Справа № 2а-1970/4176/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 р. Справа № 65905/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2012
року у справі за його позовом до
управління Державтоінспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Тернопільській області
про визнання дій протиправними та
скасування протоколу про
адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

22 грудня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати протиправними дії
працівників роти ДПС ДАІ УМВС України в
Тернопільській області щодо
оформлення протоколу серії ВОІ № 193961
про вчинення адміністративного
правопорушення і вилучення
посвідчення водія та скасувати
зазначений протокол, зобов'язавши
відповідача повернути його
посвідчення водія.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2012
року у справі № 2а-1970/4176/11 у задоволенні
вказаного позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
представник позивача ОСОБА_1 просив її
скасувати та прийняти нову про
задоволення позовних вимог. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що при
вирішенні даної справи судом не
з'ясовано всі обставини справи.
Стверджує, що оскаржуваний протокол
був сфальсифікований працівником ДАІ
та підписаний внаслідок
психологічного тиску.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із
того, що твердження позивача про
безпідставне складення щодо нього
протоколу про адміністративне
правопорушення не знайшли свого
підтвердження, а тому в задоволенні
позову слід відмовити.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
такого.

Як слідує з матеріалів справи,
позивачем оскаржуються дії
відповідача щодо складання протоколу
про адміністративне правопорушення.
Крім того, він просить зобов'язати
відповідача вчинити певні дії,
пов'язані із обвинуваченням його у
вчиненні адміністративного
правопорушення.

Правила предметної підсудності
встановлені статтею 18 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
18 КАС України місцевим загальним судам
як адміністративним судам підсудні усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності.

З досліджених апеляційним судом
матеріалів справи вбачається, що в
даному випадку, позивач просить
визнати дії відповідача
неправомірними та скасувати протокол у
справі про адміністративне
правопорушення, складений відносно
нього за порушення Правил дорожнього
руху, відповідальність за яке
передбачена статтею 130 КУпАП.

Особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності визначено статтею 171-2
КАС України.

Згідно з частиною 1 цієї статті
адміністративна справа з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності вирішується
місцевими загальними судами як
адміністративними судами протягом
п'яти днів з дня відкриття провадження
у справі. У виняткових випадках з
урахуванням особливостей розгляду
справи суд ухвалою може продовжити
розгляд справи, але не більш як на п'ять
днів.

Таким чином, на переконання
апеляційного суду, даний спір
відповідно до процесуального закону,
чинного на момент розгляду справи в
суді першої інстанції, був підсудний
місцевому загальному суду як
адміністративному суду.

Оскільки справа розглянута
неповноважним складом суду, то
оскаржуване рішення окружного
адміністративного суду підлягає
скасуванню із прийняттям нового
рішення по суті заявлених позовних
вимог.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
ОСОБА_1 оскаржує дії інспектора ДАІ
щодо складання останнім протоколу про
адміністративне правопорушення, в
якому зафіксовано факт керування
позивачем транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння,
відповідальність за що передбачена
частиною 1 статті 130 КУпАП, просить
скасувати такий протоколу, а також
оскаржує дії по вилученню посвідчення
водія та просить зобов'язати повернути
йому зазначене посвідчення.

Щодо вирішення позовних вимог про
скасування протоколу про
адміністративне правопорушення
апеляційний суд зазначає таке.

Протокол про адміністративне
правопорушення є доказом в справі про
адміністративне правопорушення в
розумінні статті 251 КУпАП і йому, як і
іншим доказам відповідно до приписів
статті 252 цього Кодексу орган (посадова
особа), який розглядає справу про
адміністративне правопорушення, дає
оцінку за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

Виходячи з наведеного апеляційний суд
зазначає, що позовні вимоги про
скасування протоколу про
адміністративне правопорушення від 08
грудня 2011 року, який у розумінні
положень КАС України не є актом
індивідуальної дії, що створює правові
наслідки для позивача, не підлягають
розгляду за правилами
адміністративного судочинства.

Тому провадження у справі у частині
позовних вимог щодо скасування
протоколу про адміністративне
правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст.
157 КАС України слід закрити.

Що стосується позовних вимог про
визнання неправомірними дій
відповідача по складенню протоколу про
адміністративне правопорушення та
вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія,
апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як слідує з матеріалів справи,
позивачем оскаржуються дії старшого
інспектора ДПС Роти ДПС Тернопільської
області старшого лейтенанта міліції
Пандрака С.В.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про міліцію» (далі - Закон) міліція в
Україні - державний озброєний орган
виконавчої влади, який захищає життя,
здоров'я, права і свободи громадян,
власність, природне середовище,
інтереси суспільства і держави від
протиправних посягань.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що
основними завданнями міліції є:
забезпечення особистої безпеки
громадян, захист їх прав і свобод,
законних інтересів; запобігання
правопорушенням та їх припинення;
охорона і забезпечення громадського
порядку; виявлення і розкриття
злочинів, розшук осіб, які їх вчинили;
забезпечення безпеки дорожнього руху;
захист власності від злочинних
посягань; виконання кримінальних
покарань і адміністративних стягнень;
участь у поданні соціальної та
правової допомоги громадянам, сприяння
у межах своєї компетенції державним
органам, підприємствам, установам і
організаціям у виконанні покладених на
них законом обов'язків.

Згідно із статтею 4 Закону правовою
основою діяльності міліції, як
державного озброєного органу
виконавчої влади, який захищає життя,
здоров'я, права і свободи громадян,
власність, природне середовище,
інтереси суспільства і держави від
протиправних посягань, є: Конституція
України, цей Закон, інші законодавчі
акти України, постанови Верховної Ради
України, укази Президента України,
постанови Кабінету Міністрів України,
нормативні акти Міністерства
внутрішніх справ України, Загальна
декларація прав людини, міжнародні
правові норми, ратифіковані у
встановленому порядку.

У відповідності до статті 7 Закону
міліція є єдиною системою органів, яка
входить до структури Міністерства
внутрішніх справ України, виконує
адміністративну, профілактичну,
оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну, виконавчу та
охоронну (на договірних засадах)
функції. Вона складається з
підрозділів до яких входить державна
автомобільна інспекція.

Правовий статус Державної
автомобільної інспекції, яка входить
до складу міліції, у відповідності до
статті 7 Закону визначається
Положенням про Державну автомобільну
інспекцію Міністерства внутрішніх
справ, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 341 від 14
квітня 1997 року (далі - Положення).

Згідно пункту 2 Положення
державтоінспекція у своїй діяльності
керується Конституцією України,
законами України, постановами
Верховної Ради України, указами і
розпорядженнями Президента України,
декретами, постановами і
розпорядженнями Кабінету Міністрів
України, цим Положенням, нормативними
актами МВС.

У пункту 5 Положення зазначено про
надання підрозділам ДАІ прав,
передбачених Законами України «Про
міліцію», «Про дорожній рух», «Про
оперативно-розшукову діяльність»,
іншими нормативно-правовими актами, що
регулюють їх діяльність.

У відповідності до розділу 1 пункту 1.1.
Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС,
затвердженої наказом МВС України 111 від
27 березня 2009 року (далі - Інструкція), ця
інструкція визначає завдання та
функції працівників підрозділів ДПС,
що здійснюють нагляд за дорожнім рухом,
взаємовідносини з учасниками
дорожнього руху, дії під час отримання
інформації про дорожньо-транспортну
пригоду та порушень правил, норм і
стандартів у сфері безпеки дорожнього
руху, а також організацію взаємодії з
іншими підрозділами органів
внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 7.5 Інструкції
працівник підрозділу ДПС має право,
зокрема, забезпечувати направлення на
медичний огляд водіїв за наявності
підстав вважати, що вони перебувають у
стані алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції (далі - стан
сп'яніння), згідно з ознаками такого
стану, установленими пунктами 1.3, 1.4
глави 1 Інструкції про виявлення у
водіїв транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції,
затвердженої наказом Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
охорони здоров'я України від 09.09.2009 року
№ 400/666, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 06.10.2009 року за № 931/16947,
та проведення огляду водія
транспортного засобу з метою виявлення
стану алкогольного сп'яніння із
застосуванням спеціальних технічних
засобів, перелік яких визначено
пунктом 3 Переліку технічних засобів,
що використовуються в підрозділах
Державтоінспекції МВС для виявлення та
фіксування порушень правил дорожнього
руху, затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 01.03.2010 року № 33, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.03.2010
року за № 262/17557, затримувати,
відстороняти від керування
транспортними засобами осіб, які
перебувають у стані сп'яніння.

Як слідує з протоколу про
адміністративне правопорушення від 08
грудня 2011 року, позивач керував
автомобілем з явними ознаками
алкогольного сп'яніння, а саме з різким
запахом алкоголю з ротової порожнини
та тремтінням рук. При цьому пройти
медичний огляд на визначення ступеню
алкогольного сп'яніння у встановленому
порядку категорично відмовився, про що
зазначив в даному протоколі.

З матеріалів справи слідує, що позивачу
було видано тимчасовий дозвіл на право
керування транспортним засобом (а.с. 7,
25).

Відповідно до статті 255 КУпАП право
складати протоколи про
адміністративні правопорушення,
відповідальність за які передбачено
частиною 1 статті 130 КУпАП, надано
органам внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 265-1 КУпАП, у разі
наявності підстав вважати, що водієм
вчинено порушення, за яке відповідно
до цього Кодексу може бути накладено
адміністративне стягнення у вигляді
позбавлення права керування
транспортним засобом, працівник
Державної автомобільної інспекції
тимчасово вилучає посвідчення водія до
набрання законної сили постановою у
справі про адміністративне
правопорушення, але не більше ніж на
три місяці з моменту такого вилучення,
і видає тимчасовий дозвіл на право
керування транспортними засобами. Про
тимчасове вилучення посвідчення у
водія робиться запис у протоколі про
адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до переконання про
правомірність дій відповідача при
складенні протоколу про
адміністративне правопорушення та
вилучення у позивача посвідчення
водія, а отже відповідні позовні вимоги
ОСОБА_1 є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 203, 205, 206,
254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2012
року у справі № 2а-1970/4176/11 у частині
позовних вимог ОСОБА_1 про скасування
протоколу про адміністративне
правопорушення скасувати та
провадження у адміністративній справі
закрити.

У решті постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук