Справа № 2а-3236/09/0970
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2014 року Справа № 9104/29858/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новекс» на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2010 року в адміністративній
справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Новекс»
до Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську про скасування
податкових вимог та зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

1 грудня 2009 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Новекс» (далі - ТОВ
«Новекс») подало до
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду позов до
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську про скасування
першої податкової вимоги № 1/230-0 від 22
вересня 2009 року про нарахування
податкового боргу в сумі 88781 грн.,
скасування другої податкової вимоги №
2/2595 від 26 жовтня 2009 року про
нарахування ТОВ «Новекс» податкового
боргу за узгодженими податковими
зобов'язаннями в сумі 217979, 92 грн.,
зобов'язання відповідача внести зміни
в картку особового рахунку платника
ТОВ «Новекс».

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2010 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

ТОВ «Новекс», не погодившись з рішенням
суду першої інстанції подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просило
скасувати постанову та ухвалити нову,
якою задовольнити поданий
адміністративний позов. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач зазначив, що відповідач
безпідставно сформував податкові
вимоги, в той час як підприємством у
встановлені строки та в належному
розмірі було сплачено податкові
зобов'язання. Умови договору про
розстрочення податкового зобов'язання
№ 24-150/74 від 30.07.09 р. позивачем виконані,
перерахунок коштів на погашення
податкової заборгованості на суму 179650
грн. через ВАТ СКБ «Дністер» здійснено
і відповідальність за порушення
обов'язку щодо перерахування податків
лежить на банку з моменту прийняття ним
розрахункових документів до виконання.
Непоступлення коштів на розрахунковий
рахунок управління державного
казначейства відбулось не з вини
позивача, про що було належним чином
повідомлено податковий орган. А тому,
на думку апелянта, відповідач не мав
правових підстав для виставлення
першої та другої податкових вимог. Суд
першої інстанції при вирішенні спору
неправильно застосував норми чинного
законодавства та прийняв
необґрунтоване рішення, яке слід
скасувати. Просив винести нову
постанову, якою позов задовольнити,
визнати протиправними та скасувати
першу та другу податкові вимоги,
зобов'язати податковий орган внести
зміни в картку особового рахунку
товариства.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
слухання.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги рішення
суду першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
22 вересня 2009 року ДПІ в м.
Івано-Франківську виставила ТОВ
«Новекс» першу податкову вимогу про
нарахування податкового боргу за
узгодженими податковими
зобов'язаннями на суму 88781,97 грн., а 26
жовтня 2009 року - другу податкову вимогу
про нарахування податкового боргу за
узгодженими податковими
зобов'язаннями на суму 217979,92 грн..

Підставою для виставлення податкових
вимог стало невиконання позивачем умов
договору розстрочення податкових
зобов'язань від 30.07.2009 року, згідно
якого позивачу надавалось
розстрочення сплати узгодженого
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 428491,72
грн. під 120% річних терміном з 30.07.2009 року
до 18.12.2009 р. Суми розстроченого
податкового зобов'язання повинні були
сплачуватись по 85698,34 грн. щомісячно.

На виконання умов вище вказаного
договору позивачем платіжними
дорученнями № 602 від 03.09.09 р., № 754 від
10.09.09 р., № 754 від 17.09.09 р., № 595 від 18.09.09 р.,
№ 596 від 18.09.09 р., № 755 від 22.09.09 р.
доручено ВАТ СКБ «Дністер»
перерахувати суми податку на додану
вартість на загальну суму 179650 грн. на
рахунок Державного бюджету.

Ці платіжні доручення були прийняті
банком, разом з тим, у зв'язку з
банкрутством платежі в повному обсязі
проведені не були.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
несплата податкових зобов'язань, у
зв'язку з порушенням банком строків
виконання доручень клієнтів на переказ
грошей, не є підставою для звільнення
платника податків від обов'язку
сплатити основну суму податкового
зобов'язання або податкового боргу, а
відтак, відповідачем правомірно
надіслано на адресу позивача
оскаржувані податкові вимоги на суму
наявного податкового боргу.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Спеціальним законом з питань
оподаткування, який встановлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів, є Закон України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Відповідно до пункту 1.2 статті 1
вказаного Закону податкове
зобов'язання - зобов'язання платника
податків сплатити до бюджетів або
державних цільових фондів відповідну
суму коштів у порядку та у строки,
визначені цим Законом або іншими
законами України.

Строки сплати узгодженого податкового
зобов'язання визначені підпунктом 5.3.1
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
відповідно до якого у разі визначення
податкового зобов'язання контролюючим
органом самостійно, у зв'язку з тим, що
дані документальних перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
деклараціях, платник податків
зобов'язаний погасити нараховану суму
податкового зобов'язання протягом
десяти календарних днів від дня
отримання податкового повідомлення,
крім випадків коли протягом такого
строку такий платник податків
розпочинає процедуру апеляційного
узгодження.

Відповідно до підпункту 7.1.1 пункту 7.1
статті 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» джерелами
самостійної сплати податкових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
кошти такого платника.

Тобто грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» переказ коштів - рух
певної суми коштів з метою її
зарахування на рахунок отримувача або
видачі йому у готівковій формі.
Проведення переказу коштів є
обов'язковою функцією, що має
виконувати платіжна система.

Одним із видів розрахункових
документів, за допомогою яких
здійснюється ініціювання переказу, є
платіжне доручення.

Згідно з пунктом 22.4 статті 22 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» при
використанні розрахункового документа
ініціювання переказу вважається
завершеним з моменту прийняття банком
платника розрахункового документа на
виконання. Банки мають забезпечувати
фіксування дати прийняття
розрахункового документа на виконання.

Вказана норма кореспондує з приписами
підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», згідно з якими днем подання
до установ банків платіжного доручення
за всіма видами податкових платежів
вважається день його реєстрації у цих
установах.

Статтею 32 Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні» та
підпунктом 16.5.1 пункту 16.5 статті 16
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» передбачена відповідальність
банків при здійсненні переказу.

Аналіз зазначених правових норм дає
підстави для висновку, що суми
податкових зобов'язань або податкового
боргу слід вважати сплаченими у день
реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому платником податків призначенням
платежу на сплату відповідних
податкових зобов'язань або податкового
боргу.

Отже, якщо неперерахування податку або
збору не є наслідком винних дій
платника податку, то до нього не може
бути пред'явлена вимога про
перерахування податкових платежів до
бюджетів та державних цільових фондів.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
позивач, сплативши податок на додану
вартість платіжними дорученнями № 602
від 03.09.09 р., № 754 від 10.09.09 р., № 754 від
17.09.09 р., № 595 від 18.09.09 р., № 596 від 18.09.09 р.,
№ 755 від 22.09.09 р. доручено ВАТ СКБ
«Дністер» на загальну суму 179650 грн., які
подані та зареєстровані ВАТ СКБ
«Дністер», виконав свій обов'язок щодо
сплати податкового боргу в повному
обсязі, а відтак, у податкового органу
були відсутні підстави вживати заходи
щодо погашення податкового боргу, у
зв'язку з його відсутністю, що судом
першої інстанції враховано не було.

Щодо вимоги позивача зобов'язати
відповідача відобразити в особовому
рахунку сплату податкового
зобов'язання, то слід зазначити, що
задоволення вимоги про визнання
протиправними та скасування
податкових вимог є необхідним та
достатнім заходом захисту порушеного
права позивача, оскільки згідно з
Інструкцією про порядок ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється органами державної
податкової служби України,
затвердженою наказом ДПА України від 18
липня 2005 року № 276, такі вимоги
формуються засобами програмного
забезпечення на підставі облікових
даних карток особових рахунків, а
відтак, в силу обов'язковості судового
рішення, яке набрало законної сили,
податковий орган самостійно
зобов'язаний відкоригувати такі
облікові дані.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, і це відповідно до пункту 4
частини 1 статті 202 КАС України є
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нової постанови.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Новекс»
задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2010 року по справі № 2а-3236/09/0970 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Новекс» до
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську про визнання
нечинними податкових вимог та
зобов'язання вчинити дії задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
першу податкову вимогу № 1/230-0 від 22
вересня 2009 року та другу податкову
вимогу № 2/2595 від 26 жовтня 2009 року.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст постанови виготовлено17
червня 2014 року.