Справа № 2а-1870/6140/12
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 травня 2014 року м. Київ
В/800/2346/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Бутенка В.І.,

Весельської Т.Ф.,

Винокурова К.С.,

Головчук С.В.,

перевіривши виконання вимог
законодавства при подачі заяви ОСОБА_6
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 27
лютого 2014 року в справі за її позовом до
Роменського міськрайонного суду
Сумської області, третя особа
територіальне управління Державної
судової адміністрації України про
скасування наказу,

в с т а н о в и л а :

22 травня 2014 року позивач звернулася із
зазначеною заявою, посилаючись на те,
що внаслідок неправильного
застосування норм матеріального права
касаційний суд помилково залишив без
змін рішення апеляційного суду про
відмову у задоволенні позову.

Пунктом 1 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, якою визначені підстави для
подання заяви про перегляд судових
рішень, зокрема встановлено, що заява
про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 27 лютого 2014 року, про
перегляд якої просить ОСОБА_6, суд
виходив з того, що позивач вчинила
прогул, оскільки перебувала на роботі у
стані сп'яніння.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції однієї й тієї самої норми
права заявник надала ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 липня 2012 року,
в якій касаційний суд виходив з того, що
тимчасова непрацездатність
працівника, хоча вона і не була
підтверджена листком
непрацездатності, відмова працівника
стати до роботи, якщо ця робота
протипоказана йому за станом здоров'я,
неможе вважатися прогулом.

Також заявник посилається на ухвалу
колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 28 листопада 2007 року у якій
зазначено, що оскільки закон не
визначає прогулом відсутність
працівника більше трьох годин підряд
на робочому місці, є вірним висновок
суду першої інстанції, що, оскільки
позивач брав участь у незаконному
страйку, який проходив на території
заводу, він був на роботі, але був
відсутній на робочому місці, не
виконував своїх трудових обов'язків. У
зв'язку з цим, у такому випадку до
працівника не можна застосовувати
норми законодавства про працю в
частині звільнення за вчинення
працівником прогулу.

Таким чином вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме пункту 4
частини першої статті 40 Кодексу
законів про працю України, що
відповідно до пункту 1 статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для допуску справи до
провадження.

Посилання позивача на ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
роз-гляду цивільних і кримінальних
справ від 21 березня 2013 року та судді
Верховного Суду України від 17 липня 2006
року є неприйнятними, з огляду на те, що
ними відмовлено у від-критті
касаційного провадження.

На підставі наведеного та керуючись
статтями 236- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України адміністративну справу за
позовом ОСОБА_6 до Роменського
міськрайонного суду Сумської області,
третя особа територіальне управління
Державної судової адміністрації
України про скасування наказу за
заявою позивача про перегляд ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 27 лютого 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ В.І. Бутенко
/підпис/ Т.Ф. Весельська /підпис/
К.С. Винокуров /підпис/ С.В. Головчук
/підпис/