Справа № 2а-4542/11
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Справа № 142066/12/104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П.,

Онишкевич Т.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 13.09.2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості та
зобов'язання здійснити перерахунок
доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру і додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю та їх виплату
згідно закону,

ВСТАНОВИВ :

01.08.2011 року позивач звернувся з позовом
в суд до управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області та просив
зобов'язати провести перерахунок
пенсії згідно ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
повинна бути встановлена в розмірі
однієї мінімальної заробітньої плати
та додаткової пенсії згідно статті 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка повинна становити 15%
мінімальної пенсії за віком за період з
09 липня 2007 року.

Ухвалою Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 18.08.2011
року позовні вимоги за період з 09.07.2007
року по 01.02.2011 року залишені без
розгляду відповідно до ст.99, 100 КАС
України.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
є потерпілою внаслідок аварії на
Чорнобильській атомній електростанції
третьої категорії, йому призначена
пенсія, яку відповідач виплачує менше
передбаченого розміру, встановленого
чинним законодавством. Позивач вважає,
що відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) має право на
отримання доплати до пенсії як
непрацюючий пенсіонер. Не відповідає
також вимогам ст. 51 Закону нарахування
і виплата додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, оскільки особам,
віднесеним до 4-ї категорії, така
додаткова пенсія призначається у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється на рівні
прожиткового мінімуму та не може
будь-яким чином обмежуватися.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від
13.09.2011 року адміністративний позов
задоволено. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
нарахування та виплату позивачу, як
непрацюючому пенсіонеру, яка проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат, передбаченого ст.39 Закону України
„Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.02.2011 року і до виникнення обставин з
якими Закон повязує зміну чи
припинення правовідносин, з
врахуванням ст.53 Закону України «Про
державний бюджет України на 2010 рік»,
ст.22 Закону України «Про державний
бюджет на 2011 рік» і виплачених сум, та
як особі, яка віднесена до категорії 4
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком
передбаченої ст.51 Закону України „Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за вказаний
період із врахуванням ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області подало
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі. В
обґрунтування апеляційних вимог
покликається на постанову Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року №836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», постанову Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян», та
доводиться непоширенням на дані
правовідносини ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а оскаржувану постанову
змінити. При цьому колегія суддів
виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи та сторонами не
заперечувалось, що позивач є
непрацюючим пенсіонером, яка постійно
проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення що
підтверджується копією посвідчення
серія НОМЕР_1.

Згідно ст. 39 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закону)
непрацюючому пенсіонеру, яка проживає
у зоні гарантованого добровільного
відселення підвищення до пенсії у
розмірі двох мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до вимог ст. 51 цього Закону
особам, віднесеним до 4 категорії,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачу доплата до пенсії
виплачувалась згідно постанови
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали від наслідків
Чорнобильської катастрофи».

Однак згідно положення ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають не
постанови Кабінету Міністрів України,
оскільки останні істотно звужують
обсяг встановлених законом прав
позивача згідно ст.39 та ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч. 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Дія положення ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була
зупинена Законом України від 19 грудня
2006 року «Про Державний бюджет на 2007
рік» і визначено, що громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України. Проте
рішенням Конституційного Суду України
№-6-рп/2007 від 9 липня 2007 року внесення
таких змін до Закону визнано
неконституційним, оскільки «не можуть
вноситися зміни, зупинятися дія чинних
законів України, а також
встановлюватися інше (додаткове)
правове регулювання відносин, що є
предметом інших законів України».
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 р. № 107-VI було внесено зміни та
ст. 39 викладено в такій редакції:
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. N 10-рп/2008 вказані зміни було визнано
неконституційними.

Станом на 2007 рік ч. 3 ст. 51 Закону
передбачала, що особам, віднесеним до 3
категорії, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.
З 1 січня 2008 року внесено зміни до ст. 51
Закону в частині встановлення
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю особам, віднесеним до 4
категорії, в розмірі 15 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Згідно
рішення Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 «законом
про Держбюджет не можна вносити зміни
до інших законів, зупиняти їх дію чи
скасовувати їх, оскільки з об'єктивних
причин це створює протиріччя у
законодавстві, і як наслідок -
скасування та обмеження прав і свобод
людини і громадянина. У разі
необхідності зупинення дії законів,
внесення до них змін і доповнень,
визнання їх не чинними мають
використовуватись окремі закони». Тому
внесення змін до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» вказаним
рішенням Конституційного Суду України
визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Таким чином, зміни
внесені до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» припинили
свою чинність з 22 травня 2008 року.

Вищезазначеними рішеннями
Конституційного Суду України
визначено, що вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку із правовідносинами, які
виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Разом з тим, судом помилково допущено
винесену постанову до негайного
виконання в повному обсязі, оскільки у
розглядуваному випадку слід
застосовувати приписи п.1 ч.1 ст.256 КАС
України, яка є спеціальною для цієї
категорії справ.

Вказана норма передбачає негайне
виконання постанов суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів лише у межах суми
стягнення за один місяць.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
процесуального права в частині допуску
постанови суду до негайного виконання
в повному обсязі, через що оскаржувану
постанову в цій частині слід змінити,
вказавши про негайне виконання
постанови суду лише у межах суми
стягнення за один місяць.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.2 ч.1 ст.198, п.1
ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області задоволити
частково.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 13.09.2011
року в адміністративній справі
№2-а-4542/11 за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості змінити в
частині звернення її до негайного
виконання, вказавши про негайне
виконання постанови суду у межах суми
стягнення за один місяць.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич