Справа № 437/14343/13-а
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Н.О.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року справа № 437/14343/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів Гаврищук Т.Г. та Ястребової Л.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради на постанову
Ленінського районного суду м.
Луганська від 4 грудня 2013 року у
адміністративній справі № 437/14343/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради (
відповідач 1), Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської районної у м. Луганську
ради ( відповідач 2) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, третя особа -Управління
Державної казначейської служби
України у м. Луганську Луганської
області, -

В С Т А Н О
В И В :

Позивачка звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати неправомірними дії
відповідача 1 та зобов'язати
останнього здійснити перерахунок та
виплату позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на відповідний період з 28
квітня 2012 року по день винесення
постанови суду з урахуванням
проведених виплат.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 4 грудня 2013 року позов
задоволено частково, а саме, визнано
неправомірними дії відповідача 1 та
зобов'язано останнього здійснити
донарахування та виплату позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років на відповідний
період, з 18.03.2013 року по 4 грудня 2013 року,
з урахуванням проведених виплат.

В апеляційній скарзі відповідач 1
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як прийняту з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та відмовити
позивачці у задоволенні позовних
вимог.

Управління Державної казначейської
служби України у м. Луганську
Луганської області приєдналось до
скарги відповідача 1 відповідно до
заяви про приєднання до апеляційної
скарги, яка надійшла на адресу суду 1
липня 2014 року.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач є не застрахованою особою,
матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, у зв'язку з чим отримує
грошову допомогу, виплату якої
здійснює відповідач в розмірі 130
гривень щомісячно.

Позивач з таким розміром допомоги не
погоджується і вважає, що остання
повинна виплачуватись в розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Відповідачем допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку позивачці була нарахована та
виплачена відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001
року № 1751 "Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми" та внесених
Законом України від 28.12.2007 № 107-VІ "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" змін до
ст.ст.13,15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Так, до 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-VІ "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України від 21.11.1992
№ 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18.01.2001
№ 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 15 Закону №
2811-ХІІ встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІІІ
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону
№ 107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Проте, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі -
рішення № 10-рп/2008) визнано
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13 та 15 Закону
№ 2811-ХІІ.

Отже, висновок суду першої інстанції,
що положення пункту 23 розділу ІІ Закону
№ 107-VI, яким внесено зміни до статей 13, 15
Закону № 2811-XII, залишаються чинними, є
неправильним, адже свою дію відновили
редакції цих статей до внесення в них
змін Законом № 107-VI.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивач, як незастрахована особа в
системі соціального
загальнообов'язкового державного
страхування, відповідно до вимог
статті 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми", має право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Колегія суддів зазначає, що Рішенням
Конституційного Суду України від 25.01.2012
року № 3-рп/2012 визначено право Кабінету
Міністрів України встановлювати
розміри соціальних виплат, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України на основі і
на виконання Закону України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, однак, ні Законом
України "Про державний бюджет України
на 2012 рік", ні Законом України "Про
державний бюджет України на 2013 рік" не
було встановлено, що положення статті 15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на відповідні
роки. Так само і Кабінет Міністрів
України відповідних постанов з цього
питання на 2012 та 2013 роки не приймав.

Таким чином, відповідач, виплачуючи
позивачу допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, встановленому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2001 року № 1751 "Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми",
діяв неправомірно та з порушенням
вимог законодавства.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції помилково
зазначений кінцевий термін
нарахування та виплати щомісячної
допомоги, оскільки щомісячна допомога
є періодичним платежем, виплата якого,
за загальним правилом, не обмежена у
часі, а припиняється з досягненням
дитиною 3-х років.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним судом в постановах від 23
квітня 2012 року № 21-239а11 та від 19.03.2013
року в №21-53а13, які згідно ст. 244-2 КАСУ є
обов'язковими для застосування у
судовій практиці.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова суду
першої інстанції підлягає зміні із
виключенням кінцевої дати перерахунку
допомоги.

З огляду на вищезазначене та керуючись
ст.ст. 195, 198, 201, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради
задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 4 грудня 2013 року у
адміністративній справі № 437/14343/13-а
змінити.

У абзаці третьому резолютивної
частини постанови суду слова « по 04
грудня 2013 року » виключити.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили до Вищого
адміністративного суду України.

Колегія суддів:
С.Ю.Чумак

Т.Г.Гаврищук

Л.В.Ястребова