Справа № 2а/0570/14515/2012
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2012-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
час прийняття постанови: 14 год. 55 хв.
Донецький окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Зінченка О.В.
при секретарі Кобець О.А.
з участю представників:
відповідача - Братченко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі м.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення №
У жовтні 2012 року ОСОБА_3 (далі - позивач
або ОСОБА_3) звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Донецької області
Державної податкової служби (далі -
відповідач або ДПІ у Будьонівському
районі м. Донецька Донецької області
ДПС) про скасування податкового
жовтня 2012 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 510 грн., у тому числі
за штрафними (фінансовими) санкціями
В обґрунтування вимог позивач
посилалася на те, що ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька
Донецької області ДПС 24 жовтня 2012 року
проведено перевірку та складено акт №
2681/17-011. На підставі акту перевірки
жовтня 2012 року, яким застосовані
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510
Позивач вважає, що прийняте податковою
інспекцією податкове
повідомлення-рішення є
необґрунтованим, оскільки позивачем не
порушувалися пункт 51.1 статті 51, пункт
176.2 «б» статті 176 Податкового кодексу
України, податковий розрахунок сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платника податку, і суми
утриманого з них податку за 3 квартал 2011
року поданий 25 жовтня 2011 року, тобто у
строк встановлений законодавством та
не містить недостовірних відомостей.
Акт перевірки не містить інформації,
які відомості є недостовірними, не
вказані докази недостовірності
При цьому, позивач вказала, що
податковий розрахунок по формі № 1ДФ
має статус податкової декларації, тому
виправлення у нього вносяться з
урахуванням положень статті 50
Податкового кодексу України. Порядком
заповнення та подання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку,
затвердженого наказом Державної
податкової служби України за № 1020 від 24
жовтня 2010 року, визначений порядок
проведення корегування в наданому та
прийнятому податковому розрахунку. Для
виключення однієї помилкової строки із
попередньо наданої інформації
необхідно повторити всі графи такої
строки і в графі 9 вказати «1» - рядок на
виключення. Для введення нової або
пропущеної строки необхідно повністю
заповнити всі графи і в графі 9 вказати
«0» - рядок на введення. На момент
проведення перевірки, податковий
розрахунок по формі 1ДФ за 3 квартал 2011
року вже не містив помилки. 26 січня 2012
року подачею уточнюючого податкового
розрахунку по формі 1ДФ неправильний
рядок виключений та добавлена
правильна інформація.
Позивач зазначив, що оскільки він
самостійно виправив помилку та
нарахував суму податкового
зобов'язання, тому податковий орган з
огляду на приписи пункту 120.2 статті 120
Податкового кодексу України не міг
застосовувати штрафні санкції до
нього, у зв'язку із чим оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
підлягає скасуванню (арк. справи 3).
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, надала пояснення
аналогічні викладеним у позовній
заяві. Просила задовольнити позов.
Представник відповідача у судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення адміністративного позову,
про що надала письмові заперечення
(арк. справи 29), в яких зазначила, що
позивачем до податкової інспекції 25
жовтня 2011 року наданий податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
за 3 квартал 2011 року, а 26 січня 2012 року
поданий уточнюючий податковий
розрахунок за зазначений період,
згідно з яким виправлено недостовірні
відомості - суми нарахованого доходу та
виплаченого доходу, а також сума
нарахованого та перерахованого
податку. Податковим органом проведена
камеральна перевірка податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків і сум утриманого з них податку
(форма 1ДФ) за 3 квартал 2011 року та
складено акт за № 2681/17-011 від 24 жовтня 2012
року, на підставі якого сформоване
податкове-повідомлення рішення №
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків і сум утриманого з
них податку за 3 квартал 2011 року поданий
позивачем з недостовірними
відомостями, чим порушено пункт 51.1
статті 51, пункт 176.2 «б» статті 176
Податкового кодексу України, що тягне
накладення штрафу згідно з пунктом 199.2
статті 119 Податкового кодексу України.
На підставі вищевикладеного, просила
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.
Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши обставини справи
та перевіривши їх доказами в межах
заявлених позовних вимог, суд
приходить до висновку про те, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Позивач - ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) зареєстрована фізичною
особою-підприємцем виконавчим
комітетом Донецької міської ради 05
травня 2010 року, що підтверджується
копією наявного в матеріалах справи
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної-особи підприємця (арк. справи
4), як платник податків перебуває на
обліку ДПІ у Будьонівському районі м.
Донецька Донецької області ДПС з 06
травня 2010 року (арк. справи 6).
Відповідач - Державна податкова
інспекція у Будьонівському районі м.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби у розумінні Кодексу
адміністративного судочинства України
у даних правовідносинах є суб'єктом
владних повноважень.
Серед прав, наданих податковим органам,
статтею 75 Податкового кодексу України,
передбачено право на проведення
камеральних, документальних (планових
або позапланових; виїзних або
невиїзних) та фактичних перевірок.
Відповідно до пункту 76.1. статті 76
Податкового кодексу України
камеральна перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення. Камеральній перевірці
підлягає вся податкова звітність
суцільним порядком. Згода платника
податків на перевірку та його
присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.
На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20 підпунктом 75.1.1 пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
Державною податковою інспекцією у
Будьонівському районі м. Донецька
Донецької області Державної
податкової служби проведено перевірку
достовірності відображення фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 даних у
податковому розрахунку сум доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платників податків, і сум утриманого з
них податку за формою 1-ДФ за 3 квартал
2011 року, за наслідками якої складено
акт перевірки № 2681/17-011 від 24 жовтня 2012
року (арк. справи 6).
У висновках акту зазначено, що
перевіркою встановлено порушення
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
пункту 51.1 статті 51, пункту 176.2 «б»
статті 176 Податкового кодексу України,
в частині надання з недостовірними
відомостями податкового розрахунку
про суми доходів, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, і сум утриманого з них
податку за 3 квартал 2011 року.
На підставі акту перевірки Державною
податковою інспекцією у
Будьонівському районі м. Донецька
Донецької області Державної
податкової служби прийнято податкове
жовтня 2012 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 510 грн., у тому числі
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 510 грн. (арк. справи 5).
Не погодившись із прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, 29 жовтня 2012
року позивач звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою про скасування
податкового повідомлення-рішення №
Прийняте відповідачем рішення є
правовим актом індивідуальної дії,
правомірність винесення якого
здійснюється за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України).
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Обов'язок суду вирішувати спори на
підставі Конституції України
закріплений положеннями принципу
законності викладеного у пункті 1
частини 1 статті 9 КАС України.
Спірною обставиною у справі є
обґрунтованість зроблених
відповідачем висновків стосовно
надання позивачем податкового
розрахунку з недостовірними
відомостями про суми доходів,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, і сум утриманого з
них податку за 3 квартал 2011 року і, як
наслідок, правомірність застосування
штрафних санкцій. Стосовно цього суд
Згідно статті 49 Податкового кодексу
України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
в тому числі, що дорівнює календарному
кварталу або календарному півріччю (у
тому числі в разі сплати квартальних
або піврічних авансових внесків) -
протягом 40 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) кварталу
Стаття 51 Податкового кодексу України
визначає порядок подання відомостей
про суми виплачених доходів платникам
податків - фізичним особам.
Так, податковий агент зобов'язаний
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку органу державної податкової
служби за місцем свого обліку.
Відповідно до пункту 176.1 статті 176
Податкового кодексу України платники
податку зобов'язані вести облік
доходів і витрат в обсягах, необхідних
для визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі якщо
такий платник податку зобов'язаний
відповідно до цього розділу подавати
декларацію або має право на таке
подання з метою повернення надміру
сплачених податків, у тому числі при
застосуванні права на податкову
знижку, подавати податкову декларацію
за встановленою формою у визначені
строки у випадках, коли згідно з
нормами цього розділу таке подання є
Згідно з пунктом 176.2 статті 176
Податкового кодексу України, особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані:
а) своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені
цим Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
Правила та порядок складання та
подання податкових розрахунків
затверджені наказом Державної
податкової служби України від 24 грудня
2010 року № 1020 «Про затвердження форми
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку (форма №1ДФ) та Порядку
заповнення та подання податковими
агентами Податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку».
Так, податковий розрахунок подається
окремо за кожний квартал (податковий
період) протягом 40 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного кварталу. Окремий податковий
розрахунок за календарний рік не
Надається він до органу ДПС за
місцезнаходженням податкового агента -
юридичної особи або її відокремлених
підрозділів чи до органу державної
податкової служби за податковою
адресою фізичної особи - податкового
агента. Він може бути наданий органу
державної податкової служби в
електронній формі за добровільним
рішенням податкового агента.

Податковий розрахунок подається
податковими агентами із штатною
чисельністю працівників до 1000 осіб
єдиним документом на всіх, що працюють,
з обов'язковим заповненням їхніх
податкових номерів або серії та номера
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовились від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті) - однією порцією. Якщо штатна
чисельність працівників є більшою ніж
1000 осіб, можливе подання податкового
розрахунку кількома порціями, кожна з
яких являє собою окремий податковий
розрахунок із своїм номером порції.
Строк подання останньої порції не
повинен перевищувати встановленого
строку подання податкового розрахунку.
Аркуші окремого податкового
розрахунку зшиваються.

На виконання вказаних норм позивачем 25
жовтня 2011 року подано до ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька
Донецької області ДПС податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платника
податку, і сум утриманого з них податку
за 3 квартал 2011 року (арк. справи 9).

26 січня 2012 року ОСОБА_3 до ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька
Донецької області ДПС подано
уточнюючий податковий розрахунок сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку за 3 квартал 2011
року (арк. справи 8), яким позивач
виключив неправильний рядок та вказав
правильну інформацію.

Отже, позивачем до проведення
податковим органом камеральної
перевірки самостійно усунуто
неправильну інформацію, проти чого
представник відповідача не
заперечував під час судового розгляду
справи, у зв'язку із чим на думку суду,
на момент проведення камеральної
перевірки податковий розрахунок сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку за 3 квартал 2011
року, що поданий позивачем до
податкової інспекції, вже не містив
недостовірні відомості.

Пунктом 50.1 статті 50 Податкового
кодексу України передбачено, у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

Платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених пунктом 50.2 цієї
статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період, то штрафи,
визначені у цьому пункті, не
застосовуються.

Відповідальність за податкові
правопорушення в частині неподання,
подання з порушенням встановлених
строків, подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку передбачена
пунктом 119.2 статті 119 Податкового
кодексу України.

Відповідно до пункту 119.2 статті 119
Кодексу, неподання, подання з
порушенням встановлених строків,
подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку тягнуть за
собою накладення штрафу у розмірі 510
гривень. Ті самі дії, вчинені платником
податків, до якого протягом року було
застосовано штраф за таке саме
порушення - тягнуть за собою накладення
штрафу у розмірі 1020 гривень.

При цьому, положеннями статті 109
Податкового кодексу України
передбачено, що податковими
правопорушеннями є протиправні діяння
(дія чи бездіяльність) платників
податків, податкових агентів, та/або їх
посадових осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх
посадовими особами та посадовими
особами контролюючих органів порушень
законів з питань оподаткування та
порушень вимог, встановлених іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, тягне за собою
відповідальність, передбачену цим
Кодексом та іншими законами України.

З аналізу наведеної норми вбачається,
що податкове правопорушення - це
діяння, яке посягає на важливі для
держави суспільні відносини, порушення
яких є шкідливим як для держави так і
суспільства.

Протиправність податкового
правопорушення є діянням, яке призвело
до невиконання або неналежного
виконання вимог, установлених
Податковим кодексом України, контроль
за дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Податковим кодексом України
вимагається від податкових агентів
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку, своєчасно подавати у
строки податковий розрахунок суми
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування та усувати
самостійно виявлені помилки.

З урахуванням встановлених обставин у
справі, зокрема того, що позивачем було
своєчасно подано до податкового органу
відповідну звітність, самостійно
виявлено помилку та на виконання
приписів Податкового кодексу України
усунуто дану помилку, на момент
проведення перевірки податковим
органом подана позивачем звітність вже
не містила недостовірної інформації,
відсутності втрат бюджету, тому суд
вважає необґрунтованим та недоведеним
висновок податкового органу про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства та, як наслідок, про
відсутність підстав для застосування
до нього штрафних санкцій.

Стаття 71 КАС України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що Державна податкова
інспекція у Будьонівському районі м.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби не довела
правомірність прийнятого спірного
податкового повідомлення-рішення,
таким чином позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 25 жовтня 2012 року є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, суд присуджує до стягнення
з Державного бюджету України на
користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 107,30
гривень (арк. справи 16).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 8, 9, 10, 11, 40, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 254
КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Донецької області
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 25
жовтня 2012 року, - задовольнити повністю.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Донецької області
Державної податкової служби №
від 25 жовтня 2012 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
адреса: АДРЕСА_1, 83053) витрати по сплаті
судового збору у розмірі 107,30 (сто сім)
гривень 30 копійок.

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 10
грудня 2012 року в присутності
представників сторін.

Постанова у повному обсязі складена 14
грудня 2012 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зінченко О.В.