Справа № 2-а-196/11
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014р.
Справа № 876/3579/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання

Мартинишина Р.С.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі): не
з'явився

позивача у справі: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області, м.Миколаїв Миколаївського
району Львівської області

на ухвалу Миколаївського районного
суду Львівської області від 18.02.2014р. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення у справі №2а-196/11

за позовом ОСОБА_2, с.Липівка
Миколаївського району Львівської
області

до управління Пенсійного фонду України
в Миколаївському районі Львівської
області, м.Миколаїв Миколаївського
району Львівської області

про стягнення та перерахунок
соціальних виплат, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Миколаївського районного
суду Львівської області від 08.06.2011р.
позовн вимоги ОСОБА_2 задоволено,
визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області щодо нарахування та виплати
пенсії як інваліду III групи ОСОБА_2
всупереч ст.ст.50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Миколаївському районі
Львівської області здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії ОСОБА_2 у
відповідності до ст.ст.50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", додаткової
пенсії у розмірі 50% від мінімальної
пенсії за віком та пенсії в розмірі 6
мінімальних пенсій за віком з 29.10.2010р.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012р.
постанову Миколаївського районного
суду Львівської області від 08.06.2011р.
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково; визнано бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області щодо незабезпечення
нарахування та виплати на користь
ОСОБА_2, як інваліду ІІІ групи, щодо
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, пенсії у
відповідності до вимог ст.ст.50, 54, 67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи із розміру мінімальної пенсії
за віком, та з врахуванням ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", - протиправною;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Миколаївському районі
Львівської області провести
перерахунок і виплатити на користь
ОСОБА_2 пенсію у вигляді недоплаченої
державної пенсії по інвалідності з
розрахунку 6 (шість) мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, з розрахунку 50
(п'ятдесят) відсотків, за період з
29.10.2010р. до 22.07.2011р. включно, відповідно
до ст.ст.50, 54, 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", та з урахуванням
проведених виплат; позовні вимоги про
визнання бездіяльності пенсійного
органу протиправною, зобов'язання
провести перерахунок та виплату
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період
з 11.09.2010р. до 28.10.2010р. включно, - залишено
без розгляду у зв'язку з пропуском
строку звернення до суду; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

05.03.2013р. Миколаївським районним судом
Львівської області на виконання
рішення суду було видано виконавчий
лист №2а-196.

16.12.2013р. держаним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції Львівської області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та скеровано боржнику для
виконання.

25.01.2014р. у Відділ державної виконавчої
служби Миколаївського районного
управління юстиції Львівської області
від управління Пенсійного фонду
України в Миколаївському районі
Львівської області надійшло
повідомлення від 23.01.2014р. за №332/06-14 про
те, що боржником виконано рішення суду
в частині нарахування, а в частині
виплати рішення суду не виконано у
зв'язку з відсутністю фінансування на
даний вид виплат.

13.02.2014р. Відділ державної виконавчої
служби Миколаївського районного
управління юстиції Львівської області
звернувся до Миколаївського районного
суду Львівської області із заявою про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду.

Ухвалою Миколаївського районного суду
Львівської області від 18.02.2014р. у справі
№2а-196/11 подання про зміну способу і
порядку виконання рішення суду
задоволено, стягнуто з управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області на користь ОСОБА_2 державну та
додаткову пенсію в сумі 36361,37грн.

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, її оскаржив відповідач:
управління Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області, який в поданій апеляційній
скарзі, посилаючись на те, що при
постановленні ухвали судом першої
інстанції неповністю з'ясовано
обставини справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи і
порушено норми процесуального права,
просив скасувати оскаржувану ухвалу та
постановити нову, якою у задоволенні
подання про зміну способу і порядку
виконання рішення суду відмовити.

У судове засідання Львівського
апеляційного адміністративного суду
з'явився представник позивача у справі:
ОСОБА_1, який проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, заперечив, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник управління Пенсійного
фонду України в Миколаївському районі
Львівської області у судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду був повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення: 30.04.2014р. - управлінню
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід задоволити, оскаржувану ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову, якою у задоволенні
подання про зміну способу і порядку
виконання судового рішення відмовити,
з огляду на наступне:

За вимогами п.2 ч.4 ст.105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п.2 ч.2 ст.162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
суду та синтез наведених процесуальних
норм дають підстави зробити висновок
про те, що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин, державний
виконавець просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови, хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції,
задоволюючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача, від способу
виконання судового рішення, як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Згідно із вимогами ст.263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Отже, підставою для розстрочення та
відстрочення рішення суду є обставини,
що ускладнюють виконання, а для зміни
способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за умов
відповідного фінансування, тому
відсутні підстави для зміни способу
виконання рішення суду першої
інстанції.

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Відповідно до вимог ст.199 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу і постановити нову
ухвалу.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що
оскільки судом першої інстанції
обставини у справі встановлено повно
та правильно, але не правильно
застосовано норми процесуального
права, що призвело до незаконного
судового рішення, судове рішення слід
скасувати та постановити нове про
відмову у задоволенні подання про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196,
199, 202, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Миколаївському районі Львівської
області, м.Миколаїв Миколаївського
району Львівської області на ухвалу
Миколаївського районного суду
Львівської області від 18.02.2014р. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення у справі №2а-196/11 за
позовом ОСОБА_2, с.Липівка
Миколаївського району Львівської
області до управління Пенсійного фонду
України в Миколаївському районі
Львівської області, м.Миколаїв
Миколаївського району Львівської
області про стягнення та перерахунок
соціальних виплат, - задоволити.

2. Ухвалу Миколаївського районного суду
Львівської області від 18.02.2014р. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення у справі №2а-196/11 за
позовом ОСОБА_2, с.Липівка
Миколаївського району Львівської
області до управління Пенсійного фонду
України в Миколаївському районі
Львівської області, м.Миколаїв
Миколаївського району Львівської
області про стягнення та перерахунок
соціальних виплат, - скасувати та
прийняти нову, якою у задоволенні
подання про зміну способу і порядку
виконання судового рішення відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а
у разі складення ухвали в повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС
України, з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 30.05.2014р.