Справа № К/9991/6925/12-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/6925/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до управління праці та
соціального захисту населення
Іллічівського району м. Маріуполя про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання провести перерахунок та
сплату недоотриманої допомоги по
догляду за дитиною,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2011 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив визнати дії відповідача
неправомірними і зобов'язати провести
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 1.05.2009 року по момент винесення
рішення відповідно до ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям
з дітьми» (далі - Закон №2811-ХІІ) та
відшкодувати понесені на правову
допомогу витрати у розмірі 401,00 грн.

Постановою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
20 жовтня 2011 року, яку залишено без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 грудня 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивач має на
утриманні малолітню дитину - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
управлінні праці та соціального
захисту населення Іллічівського
району м. Маріуполя та щомісячно з 8.07.2009
року отримує допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі 130,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачена
відповідачем згідно діючого
законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, а також вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»
№107-VI від 28.12.2007 року (далі - Закон №
107-VI), правовідносини щодо виплати
допомоги регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» №2811-ХІІ від 21.11.1992 року (далі -
Закон №2811-ХІІ), дія якого поширювалася
на осіб, не застрахованих у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом №2240-ІІІ, який поширював свою
дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб. Розмір допомоги також
визначався цими законами. Зокрема,
статтею 43 Закону №2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною надається застрахованій особі
у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону №2240-ІІІ.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону
№2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону №2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008
визнав неконституційними низку
положень Закону №107-VI, в тому числі й
пункт 25 розділу II зазначеного Закону
щодо виключення статей 40-44 Закону
№2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI
було передбачено, що розділ II цього
Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України Рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
№2240-III.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 №835-VI «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та статтею 45 Закону
України від 27 квітня 2010 року №2154-VI «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога по догляду за
дитиною відповідно до Закону №2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№1751 саме на виконання Закону №
2811-ХІІ (пункт 1). Новий акт уряду на
виконання статті 45 Закону №2154-VI не
приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону №2240-III на
виконання статті 45 Закону №2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

У даній справі суди встановили, що спір
виник з приводу виплати допомоги по
догляду за дитиною, однак при цьому не
з'ясували обставини стосовно того, чи є
позивач застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Оскільки зазначені обставини мають
важливе значення для правильного
вирішення цього спору, то прийняті у
справі рішення суду першої та
апеляційної інстанцій не можна визнати
законними і обґрунтованими.

Крім того, судам при новому розгляді
справи необхідно врахувати положення
ст.ст. 99,100 Кодексу адміністративного
судочинства України стосовно періоду,
за який позивач просить задовольнити
його вимоги.

Відповідно до ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
20 жовтня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 грудня 2011 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я.Олендер