Справа № 2а-4724/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року
Справа №
9104/130076/11 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Глушка І.В., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 08.04.2011 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради в якому просила
визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати
останнього виплатити недоплачені
кошти на щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат
встановленої Законом України «Про
державний бюджет» на момент проведення
виплати.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 29
квітня 2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено, визнано дії управління
праці та соціального захисту населення
Калуської міської ради неправомірними,
зобов'язано нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
вимог ст.48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати на момент
виплати.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради оскаржило його
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги, що
щорічна допомога на оздоровлення за 2010
рік була нарахована в розмірах
відповідно до чинного законодавства, а
саме постанови Кабінету Міністрів
України від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.
Тому правовідносини, які виникають при
призначені та виплаті вищевказаних
допомог є бюджетними відносинами ( ст. 4
Бюджетного кодексу). З метою реалізації
зазначеної бюджетної програми Кабінет
Міністрів України прийняв постанову
від 12.07.2005р. №562 «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», згідно якої встановив
розмір допомоги учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Також апелянт зазначає, що ст. 70 Закону
України «Про державний бюджет на 2010
рік» надає право Кабінету Міністрів
України встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

З врахуванням вище наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволені позовних
вимог.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183- 2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи, інвалідом
ІІ групи та має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ч. 4 ст.48 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Крім того судом першої інстанції
встановлено, що позивачу виплата
одноразової допомоги на оздоровлення
за 2010 рік була проведена згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12.07.2005 р. «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Оскільки ст. 62 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що роз'яснення порядку
застосування цього Закону провадиться
у порядку визначеному Кабінетом
Міністрів України, рішення якого є
обов'язковими для виконання то і
виплата проведена у порядку
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 р.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що
відповідно до п. 4.1 мотивувальної
частини рішення Конституційного Суду
України від 19.06.2001 року № 9-рп/2001 в
правовій державі існує сувора ієрархія
нормативних актів, відповідно до якої
постанови та інші рішення органів
виконавчої влади мають підзаконний
характер і не повинні виправляти
сутність і зміст законів.

Тому з огляду на наведене, враховуючи
принцип верховенства права та
пріоритетність законів над іншими
нормативними актами, суд вірно дійшов
висновку, що позивач має право на
нарахування і виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік як
інваліду ІІ групи постраждалої
внаслідок аварії на ЧАЕС відповідно до
ст. 48 Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради - залишити без
задоволення, а постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 29
квітня 2011 року по справі № 2а-4724/11 - без
змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
І.В. Глушко

В.В. Святецький