Справа № 2а-1506/2131/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/800/30190/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Біляївського районного суду Одеської
області від 02 жовтня 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року у справі № 2-а-1506/88/2012 (1506/2131/2012) за
позовом ОСОБА_5 до Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області, третя особа: ОСОБА_4
про визнання недійсним рішення та
визнання недійсним державного акту про
право власності на земельну ділянку та
зобов'язання не чинити перешкод в
користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_5 звернувся в суд
з позовом до Нерубайської сільської
ради Біляївського району Одеської
області (далі - Нерубайська сільська
рада), у якому просив:

- визнати недійсним рішення
Нерубайської сільської ради від 26.06.2007
року №384-V (далі - Рішення №384-V) про
передачу у власність ОСОБА_4 земельної
ділянки площею 0, 06га в АДРЕСА_1, та
виділена ОСОБА_5 рішенням Нерубайської
сільської ради від 14.07.1997 року № 251, 11
сесії XXII скликання (далі - Рішення №251);

- визнати недійсним та скасувати
державний акт на право власності на
зазначену земельну ділянку площею 0,
06га, виданий 18.05.2009 року на підставі
Рішення №384-V на ім'я ОСОБА_4;

- зобов'язати Нерубайську сільську раду
не перешкоджати ОСОБА_5 в реалізації
його прав володіння, користування та
оформлення документів на земельну
ділянку, виділену йому в садовому
кооперативі «Глорія» Нерубайської
сільської ради площею 0, 06га, яка
числиться на теперішній час під
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
згідно з Рішенням № 251 позивачеві було
передано у приватну власність
безоплатно земельні ділянки в садовому
товаристві «Глорія» на території
Нерубайської сільської ради для
ведення індивідуального садівництва,
які раніше були надані у користування
для індивідуального садівництва у
відповідності до ст. ст. 6, 9, 57
Земельного кодексу (далі - ЗК) України (в
редакції 13.03.1992 року) та Декретом
Кабінету Міністрів України № 15-92 від
26.12.1992 року «Про приватизацію земельних
ділянок». Відповідно до Списку до
вказаного рішення, позивач рахувався в
ньому під номером № 71.

Відповідно до вказаного рішення площа
ділянок, переданих позивачеві у
приватну власність складає 0,114га, у
тому числі: ріллі - 0, 06га, під
багатолітніми насадженнями - 0,036га, під
будинком та двором - 0,018га.

Вищевказаний список був підписаний
головою Нерубайської сільської ради
І.Г. Петренко та головою садового
товариства «Глорія» - А.І. Кобец та
скріплений печатками вказаних
організацій. Копія рішення сільської
ради та список до рішення були вручені
позивачеві.

На відведеній земельній ділянці
позивач збудував домоволодіння та
господарські будови, посадив дерева.
Земельну ділянку площею 0, 06га, передану
позивачеві як рілля, він
використовував за призначенням та
подав заяву на видачу Державного акту
на землю. Були встановлені в натурі та
описані границі земельних ділянок.
Відповідно до повідомлення статуту
землеустрою від 22.08.2011 року за № 3131,
земельні ділянки позивача значаться
під АДРЕСА_1, загальною площею 0, 114га.

Згодом позивач з'ясував, що частина
його ділянки кимось оброблена. Для
з'ясування цього питання, він звернувся
до Нерубайської сільської ради, при
цьому вказуючи, що в списку, який
подавався до Рішення №251, він рахувався
за № 71. Позивачеві була надана
відповідь, що ділянка АДРЕСА_3, виділена
Нерубайською сільською радою (голова
Петренко І.Г.) відповідно до рішення №
737/30-ІV від 10.11.2005 року громадянину
ОСОБА_8, проживаючому в АДРЕСА_2. Але це
була не його ділянка, оскільки позивач
помилково вважав свій порядковий номер
номером його земельної ділянки.

Під час розгляду справи в суді з
наданих представником відповідача
документів з'ясувалося, що частина
ділянки АДРЕСА_1, яка в свій час була
надана ОСОБА_5 була передана рішенням
Нерубайської сільської ради ОСОБА_4, у
зв'язку з чим позивач уточнив свій
позов в цій частині.

Позивач вважає, що його права порушені
вказаними рішеннями сільської ради, у
зв'язку з чим звернувся до суду за
захистом своїх прав та свобод.

Також позивач звернувся до суду з
клопотанням про поновлення строку
звернення до суду, мотивуючи тим, що про
порушення його права саме відносно
земельної ділянки АДРЕСА_1 йому стало
відомо лише у судовому засіданні, коли
з'ясувалося, що насправді його земельна
ділянка була передана ОСОБА_4

Постановою Біляївського районного
суду Одеського області від 02.10.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 15.05.2013 року, позов задоволено
частково. Поновлено ОСОБА_5 строк
звернення до суду. Визнано
протиправним Рішення №384-V в частині
передачі ОСОБА_4 у власність земельної
ділянки площею 0, 06га, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1. Скасовано рішення
Нерубайської сільської ради Рішення
№384-V в частині передачі ОСОБА_4 у
власність земельної ділянки площею 0,
06га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Скасовано Державний акт на право
приватної власності на вказану
земельну ділянку, виданий 18.05.2009 року на
підставі Рішення №384-V на ім'я ОСОБА_4 У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернулася
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_5 у
задоволенні позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне.

Рішенням №251 від 14.06.1997 року
Нерубайською сільською радою ОСОБА_5
передали в приватну власність земельні
ділянки в СТ «Глорія» на території
Нерубайської сільської ради для
ведення індивідуального садівництва,
раніше надане в користування для
індивідуального садівництва у
відповідності до ст.ст. 6, 9, 57 ЗК України
(в редакції 13.03.1992 року) та Декретом
Кабінету Міністрів України №15-92 від
26.12.1992 року «Про приватизацію земельних
ділянок». Відповідно до Списку до
вказаного рішення, позивач рахувався в
ньому під № 71.

Відповідно до вказаного рішення площа
ділянок, переданих позивачеві у
приватну власність складає 0, 114га, в
тому числі: ріллі - 0, 06га, під
багатолітніми насадженнями - 0,036га, під
будинком та двором - 0, 018га.

На відведеній земельній ділянці площею
0, 054га (0,036+0,018) позивач збудував
домоволодіння та господарські будови,
посадив дерева. Земельну ділянку
площею 0, 060га, надану позивачеві як
рілля, останній використовував за
призначенням та подав заяву на видачу
Державного акту на землю. Були
встановлені в натурі та описані
границі земельних ділянок. Відповідно
до повідомлення інституту землеустрою
від 22.08.2011 року за №313К земельні ділянки
позивача значаться під АДРЕСА_1
загальною площею 0, 114га.

Згодом позивач з'ясував, що частина
його ділянки кимось оброблена, тому
звернувся до Нерубайської сільської
ради з відповідними запитами та вказав,
що в списку, який подавався до Рішення
сільської ради №251 14.07.1997 року, він
рахувався за №71. Йому була надана
відповідь, що ділянка АДРЕСА_3 виділена
Нерубайською сільською радою (головою
Петренко І.Г.) відповідно до Рішення
№737/30-ІV від 10.11.2005 року громадянину
ОСОБА_8, проживаючому в АДРЕСА_2.

Судами встановлено, що ділянка, яка
була відділена позивачу, була передана
Рішенням №384-V від 26.06.2007 року ОСОБА_4,
яка 18.05.2009 року одержала Державний акт
на земельну ділянку площею 0, 060га в
АДРЕСА_1 та надавалася позивачеві у
приватну власність.

Позивач оскаржує Рішення №384-V та
Державний акт від 18.05.2009 року, виданий
ОСОБА_4, посилаючись на порушення його
прав володіння та користування
земельною ділянкою, а також просить
зобов'язати Нерубайську сільську раду
не перешкоджати йому в оформленні
документів на земельну ділянку.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд,
частково задовольняючи позов, виходив
з того, що земельна ділянка у ОСОБА_5
була вилучена неправомірно, оскільки
умови припинення права володіння та
користування нею не виникли.
Відповідач не надав доказів того, що
позивачеві було відомо про вилучення у
нього земельної ділянки, а тим більше,
що позивач погодився з вилученням.
Нерубайська сільська рада
Біляївського району Одеської області
не приймала рішення про припинення
права користування спірною земельною
ділянкою позивачем.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Щодо порушення позивачем строку
звернення до суду з цим позовом, то
колегія суддів погоджується з тим, що
позивачеві про порушення його прав
стало відомо тільки з 25.08.2011 року, тобто
в день судового засідання, коли від
представника відповідача були
отримані документи, які свідчать про
те, що Нерубайська сільська рада
передала земельну ділянку позивача
АДРЕСА_1 іншій особі. Крім того, в
порушення вимог Закону України «Про
звернення громадян», відповідь по суті
поставлених позивачем питань в заявах
від жовтня 2010 року по січень 2011 рік,
позивачем досі не отримана. При цьому
сільська рада посилалась на те, що
заява знаходиться на розгляді
постійної комісії сільської ради. Отже,
судами вірно зазначено, що у випадку
вчасного та об'єктивного надання
відповіді Нерубайською сільською
радою, позивач мав би змогу у
встановлений законом процесуальний
строк звернутися до суду за захистом
порушеного права.

Відповідно до частини 1 статті 17 ЗК
України (в редакції 1992 року) передача
земельних ділянок у приватну власність
проводиться Радами народних депутатів,
на території яких розташовані земельні
ділянки.

Статтею 27 цього Кодексу визначені
випадки припинення права користування
землею.

Згідно частини 2 статті 28 ЗК України, у
разі незгоди власника земельної
ділянки при вилученні земельної
ділянки з підстав, зокрема,
невикористання протягом одного року
земельної ділянки, наданої для
сільськогосподарського виробництва,
припинення права власності на землю
провадиться в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 55 Закону
України «Про власність» від 07.07.1992 року
власник не може бути позбавлений права
власності на своє майно, крім випадків,
передбачених цим Законом та іншими
законодавчими актами України.

Статтею 51 цього Закону встановлено, що
громадянин не може бути позбавлений
права власності на земельну ділянку
поза його волею, інакше як на підставі
рішення суду.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач не звертався до
компетентних органів з заявою про
добровільну відмову від постійного
користування виділеною йому земельною
ділянкою, використовував її за
цільовим призначенням та правил
землекористування ніколи не порушував.
Відтак, підстав для припинення права
користування земельною ділянкою у
відповідача не було. До того ж, позивач
ніколи не притягувався до
відповідальності за порушення
земельного законодавства, не
запрошувався до сільської ради,
садового товариства або суду з питання
вилучення у позивача земельної
ділянки.

Судами встановлено та підтверджується
матеріалами адміністративної справи,
що ОСОБА_5 на підставі Рішення № 251 від
14.06.1997 року Нерубайської сільської ради
було передано в приватну власність
земельні ділянки в СТ «Глорія» на
території Нерубайської сільської ради
для ведення індивідуального
садівництва, раніше надані в
користування для індивідуального
садівництва (а.с. 9).

Відповідно до списку громадян СТ
«Глорія» від 14.07.1997 року №251 позивач
отримав у приватну власність 0, 114га, у
т.ч.: ріллі - 0, 06га, під багатолітніми
насадженнями - 0, 036га, під будівлями та
двором - 0, 018га. (а.с.10-11). Згідно списку до
вказаного рішення позивач в ньому
значився під № 71.

При виготовленні документів для
одержання Державного акту в 2010 році
позивачеві стало відомо, що ця ділянка
передана у приватну власність іншій
особі, хоча у нього не вилучалася. На
підставі Рішення № 384-V від 26.06.2007 року
ОСОБА_4 18.05.2009 року одержала Державний
акт на земельну ділянку, площею 0, 06га в
АДРЕСА_1 та надавалась позивачеві у
приватну власність.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що
в матеріалах справи існує два варіанта
рішення № 251, 11 сесії XXII скликання від
14.06.1997 року Нерубайської сільської
ради, з списком до нього, про передачу в
приватну власність земельних ділянок в
СТ «Глорія» на території Нерубайської
сільської ради для ведення
індивідуального садівництва. В одному
з варіантів вказаного рішення список
до нього підписано головою сільради та
головою кооперативу, в іншому список
підписано тільки головою кооперативу.
При цьому, в різних варіантах списку у
позивача різні розміри земельної
ділянки. Колегія суддів погоджується з
тим, що суд першої інстанції
обґрунтовано надав перевагу копії
рішення та списку до нього, в яких існує
підпис голови сільської ради.

З огляду на наведене суди обґрунтовано
зазначили, що земельна ділянка у ОСОБА_5
була вилучена неправомірно, оскільки
умови припинення права володіння та
користування нею не виникли.
Відповідач не надав доказів того, що
позивачеві було відомо про вилучення у
нього земельної ділянки, а тим більше,
що позивач погодився з вилученням.
Нерубайська сільська рада
Біляївського району Одеської області
не приймала рішення про припинення
права користування спірною земельною
ділянкою позивачем.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками апеляційного суду про
відхилення доводів ОСОБА_4 на
відсутність порушеного права позивача,
оскільки згідно ч. 1 ст. 22 ЗК України 1990
року право власності або користування
наданою земельною ділянкою виникає
після встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), і одержання
документа, що посвідчує це право.

З матеріалів справи, а саме з акту
Нерубайської сільської ради від 18.10.1997
року про встановлення в натурі меж
земельної ділянки на виконання рішення
Нерубайської сільської ради від 14.07.1997
року № 251, розробленого інститутом
землеустрою, а також додатка до нього
про опис меж вбачається, що позивач
отримав документи про встановлення меж
спірної земельної ділянки в натурі.
Також з листа ДП «Одеського
науково-дослідного та проектного
інституту землеустрою» № 3131 від 22.08.2011
року вбачається, що у 1997 році
підприємством була розроблена
технічна документація по складанню
актів на право власності на землю
громадянам садівничого товариства
«Глорія» для ведення садівництва на
території Нерубайської сільської ради,
в тому числі ОСОБА_5 на земельні ділянки
АДРЕСА_1 загальною площею 0, 114га

З огляду на наведене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованих висновків про наявність
підстав для часткового задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Біляївського районного суду
Одеської області від 02 жовтня 2012 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша