Справа № 813/4099/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2014 року м. Львів
№ 813/4099/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Рехліцька Ю.Р. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:
відповідача: представник Бондар В.В.;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління Державної
служби охорони при ГУМВС України у
Львівській області про визнання
незаконною відмову та стягнення
грошової допомоги, -
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернувся до суду
з адміністративним позовом до
Управління Державної служби охорони
при ГУМВС України у Львівській області
(далі - УДСО ГУМВС України у Львівській
області), в якому просить визнати
протиправними дії щодо відмови виплати
одноразової грошової допомоги та
стягнути з УДСО ГУМВС України у
Львівській області на користь ОСОБА_1
одноразову грошову допомогу в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що проходив службу в Бродівському
відділенні ДСО ГУМВС України у
Львівській області на посаді командира
роти. Наказом начальника УДСО ГУМВС
України у Львівській області по
особовому складу від 03 грудня 2013 року
№322 о/с його було звільнено з органів
МВС у запас Збройних Сил України за
пунктом 64 «г» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114,
через скорочення штатів. Вважає, що ч. 1
ст. 9 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII
передбачено право позивача на
одноразову грошову допомогу в разі
звільнення зі служби у зв'язку із
скороченням штатів. На звернення
ОСОБА_1 до УДСО ГУМВС України у
Львівській області з приводу виплати
зазначеного виду допомоги, йому було
відмовлено. У зв'язку з цим, просить
визнати таку відмову незаконною та
стягнути з УДСО ГУМВС України у
Львівській області одноразову грошову
допомогу в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.
Позовні вимоги позивач в судовому
засіданні підтримав, посилаючись на
обставини, викладені в
адміністративному позові. Просить їх
задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову
заперечив, подав письмові заперечення
на позовну заяву від 23.06.2014 року (вх.
ст. 1 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII є наступні
види пенсійного забезпечення: пенсія
за вислугу років, пенсія по
інвалідності, пенсія в разі втрати
годувальника. Що стосується
одноразової грошової допомоги згідно
ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, то
остання виплачується лише особам,
трудові відносини з якими припинено у
зв'язку з виходом на пенсію. Оскільки
ОСОБА_1 звільнений у зв'язку з
скороченням штатів, тому право на
отримання такої допомоги в нього
відсутнє. Стосовно посилань позивача
на Постанову Кабінету Міністрів
України «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393,
представник відповідача вказує, що дія
зазначеної Постанови на позивача не
розповсюджується, оскільки остання
передбачає порядок виплати пенсій
особам, що мають право на неї згідно
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII. Отже,
вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.
Суд заслухав пояснення позивача та
представника відповідача, дослідив
долучені до матеріалів справи письмові
докази і встановив наступні фактичні
обставини справи та відповідні
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив
службу в Бродівському відділенні ДСО
ГУМВС України у Львівській області з
20.06.2002 року. Наказом начальника відділу
кадрового забезпечення УДСО ГУМВС
України у Львівській області Юнак О.Я.
від 03.12.2013 року №322о/с позивача було
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас Збройних Сил України за пунктом 64
«г» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114
(через скорочення штатів) з виплатою
йому щомісячної грошової допомоги у
розмірі окладу за спеціальним званням
згідно ст. 9-1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII. Як
вбачається із зазначеного Наказу та
записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії
НОМЕР_2 від 07.07.1999 року, на день
звільнення вислуга років у
календарному обчисленні складала 10
років 07 місяців 03 дні.
Як вбачається зі змісту листа УДСО
ГУМВС України у Львівській області від
15.05.2014 року №12/4-1527/Пт, на звернення
ОСОБА_1 щодо виплати одноразової
грошової допомоги при звільненні зі
служби з органів внутрішніх справ
України через скорочення штатів,
позивачу відмовлено у зв'язку з тим, що
підставою для звільнення був не вихід
на пенсію, а звільнення внаслідок
Таку відмову позивач просить визнати
незаконною та стягнути одноразову
грошову допомогу в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби, у
зв'язку із чим звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції
України держава забезпечує соціальний
захист громадян України, які
перебувають на службі у Збройних Силах
України та в інших військових
формуваннях, а також членів їхніх
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України
виключно законами України
визначаються основи соціального
захисту, форми і види пенсійного
забезпечення; засади регулювання праці
і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони
дитинства, материнства, батьківства;
виховання, освіти, культури і охорони
здоров'я; екологічної безпеки.
Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
При вирішенні даної справи, суд
керується принципами
адміністративного судочинства, в тому
числі і принципом верховенства права
відповідно до якого, зокрема, людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.
Умови, норми та порядок пенсійного
забезпечення військовослужбовців, а
також осіб начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та
членів їх сімей регулюється
спеціальним законодавством, зокрема,
Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі -
Закон України № 2262-XII), Постановою
Кабінету Міністрів України «Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей» від 17
липня 1992 року № 393 (далі - Постанова КМУ
№ 393).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України №
2262-XII, в редакції чинній до 01.10.2011 року,
особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають право
на пенсію за цим Законом та
звільняються зі служби за віком, станом
здоров'я чи у зв'язку із скороченням
штатів або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.
Отже, право на виплату одноразової
грошової допомоги, відповідно до
зазначеної норми права у вказаній
редакції, мали особи, які на час
звільнення набули право на пенсію за
Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України» № 3917-VI від
18.10.2011 року, змінено ч. 1 ст. 9 Закону
України № 2262-XII і викладено її в
наступній редакції: «Особам рядового,
сержантського, старшинського та
офіцерського складу та деяким іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом та звільняються зі служби за
станом здоров'я, виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення зі служби за віком, у зв'язку
із скороченням штатів або проведенням
організаційних заходів, закінченням
строку контракту, систематичним
невиконанням умов контракту
командуванням одноразова грошова
допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
Таким чином, ч. 1 ст. 9 Закону України №
2262-XII, в редакції, що діяла на час
звільнення позивача, передбачала
виплату одноразової грошової і з інших
підстав, а саме у разі звільнення зі
служби за віком, у зв'язку з скороченням
штатів або проведенням організаційних
заходів, закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
виплачується за наявності вислуги 10
років і більше. При цьому, будь-яких
вказівок на те, що такі особи мають
набути право на пенсію за цим Законом,
вказана норма права не містить.
На момент звільнення позивача було
внесено зміни і в п. 10 Постанови КМУ №
393, з внесеними змінами Постановою КМУ
«Про внесення змін до постанов
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 р. № 393 і від 13 лютого 2008 р. № 45» № 1322
від 21.12.2011 року, яким передбачено, що
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної інспекції
техногенної безпеки, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
кримінально-виконавчої служби, які
звільняються із служби за віком, у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, за наявності
вислуги 10 років і більше виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.
Відтак, суд не бере до уваги посилання
відповідача на те, що одноразова
грошова допомога виплачується лише
особам, трудові відносини з якими
припинено у зв'язку з виходом на пенсію,
оскільки право на її (одноразової
грошової допомоги) одержання пов'язане
з певним стажем роботи на відповідній
посаді тощо, а факт її набуття не
залежить від факту виходу особи на
пенсію. Тому УДСО ГУМВС України у
Львівській області не може нівелювати
право позивача на отримання
зазначеного виду допомоги.
Отже, суд вважає необґрунтованими
доводи відповідача стосовно того, що
дія Постанови КМУ № 393 не
розповсюджується на позивача, оскільки
остання передбачає порядок виплати
пенсій особам, що мають право на неї
згідно Закону України № 2262-XII.
Зазначена правова позиція
узгоджується із правовою позицією,
викладеною в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 17
За таких обставин, відповідач
безпідставно відмовив позивачу у
виплаті одноразової грошової допомоги,
чим порушив його права, передбачені ч. 1
ст. 9 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України, покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Суд вважає, що всупереч наведеним
вимогам, відповідачем як суб'єктом
владних повноважень не надано суду
достатніх, беззаперечних доказів в
існування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення і не
доведено правомірності дій щодо
відмови у виплаті одноразової грошової
Відтак, дії УДСО ГУМВС України у
Львівській області щодо відмови
виплати ОСОБА_1 одноразової грошової
допомоги в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби
вчинені не на підставі, не у межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Враховуючи наведені обставини,
оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд дійшов висновку, що
позивач довів обґрунтованість
позовних вимог належними та
допустимими доказами. Виходячи з
положень п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України суд
приходить до висновку про
правомірність заявлених позовних
вимог і, відповідно, задоволення
Відповідно до вимог статті 94 КАС
України понесені позивачем судові
витрати (судовий збір) відшкодовуються
йому за рахунок Державного бюджету
Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити
Визнати протиправними дії Управління
Державної служби охорони при ГУМВС
України у Львівській області щодо
відмови виплати ОСОБА_1 одноразової
Стягнути з Управління Державної служби
охорони при ГУМВС України у Львівській
області на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
одноразову грошову допомогу в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.
Присудити з державного бюджету на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08
Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 03.07.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.