Справа № 756/5578/14-а
Суддя: Андрейчук Т. В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

02.07.2014 Справа № 756/5578/14-а
Справа пр. №2-а/756/230/14
ун. №756/5578/14-а
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:
судді - Андрейчука Т.В.
секретарі - Ліщенко Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату щорічної допомоги на
У квітні 2014 року позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку
адміністративного судочинства з
позовом до відповідача управління
праці та соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що вона постійно
проживала у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення з моменту
аварії на Чорнобильській АЕС до
прийняття постанови про відселення,
відтак вона є особою, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи,
ОСОБА_1 стверджувала, що
згідно з положеннями ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" вона має
право на отримання щорічної допомоги
на оздоровлення у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат, проте
відповідач управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснює
нарахування згаданої допомоги у
розмірі меншому, ніж той, що
встановлено Законом.
У квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації з заявою про
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення, але відповідач відмовив
позивачеві у здійсненні такого
Нездійснення їй перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення
ОСОБА_1 вважала неправомірним, а тому
просила суд визнати бездіяльність
відповідача протиправною, зобов'язати
управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації здійснити їй
нарахування та виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення у розмірі
трьох мінімальних заробітних
плат за період з 1996 року по 2013 рік;
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації в подальшому
нараховувати та виплачувати ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі трьох мінімальних заробітних
Ухвалою судді Оболонського
районного суду м. Києва від 12 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 за період з
01 січня 1996 року до 23 жовтня 2013 року
(тобто про стягнення щорічної допомоги
на оздоровлення за 1996-2012 роки) залишено
Позивач та її представник у
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, представник позивача
надіслав до суду заяву, в якій просив
суд розглянути справу за його
відсутності та відсутності його
Представник відповідача
управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації у судове засідання не
з'явився, подав до суду заяву, в якій
просив суд розглянути справу за його
відсутності та відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні її позову з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову. Так, у своїх запереченнях
управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації стверджувало, що ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
право визначати розмір та порядок
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
делеговано Кабінету Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що особам, які були
евакуйовані із зони відчуження у 1986
році, включаючи дітей, здійснюється
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення у сумі у сумі 75,00 грн. Саме
у цьому розмірі відповідачем
нараховано позивачеві щорічну
допомогу на оздоровлення. Вважаючи
такі дії правомірними, управління
праці та соціального захисту населення
Оболонської районної у м. Києві
державної адміністрації просив суд
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її
Представник залученого судом
до участі у розгляді справи в якості
другого відповідача Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у судове
засідання не з'явився, надіслав до суду
письмові заперечення проти позову, в
яких просив суд справу розглянути за
його відсутності та відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні її позову.
Дослідивши матеріали справи,
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку, що адміністративний позов
не підлягає задоволенню з наступних
Ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до ст. 50
Конституції України кожен має право на
безпечне для життя і здоров'я довкілля
та на відшкодування завданої
порушенням цього права шкоди.
Основні положення щодо
реалізації конституційного права
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, зокрема,
соціальний захист потерпілого
населення, визначені Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".
Згідно зі ст. 14 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особи, які
були евакуйовані у 1986 році із зони
відчуження (в тому числі особи, які на
момент евакуації перебували у стані
внутрішньоутробного розвитку, після
досягнення ними повноліття); особи, які
постійно проживали у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення з моменту
аварії до прийняття постанови про
відселення, відносяться до категорії 2
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
ОСОБА_1 постійно проживала у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення з моменту аварії на
Чорнобильській АЕС до прийняття
рішення про відселення (розпорядження
Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989
року №224) та була евакуйована із зони
відчуження у 1986 році (а. с. 8, 9).

За приписами ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
евакуйованим із зони відчуження у 1986
році, включаючи дітей, виплачується
щорічна допомога на оздоровлення у
розмірі трьох мінімальних заробітних
плат.

Законом передбачено, що
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати, а
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Міністерство праці і
соціальної політики України, як
головний розпорядник коштів,
забезпечує через місцеві органи праці
та соціального захисту населення
виплату допомоги на оздоровлення
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи у розмірах,
на які затверджені кошториси і які
розраховані згідно постанов Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року
№836 "Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
від 12 липня 2005 року №562 "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Розпорядниками бюджетних
коштів нижчого рівня - управління праці
та соціального захисту населення,
беруть бюджетні зобов'язання та
проводять видатки тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами (ст. 51 Бюджетного кодексу
України).

Розміри щорічної допомоги на
оздоровлення відповідної категорії
громадян, на яких розповсюджується дія
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
встановлюється цим законом.

Рішенням Конституційного
Суду України від 26 грудня 2011 року
№20-рп/2011 закріплено, що в одних законах
безпосередньо встановлено розміри
соціальних виплат, а в інших їх
визначення віднесено до повноважень
Кабінету Міністрів України. Відповідно
до положень Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначення порядку та
розмірів соціальних виплат віднесено
до відання Кабінету Міністрів України.

25 січня 2012 року
Конституційним Судом України ухвалено
рішення №3-рп/2012, яким встановлено, що
положення ч. 2 ст. 96, п. п. 2, 3, 6 ст. 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Таким чином, Кабінет
Міністрів України регулює порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

П. 4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет на
2013 рік" встановлено, що у 2013 році норми і
положення ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Зазначені положення Закону
України "Про Державний бюджет на 2013 рік"
неконституційними визнані не були, а
тому підлягали застосуванню.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що щорічна
допомога на оздоровлення евакуйованим
із зони відчуження у 1986 році (включаючи
дітей) виплачується в розмірі 75,00 грн.

З матеріалів справи
вбачається, що 27 грудня 2013 року
позивачеві було виплачено щорічну
допомогу на оздоровлення за 2013 рік у
розмірі 75,00 грн. Допомога за 2014 рік на
час розгляду справи не нараховувалась
та не виплачувалась (а. с. 16).

Таким чином, суд вважає, що
розмір вищевказаної допомоги за 2013 рік
позивачеві обчислений та сплачений
відповідно до вимог чинного на той
момент законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Із наведеного випливає, що в
адміністративному судочинстві
підлягають захисту порушені права,
свободи та інтереси осіб у сфері
публічно-правових відносин.

За таких обставин, суд не
вбачає підстав для задоволення вимог в
частині зобов'язання проводити виплати
в подальшому згідно з діючим
законодавством, за відсутності
порушеного права позивача у
майбутньому.

Дослідивши обставини справи,
проаналізувавши у сукупності
вищенаведені правові норми, суд
прийшов до висновку про необхідність
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її
позову.

З огляду на вищенаведене,
відповідно до ст. ст. 19, 46, 50, 116, 117
Конституції України,
ст. ст. 14, 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", Закону України "Про
Державний бюджет на 2013 рік", постанови
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року № 562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", керуючись ст. ст. 9, 11, 128, 159,
161-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Оболонської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату щорічної допомоги на
оздоровлення - відмовити.

Постанова суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в десятиденний строк з
дня проголошення цієї постанови
апеляційної скарги.

Постанова суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Т.В. Андрейчук