Справа № 814/1130/14
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

26 червня 2014 року
Справа № 814/1130/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Мороза А.О., розглянувши в письмовому
провадженні адміністративну справу

за позовомФОП ОСОБА_1, АДРЕСА_1

доДПІ у Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, вул. Г.
Петрової, 2-а, м. Миколаїв, 54029

третя особаУПФУ в Заводському районі м.
Миколаєва, вул. Робоча, 2-а, м. Миколаїв,
54029 провизнання протиправною і
скасування вимоги від 09.12.2013 р.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся з позовом до
відповідача, державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області,
про визнання протиправною та
скасування вимоги від 9 грудня 2013 р. №
Ф-142 У.

Суд залучив до участі в справі в якості
третьої особи управління Пенсійного
фонду України у Заводському районі м.
Миколаєва.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач
не має повноважень на стягнення боргу з
єдиного внеску.

Відповідач подав письмові заперечення
проти позову, в яких зазначив, що з
жовтня 2013 р. адмініструє єдиний
соціальний внесок. На момент передачі
справи позивача з управління ПФУ, на
картці особового рахунку
обліковувалася заборгованість у
розмірі 6960,48 грн. 21 жовтня 2013 р.
відповідачем нараховано 1194,03 грн., у
зв'язку з чим заборгованість в
оскаржуваній вимозі визначена в сумі
8154,51 грн. (а. с. 42).

Сторони і третя особа подали
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

За приписами частини 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Суд дослідив матеріали і обставини
справи, якими обґрунтовані позовні
вимоги та заперечення, і встановив
наступне.

9 грудня 2013 р. відповідач прийняв вимогу
про сплату боргу № Ф-142 У на суму 8154,51
грн., у якій визначена заборгованість з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (а. с. 6).
За вказаною вимогою відділом ДВС 18
грудня 2013 р. відкрито виконавче
провадження (а. с. 55).

Суд не приймає доводи позивача про
відсутність у відповідача повноважень
на стягнення заборгованості з єдиного
внеску.

Так, 11 серпня 2013 р. до Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон)
внесено зміни, згідно яких п. 7 ч. 1 ст. 13
органам доходів і зборів надано право
стягувати з платників несплачені суми
єдиного внеску

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону (з
внесеними змінами) орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Таким чином, відповідач правомірно
надіслав позивачу вимогу про сплату
боргу з єдиного внеску, однак невірно
визначив суму для стягнення. Під час
судового розгляду справи позивач
вказав на те, що частина
заборгованості, визначена в
оскаржуваній вимозі, вже стягується з
нього на підставі вимог третьої особи.

Зокрема, третьою особою прийняті
вимоги від 23 травня 2013 р. № Ф-1007-У на
суму 4572,42 грн., від 21 червня 2013 р. № Ф-2144-У
на суму 1194,03 грн. і від 13 вересня 2013 р. №
Ф-3348-У на суму 1194,03 грн. (а. с. 7). За
вказаними вимогами відділом ДВС
відкрито виконавчі провадження (а. с.
53-54).

Відповідач у запереченнях зазначив, що
при передачі повноважень по
адмініструванню єдиного соціального
внеску від управління ПФУ до ДПІ на
картці особового рахунку позивача
рахувалася заборгованість на суму 6960,48
грн.

Оскільки заборгованість, визначена у
вимогах від 23 травня 2013 р. № Ф-1007-У, від 21
червня 2013 р. № Ф-2144-У і від 13 вересня 2013
р. № Ф-3348-У, позивачем не сплачена, суд
приходить до висновку, що її сума
входить до складу вимоги від 9 грудня 2013
р. № Ф-142 У, оскільки вказана у вимогах
ПФУ заборгованість була передана ДПІ
по картці особового рахунку позивача.

Таким чином, позивач має двічі сплатити
заборгованість з єдиного внеску за
один і той же період, однак різним
державним органам. У зв'язку з
викладеним, суд вважає обґрунтованими
позовні вимоги в частині скасування
вимоги відповідача на суму 6960,48 грн.
Решта суми боргу за оскаржуваною
вимогою нарахована ДПІ самостійно в
сумі 1194,03 грн.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
відповідно до вимог ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ст.. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Позивач надав
суду квитанції про сплату судового
збору на загальну суму 202,00 грн. (а. с. 2,
18). Таким чином, відшкодуванню з
Державного бюджету України підлягають
судові витрати в сумі 171,70 грн.

На підставі ч. 3 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" під час подання
адміністративного позову позивач
сплатив 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги, в зв'язку з чим стягненню з
позивача підлягає 1397,66 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправною і скасувати
вимогу державної податкової інспекції
у Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області від 9 грудня 2013 р.
№ Ф-142 У в сумі 6960,48 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Присудити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 судовий збір у сумі 171,70 грн. з
Державного бюджету України.

5. Стягнути з державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
(ідентифікаційний код 38694709) судовий
збір у сумі 1397,66 грн. на користь
Державного бюджету України (р/р 4002
УДКСУ у м. Миколаєві, код 37992781, МФО 826013,
).

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду, якщо
суд апеляційної інстанції за заявою
особи, яка її подала, не знайде підстав
для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
А. О. Мороз