Справа № 2а-280/12/2770
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2014 р. м. Київ
К/800/25387/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Гончар Л.Я., Сороки М.О.,
розглянувши в порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 07 червня 2012
року та постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Севастопольської міської
державної адміністрації,
Севастопольської міської ради, треті
особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, визнання дій та
рішень незаконними, - в с т а н о в и л
а:ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом
до Севастопольської міської державної
адміністрації, Севастопольської
міської ради, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, визнання дій та рішень
незаконними.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя

від 07 червня 2012 року у задоволенні
позову відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду

від 15 квітня 2013 року постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя

від 07 червня 2012 року скасовано та
прийнято нове рішення, яким позов
задоволено частково.

Визнано протиправними дії
Севастопольської міської державної
адміністрації при розгляді заяв, скарг
ОСОБА_4 від 02 червня 2011року, 15 червня 2011
року,

07 серпня 2011 року, 29 листопада 2011 року, 10
січня 2012 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів, представник
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів в частині
відмови у задоволенні позову скасувати
та постановити в цій частині нове
рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанції у межах
касаційної скарги.

З матеріалів касаційної скарги
вбачається, що ОСОБА_5 оскаржується,
зокрема, відмова у задоволенні
позовних вимог щодо скасування рішень
Севастопольської міської ради

від 15 листопада 2011 року №1818, 1819.

Судами встановлено, що на підставі
поданих заяв та документів ОСОБА_8 та

ОСОБА_7 Севастопольською міською радою
15 листопада 2011 року прийняті рішення
№1818, 1819, якими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надано
згоду на розробку проекту землеустрою
по відводу земельних ділянок
орієнтованою площею 0,10 га для ведення
садівництва в АДРЕСА_1.

Вважаючи, що вищезазначеними рішеннями
відповідача порушуються її права на
отримання земельної ділянки по
АДРЕСА_1, позивач звернулась до суду цим
позовом.

Положеннями статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються питання, що
регулюють земельні відносини.

Відповідно до статті 118 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

У разі відмови органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування у
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому
порядку.

Так, апеляційним судом встановлено, що
на час прийняття оскаржуваних рішень
Севастопольською міською радою спірна
земельна ділянка була вільною від
будь-яких зареєстрованих прав осіб.

При цьому позивач до Севастопольської
міської ради із заявою про надання
згоди на розробку проекту землеустрою
по відводу земельної ділянки
орієнтованою площею 0,10 га по

АДРЕСА_1 звернулась лише 17 лютого 2012
року, тобто після прийняття
оскаржуваних рішень.

Відповідно до частини 1 статті 104
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин, має право
на звернення до адміністративного суду
з адміністративним позовом.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на
підставі пояснень сторін, третіх осіб
та їхніх представників, показань
свідків, письмових і речових доказів,
висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Положеннями статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині скасування рішень
Севастопольської міської ради від 15
листопада 2011 року №1818, 1819, апеляційний
суд виходив з того, що оскаржувані
рішення є правомірними та прийняті
відповідно до вимог чинного
законодавства та права позивача ними
не порушені.

З таким висновком апеляційного суду
погоджується і колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
оскільки він ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Постановлене у справі рішення
апеляційного суду є законним та
обґрунтованим, і підстави для його
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду

від 15 квітня 2013 року, якою скасовано
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 07 червня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Севастопольської міської державної
адміністрації, Севастопольської
міської ради, треті особи: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, визнання дій та рішень
незаконними - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: