Справа № 806/887/14
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"19" червня 2014 р.
Справа № 806/887/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю сторін:

представника позивача Тарганського
І.М.

представника відповідача Ковальчука
П.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "29" квітня
2014 р. у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Житомирський
маслозавод" до Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про скасування рішень та стягнення
надмірно сплачених платежів ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Житомирський маслозавод"
звернулось з позовом до Житомирської
митниці Міндоходів в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просило суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 16.12.2013 №
101060000/2013/300851/2 та зобов'язати
відповідача підготувати та направити в
установленому законом порядку до
Головного управління Державної
казначейської служби України висновок
про повернення публічному
акціонерному товариству "Житомирський
маслозавод" надмірно сплачених 2 526,35
грн. мита і 5557,97 грн податку на додану
вартість.

- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 19.12.2013 №
101060000/2013/300865/2 та зобов'язати
відповідача підготувати та направити в
установленому законом порядку до
Головного управління Державної
казначейської служби України висновок
про повернення публічному
акціонерному товариству "Житомирський
маслозавод" надмірно сплачених 6953,00 грн
мита і 14686,40 грн податку на додану
вартість.

- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 19.12.2013 №
101060000/2013/300866/2 та зобов'язати
відповідача підготувати та направити в
установленому законом порядку до
Головного управління Державної
казначейської служби України висновок
про повернення публічному
акціонерному товариству "Житомирський
маслозавод" надмірно сплачених 5562,46 грн
мита і 10955,24 грн податку на додану
вартість.

- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 20.12.2013 №
101060000/2013/300876/2 та зобов'язати
відповідача підготувати та направити в
установленому законом порядку до
Головного управління Державної
казначейської служби України висновок
про повернення публічному
акціонерному товариству "Житомирський
маслозавод" надмірно сплачених 6801,83 грн
мита і 14434,49 грн податку на додану
вартість.

- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 20.12.2013 №
101060000/2013/300871/2 та зобов'язати
відповідача підготувати та направити в
установленому законом порядку до
Головного управління Державної
казначейської служби України висновок
про повернення публічному
акціонерному товариству "Житомирський
маслозавод" надмірно сплачених 3443,55 грн
мита і 6597,45 грн податку на додану
вартість.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2014
року позов задоволено частково.

Скасовано рішення Житомирської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів:

- від 16.12.2013 року № 101060000/2013/300851/2,

- від 19.12.2013 року № 101060000/2013/300865/2,

- від 19.12.2013 року № 101060000/2013/300866/2,

- від 20.12.2013 року № 101060000/2013/300876/2,

- від 20.12.2013 року № 101060000/2013/300871/2.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Житомирська митниця Міндоходів не
погодилася з даним рішенням суду та
подала апеляційну скаргу у якій
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та відмовити в
задоволенні позовних вимог з тих
мотивів, що Житомирським окружним
адміністративним судом неповно
з"ясовано обставини, що мають значення
для справи, порушено норми
матеріального та процесуального права,
у зв"язку з невірним тлумаченням і
застосуванням останніх, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті.

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник позивача заперечував в
задоволенні апеляційної скарги,
оскільки вважають, що рішення суду
першої інстанції є законним та
справедливим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що між публічним
акціонерним товариством "Житомирський
маслозавод" (Покупець) та Спілкою з
обмеженою відповідальністю "OERLEMANS FOODS
SIEMIATYCZE SP. Z.o.o", Польща (Продавець),
укладено зовнішньоекономічний
контракт на поставку товару від 20.12.2012
№ 2012-12 (а.с.26-32 т.1).

Відповідно до п.1.1. даного контракту
продавець зобов'язався за плату
окремими партіями поставити і передати
у власність Покупця, а Покупець
зобов'язується прийняти від Продавця і
оплатити заморожені продукти
харчування (овочі, овочеві суміші,
гриби, фрукти, ягоди, напівфабрикати).

Згідно п.1.2. контракту асортимент та
ціна одиниці Товару узгоджуються
Сторонами і вказуються в Генеральній
специфікації. Умови поставки товару FCA -
склад Продавця, що знаходиться у
м.Сємятиче, Польща, згідно ІНКОТЕРМС 2010.

Відповідно до п.5.2. контракту оплата
вартості кожної чергової партії товару
проводиться Покупцем протягом 45
(сорока п'яти) календарних днів, з дати
завантаження, на підставі
фактури-специфікації Продавця.

Встановлено, що між публічним
акціонерним товариством "Житомирський
маслозавод" (Замовник) та приватним
підприємством "В і Є Транслогістик"
(Виконавець) укладено договір про
надання послуг по декларуванню та
митному оформленню товарів № 14/18/01-11
від 18.01.2011(а.с.42-45 т.1).

На підставі вказаного договору
Приватним підприємством "В і Є
Транслогістик" заявлено до митного
оформлення поставлений позивачу від
"OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o" товар, а саме:
заморожені продукти харчування, згідно
наступних митних декларацій -
№101060000/2013/021350 від 16.12.2013 (а.с.56-59 т.1),
№101060000/2013/021539 від 19.12.2013 (а.с.80-83, т.1),
№101060000/2013/021540 від 19.12.2013 (а.с.105-109 т.1),
№101060000/2013/021622 від 20.12.2013 (а.с.140-144 т.1),
№101060000/2013/021610 від 20.12.2013 (а.с.172-175 т.1).

Відповідно до частини 1 статті 57 цього
Кодексу, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Встановлено, що митна вартість товарів
згідно зазначених ВМД, визначена
позивачем за ціною господарської
операції, вчиненої у відповідності до
вимог зовнішньоекономічного контракту
від 20.12.2012 № 2012-12, тобто за основним
методом.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої у зазначених деклараціях
митної вартості товарів позивачем
подано митному органу наступні
документи:

- Міжнародні автомобільні накладні (CMR)
№ 283051 від 13.12.2013; № 283057 від 16.12.2013; № б/н
від 18.12.2013; № 283005 від 18.12.2013; № 283060 від
19.12.2013;

- Книжки МДП (Carnet TIR) № ХН.7359632 від 13.12.2013;
МДП XЕ.74405565 від 17.12.2013;

- Рахунки-фактури про надання
транспортно-експедиційних послуг від
виконавця договору про
транспортно-експедиційні послуги № 1395
від 06.12.2013; № 38 від 18.12.2013; № 1418 від 19.12.2013;
№ 1423 від 20.12.2013; № 1425 від 20.12.2013.

- Рахунки-фактури (інвойси) № Е 1312047 від
13.12.2013; № Е 1312052 від 17.12.2013; № Е 1312055 від
18.12.2013; № Е 1312063 від 19.12.2013;

- Пакувальні листи № б/н від 13.12.2013; № б/н
від 17.12.2013; № б/н від 18.12.2013; №б/н від
19.12.2013;

- Генеральні специфікації до контракту
№ б/н від 25.11.2013;

- Зовнішньоекономічний контракт № 2012-12
від 20.12.2012;

- Договір про перевезення № 4 від 01.10.2013;

- Інформацію про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу) № 2730 від
13.12.2013; № 2730 від 16.12.2013; № 2730 від 18.12.2013; №
2730 від 19.12.2013;

- Інформацію про позитивні результати
здійснення фітосанітарного контролю
товару (наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу) №2730 від
13.12.2013; №2730 від 16.12.2013; № 2730 від 18.12.2013; №
2730 від 19.12.2013;

- Інформацію про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю) № 2730 від 13.12.2013; № 2730 від
16.12.2013; № 2730 від 18.12.2013; № 2730 від 19.12.2013;

- Сертифікати про походження товару;

- Довідки про нестрахування вантажу;

- Сертифікати продукту від 12.12.2013; від
16.12.2013; від 18.12.2013; від 19.12.2013;

- Копії митних декларацій країни
відправлення № 13PL311050E0034811 від 13.12.2013;
№13PL311050E0035198 від 17.12.2013; №13PL311050E0035302 від
18.12.2013; №13PL311050E0035254 від 18.12.2013; №
13PL311050E0035361 від 19.12.2013.

Встановлено, що посадовою особою
Житомирської митниці під час
здійснення митного контролю товарів
згідно зазначених митних декларацій у
позивача витребувані додаткові
документи на підтвердження заявленої
митної вартості товарів, а саме
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи), висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, виписку з
бухгалтерської документації.

Частиною третьою статті 54 Митного
кодексу України встановлено, що за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Встановлено, що Житомирською митницею
Міністерства доходів, прийняті рішення
про коригування митної вартості
товарів від 16.12.2013 № 101060000/2013/300851/2 (а.с.62
т.1), від 19.12.2013 №101060000/2013/300865/2 (а.с.87 т.1),
від 19.12.2013 №101060000/2013/300866/2 (а.с.113-115 т.1),
від 20.12.2013 №101060000/2013/300876/2 (а.с.148-149 т.1),
від 20.12.2013 № 101060000/2013/300871/2 (а.с.179-181 т.1),
згідно яких митну вартість визначено
за резервним методом.

Згідно зазначених рішень
контролюючого органу, митна вартість
не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операцій),
оскільки документи, зазначені у
частині другій ст.53 МКУ містять
розбіжності, а також в зв'язку з
неподанням декларантом на письмову
вимогу митного органу додаткових
документів, що підтверджують заявлену
митну вартість товару.

Коригування митної вартості стало
підставою для видання карток відмови у
прийнятті митних декларацій, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 101060000/2013/01000
(а.с.63 т.1), № 10106000/2013/01016 (а.с.88 т.1), №
101060000/2013/01015 (а.с.116-117 т.1), № 101060000/2013/01025
(а.с.150 т.1), № 101060000/2013/01021 (а.с.182-183 т.1).

Відповідно до ч.7 ст. 55 Митного кодексу
України, у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Встановлено, що позивач із визначеною
відповідачем митною вартістю товару не
погодився та скористався наданим
частиною сьомою статті 55 Митного
кодексу України правом на випуск
товарів, що декларуються, у вільний
обіг на умовах фінансової гарантії.

Згідно ч.8 ст.55 Митного кодексу України,
протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

Встановлено, що в межах терміну
гарантійних зобов'язань позивач
звернувся до Житомирської митниці із
заявами від 16.01.2014 № № 89, 90, 91, 92, 93 про
подання додаткових документів та
відомостей для підтвердження
заявленої митної вартості та
скасування спірних рішень про
коригування митної вартості товару
(а.с.78-79, 103-104, 138-139, 170-171, 199-200 т.1).

Встановлено, що в якості додаткових
документів, які підтверджують заявлену
декларантом митну вартість товару,
митному органу надано виписку з
бухгалтерської документації (а.с.35 т.1),
копію листа ДП
"УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА" № 5850 від
20.12.2013, який підтверджує заявлену
декларантом митну вартість товару
(а.с.36-37 т.1), копії сертифікатів
продуктів (а.с.73-75, 97-100, 128-133, 161-167, 193-195
т.1), копії листів "OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o"
від 19.12.2013 та 13.01.14 (а.с.38-39 т.1), копію
прайс-листа "OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o" від
15.11.2013 (а.с.40-41 т.1).

За результатами розгляду поданих
позивачем додаткових документів та
пояснень Житомирською митницею листом
від 24.01.2014 за № 13/1/13/441 відмовлено у
визнанні заявленої позивачем митної
вартості товарів за ціною
господарської операції (а.с.52-54 т.1).

В листі Житомирської митниці вказано,
що надані, у якості додаткових
документів - виписка з бухгалтерської
документації, копія листа ДП
"УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА" № 5850 від
20.12.2013, копія листа "OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP.
Z.o.o" від 19.12.2013, копія прайс-листа "OERLEMANS
FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o" від 15.11.2013 були взяті до
уваги митним органом але не можуть бути
підставою для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості товарів.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, прийшов до висновку, що
рішення Житомирської митниці про
коригування митної вартості товарів
№101060000/2013/300851/2 від 16.12.2013, №
101060000/2013/300865/2 від 19.12.2013 року, №
101060000/2013/300866/2 від 19.12.2013 року, №
101060000/2013/300876/2 від 20.12.2013 року, №
101060000/2013/300871/2 від 20.12.2013 року є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України (далі - МК України).

Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, подання
декларантом відомостей для її
підтвердження визначено у статтях 52 та
53 Митного кодексу України від 13.03.2012, №
4495-VI .

Відповідно до ст.49 МК України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 ст.52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або надання митному органу
додаткової інформації.

Згідно із ч. 1, 2 ст.53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53
МК України, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм
випливає, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 МК України, якою
встановлено, що митний контроль
передбачає виконання митними органами
мінімуму митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи.

Між тим, відповідно до вимог частини ч.3
ст.53 МК України у разі, якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Згідно з ч.1 ст.54 Кодексу, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.2 ст.58 МК України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем при
поданні МД було подано необхідні
документи, що підтверджують митну
вартість товару.

При цьому, судова колегія погоджується
з доводами відповідача про те, що
митниця має повноваження
витребовувати додаткові документи для
перевірки правильності визначення
митної вартості товару, однак зазначає,
що такі повноваження мають бути
реалізовані лише за наявності
обґрунтованих підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці щодо вартості
імпортованого товару, а зазначені
додаткові документи були надані
позивачем на вимогу контролюючого
органу.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постанові Верховного Суду
України від 01.10.2013 року (справа № 21-354а13),
в якій зазначено, що "... наявність
обґрунтованого сумніву у правильності
визначення митної вартості митниця
зобов'язана доводити в суді, оскільки з
цією обставиною закон пов'язує
можливість витребовування додаткових
документів у декларанта та надає
митниці право вчиняти наступні дії,
спрямовані на визначення дійсної
митної вартості товарів".

Встановлено, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару декларантом одночасно
з поданням МД, митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару зазначену у
декларації, зокрема, умовами пункту 5.2.
контракту, встановлено, що оплата
вартості кожної чергової партії товару
проводиться Покупцем протягом 45
(сорока п'яти) календарних днів, з дати
завантаження, на підставі
фактури-специфікації Продавця.

Колегія суддів не погоджується з
доводами митного органу щодо
неприйняття додаткових документів,
наданих позивачем митному органу, та
зазначає, що експертний висновок
зроблений державною експертною
установою, яка має відповідний
сертифікат, дозвільні документи,
кваліфікованих спеціалістів для
проведення таких досліджень.

У виписках з бухгалтерських документів
не можуть міститись будь - які дані щодо
митної вартості ТМЦ. Бухгалтерські
документи - це первинні документи, які
містять лише відомості про
господарську операцію і є юридичним
доказом її здійснення.

Щодо прайс-листів для підтвердження
заявленої митної вартості товару, то
суд звертає увагу на те, що прайс-листи
продукції складаються виробником
товару у процесі здійснення його
господарської діяльності та не є
технічними товаросупровідними
документами, оскільки в процесі
господарської діяльності можуть
змінювати зазначену в них ціну товару.
Обов'язкової вимоги щодо отримання від
суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності - виробника товару, вказаної
вище документації чинним
законодавством, що регулює порядок
виконання зовнішньоекономічних
операцій, не передбачено.

Таким чином, відомості, наведені в
прайс-листах фірми виробника товару, не
мають імперативного характеру, а отже
можуть прийматися митним органом лише
як джерело додаткової інформації. Крім
того, суд зазначає, що позивачем на
вимогу митного органу в якості
додаткових документів надавались
прайс-листи "OERLEMANS FOODS SIEMIATYCZE SP. Z.o.o" від
15.11.2013.

Щодо посилання митного органу у
оскаржуваних рішеннях на інформацію,
наявну у ціновій базі даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України,
зокрема, на відомості щодо
задекларованого товару згідно
попередніх вантажних митних
декларацій, то суд зазначає наступне.

Зі змісту оскаржуваних рішень не
вбачається який саме товар покладався
за основу порівняння, чи має він
ідентичну марку, артикул, країну
походження, умови поставки, або істотно
відрізняється за своїми
характеристиками та якістю та
використовується в іншій ціновій
категорії. А відтак, посилання на
порівняльні митні декларації є
безпідставним та не ґрунтується на
нормах чинного законодавства України.

Відповідно до правової позиції ВСУ,
викладеної у постанові від 09.10.2012 по
справі № 21-306а12 (номер в Єдиному
Державному реєстрі судових рішень
26811743) за умови не наведення митним
органом доказів того, що документи,
подані декларантом для митного
оформлення товару, є недостатніми чи
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації; а також
витребування цим органом всього
переліку документів, передбачених
пунктом 11 Порядку № 1766, без зазначення
обставин, касаційний суд дійшов
правильного висновку про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості
товару без послідовного застосування
попередніх п'яти, як це встановлено
частиною п'ятою статті 266 МК, та без
обґрунтування неможливості їх
застосування.

Судом встановлено, що як на момент
здійснення митного оформлення, так і
протягом дії гарантійних зобов'язань
позивачем до митного органу були
надані всі необхідні документи для
підтвердження визначення митної
вартості за першим методом (за ціною
контракту).

Крім того, додатковою підставою для
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів є ненадання
відповідачем обґрунтованої відмови в
строк передбачений п.9 ст.55 Митного
кодексу України, а саме протягом 5
робочих днів з дати отримання заяви та
додаткових документів і пояснень.
Заяви з додатковими документами
позивачем подано 20.01.2014, а обґрунтовані
відмови відповідач направив 25.01.2014, що
підтверджується штампом пошти на
конверті та результатом пошуку по
штрихкодовому ідентифікатору 822
на офіційному сайті Укрпошти. Тобто,
відмови на заяви направлені позивачу
на шостий робочий день (а.с.55 т.1), що є
порушенням.

Відповідно до п.10. ст.55 Митного кодексу
України якщо митний орган протягом
строку, зазначеного у частині дев'ятій
цієї статті, не надає обґрунтованої
відмови у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів, вважається, що декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку митний орган скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості, а надана фінансова
гарантія повертається (вивільняється)
у порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Відтак, всупереч ч.2 ст.72 КАС України
відповідач не навів обставин, які б
свідчили про існування достатніх
підстав для виникнення обґрунтованого
сумніву у Житомирської митниці щодо
вартості імпортованого товару, а також
не наведено будь-яких обставин, які б
перешкоджали визначенню митної
вартості товару за ціною договору, а
також не вказано жодних обґрунтованих
причин, які могли б слугувати підставою
для визначення митної вартості товару
за іншим, ніж основний, методом.

Відповідно до ст.19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції, що оскаржувані
рішення Житомирської митниці про
коригування митної вартості товарів
№101060000/2013/300851/2 від 16.12.2013, №
101060000/2013/300865/2 від 19.12.2013 року, №
101060000/2013/300866/2 від 19.12.2013 року,
№101060000/2013/300876/2 від 20.12.2013 року, №
101060000/2013/300871/2 від 20.12.2013 року є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з Державного бюджету України
суму надмірно сплаченого ввізного мита
і податку на додану вартість, , колегія
суддів зазначає.

Відповідно ч.6 ст.264 Митного кодексу
України у разі якщо після сплати
декларантом податків і зборів
(обов'язкових платежів) згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом, буде прийнято рішення про
застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надмірно
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у місячний термін з дня
прийняття рішення, у порядку,
передбаченому законодавством.

Процедуру щодо повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264, частині 4 статті
284 Митного кодексу України та в
міжнародних договорах України
визначає Порядок повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затверджений наказом
Державної митної служби України № 618
від 20.07.2007 року.

Відповідно до Порядку для повернення з
Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини
повернення коштів, реквізити
фінансової установи, найменування та
ідентифікаційний код за ЄДРПОУ
платника - юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові,
ідентифікаційний номер за ДРФО (за
наявності) платника - фізичної особи та
напрям зарахування коштів: для
повернення платнику - на рахунок
платника, відкритий у фінансовій
установі; для подальших розрахунків як
передоплата або грошова застава: на
депозитний рахунок 3734; на банківський
рахунок 2603; для повернення фізичній
особі в готівковій формі, якщо такі
кошти вносилися готівкою - на
банківський рахунок 2603.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, керівництвом Відділу за
потреби ініціюється проведення
перевірки в митному органі щодо
правильності митного оформлення із
залученням відповідних підрозділів
митного органу.

Таким чином, на час звернення позивача
до суду з вимогами про стягнення
надмірно сплачених коштів, рішення про
визначення митної вартості товару не
було скасоване, у зв'язку з цим факт
надмірності сплати коштів був
відсутній.

Вказана правова позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
17.12.2013 року по справі № 21-439а13.

Відповідно до ст.244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції, правомірно відмовив в
задоволенні позову в частині стягнення
надмірно сплаченого ввізного мита і
податку на додану вартість.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "29" квітня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "19" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Публічне
акціонерне товариство "Житомирський
маслозавод" вул. Івана
Гонти,4,м.Житомир,10019

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська митниця Міністерства
доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

4-третій особі: - ,