Справа № 0311/819/12
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Справа №
876/6639/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П.,

Онишкевич Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 05.03.2012 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про зобов»язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ
:

06.02.2012 року позивач звернулась до суду
через поштовий зв'язок (зареєстровано в
суді першої інстанції 20.05.2011року) з
адміністративним позовом, у якому
просила зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
підвищення до пенсії у розмірі двох
мінімальних заробітних плат та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 25 % мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 39, ст.
51 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в межах
позовної давності до внесення змін у
законодавство, яке передбачає такі
виплати.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 05.03.2012 року
заявлений позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
відповідача. Зобов'язано пенсійний
орган здійснити перерахунок і виплату
підвищення до пенсії відповідно до ч.1
та 2 ст.39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 21.11.2010 року по
22.07.2011 року та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров»ю передбаченої
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням виплачених
сум.

Не погодившись із постановою суду, її в
апеляційному порядку оскаржив
відповідач, який покликаючись на
порушення судом норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні заявленого позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що відповідно до ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
враховуючи зміни внесені Законом
України «Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визначено,
що особам, віднесеним до категорії 3,
щомісячна додаткова пенсія
призначається в розмірі 25%
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Встановлений ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», позивачу,
як непрацюючому пенсіонеру, що
проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення, було
призначено підвищення. Розмір даного
підвищення передбачений Постановою
КабМіну України №836 від 26.07.1996р. «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в сумі 10,50грн. і дійсне по
даний час.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції і з таким погоджується
колегія суддів, позивач є особою
потерпілою від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, віднесеним до
категорії 3, непрацюючим пенсіонером та
проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення.

Громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в таких розмірах: у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - дві
мінімальні заробітні плати; у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна
плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті. Пенсіонерам, які працюють у
зонах радіоактивного забруднення,
оплата праці додатково підвищується
на 25 процентів від розміру мінімальної
заробітної плати - ст.39 згаданого вище
Закону.

При цьому, колегією суддів
враховується, що Законом України «Про
Державний бюджет на 2008 рік» змінено
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а саме: особам, віднесеним
до категорії 2, щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Особам,
віднесеним до категорії 3, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається в розмірі 10
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Особам, віднесеним до категорії 4,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається в
розмірі 5 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначається на момент
виплати додаткової пенсії згідно із
законом про Державний бюджет України і
не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Оскільки розмір мінімальної пенсії за
віком визначається лише за правилами
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", чинним законодавством
інший мінімальний розмір пенсії за
віком не визначений, тому слід
застосовувати цей розмір.

Колегія суддів не приймає до уваги
положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
правильно дійшов висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягає ст.39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанови Кабінету Міністрів
України «Про підвищення розмірів
пенсій та інших соціальних виплат
окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету»,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Доводи апелянта на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, ч.1 ст.205, ст.206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області - залишити без задоволення.

Постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 05.03.2012 року по
справі №2а-0311/819/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточна та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич