податкового кодексу України, згідно із
спеціальним режимом оподаткування
сума податку на додану вартість,
нарахована сільськогосподарським
підприємством на вартість поставлених
ним сільськогосподарських
товарів/послуг, не підлягає сплаті до
бюджету та повністю залишається в
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, за
рахунок яких сформовано податковий
кредит, а за наявності залишку такої
суми податку - для інших виробничих
цілей.

Також, відповідно до пункту 4 Порядку
№11 сума податку на додану вартість, що
акумулюється на спеціальному рахунку,
не підлягає вилученню до державного
бюджету і використовується
сільськогосподарським підприємством
відповідно до пункту 209.2 статті 209
Кодексу, а починаючи з 1 січня 2018 року
перераховується на поточний рахунок
сільськогосподарського підприємства.

Виходячи з вищенаведених норм,
зазначений податок на додану вартість
не може вважатися грошовим
зобов'язанням, у розумінні п.п. 14.1.39 п. 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України, а
отже, навіть у випадку несвоєчасного
перерахування грошових коштів на
спецрахунок підприємства, штрафні
санкції, зазначені в п. 126.1 ст. 126
Податкового кодексу України не можуть
бути застосовані до позивача, який
знаходиться на спеціальному режимі
оподаткування у сфері сільського
господарства.

Згідно п. 4 Порядку №11 у разі
нецільового використання суми податку
на додану вартість
сільськогосподарське підприємство
несе відповідальність відповідно до
законодавства. Між тим, нецільового
використання позивачем суми ПДВ
відповідачем не зазначено та судом не
встановлено.

Аналогічна позиція викладена в рішенні
Вищого адміністративного суду по
справі №К/800/9065/14 віл 27 лютого 2014 року.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, не доведено
правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
№ від 31 березня 2014 року з
урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19
Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відтак, враховуючи встановлені судом
обставини та наведені норми діючого
законодавства, суд дійшов висновку, що
застосування штрафних санкцій за
порушення граничного строку сплати
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість до ТОВ «Промінь-Агро»
та прийняття податкового повідомлення
- рішення Сокирянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області № від 31.03.2014
року є протиправним, а тому вказане
податкове повідомлення-рішення має
бути визнано протиправним та
скасовано.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, за правилами,
встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.2,3,6-12,17,18,71,94,157,160-163,167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та
скасувати податкове повідомлення
рішення винесене Сокирянською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області
№ від 31.03.2014 року.

3. Стягнути з Державного бюджету
України понесені Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Промінь-Агро" судові витрати у сумі 182,70
грн., сплачені згідно платіжного
доручення №1 від 03 червня 2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 24 червня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 27 червня
2014 року.

Суддя

І.В.Маренич