Справа № 810/5213/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5213/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційними скаргами
Переяслав-Хмельницької районної
державної адміністрації Київської
області та ОСОБА_3 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Переяслав-Хмельницького
міжрайонного прокурора Київської
області до Переяслав-Хмельницької
районної державної адміністрації
Київської області, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 про визнання протиправним та
скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

Переяслав-Хмельницький міжрайонний
прокурор Київської області звернувся
до суду з позовом до
Переяслав-Хмельницької районної
державної адміністрації Київської
області про визнання протиправним та
скасування розпорядження.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року позов задоволено, визнано
протиправним та скасовано
розпорядження Переяслав-Хмельницької
районної державної адміністрації
Київської області від 27.12.2012 № 807 «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
державних актів на право власності на
земельні ділянки в розмірі земельної
частки (паю) громадянам України - членам
фермерського господарства «Сноп» на
території Лецьківської сільської ради
Переяслав-Хмельницького району».

Не погоджуючись з постановою
Київського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року Переяслав-Хмельницька
райдержадміністрація Київської
області та ОСОБА_3 звернулись до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційними
скаргами, в яких просять скасувати
постанову суду першої інстанції в
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційних скаргах
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційні скарги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 27
грудня 2012 року голова
Переяслав-Хмельницької районної
державної адміністрації Київської
області прийняв розпорядження № 807,
згідно з яким затвердив технічну
документацію із землеустрою щодо
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки в
розмірі земельної частки (паю)
громадянам України - членам
фермерського господарства "Сноп" (треті
особи в даній справі) на території
Лецьківської сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області, а також передав цим
громадянам земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
(пасовища) у власність площею 35,000 га за
рахунок земель, що були надані у
постійне користування громадянину
ОСОБА_12 на території Лецьківської
сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області (державний акт на
право постійного користування землею
серії ІІІ - КВ № 018994, зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за № 71
від 17.08.2001).

У серпні 2013 року
Переяслав-Хмельницьким міжрайонним
прокурором проведено перевірку
діяльності Хмельницької районної
державної адміністрації Київської
області з питань додержання земельного
та податкового законодавства, за
результатами якої прокурор дійшов
висновку про те, що розпорядження
голови райдержадміністрації від 27.12.2012
№ 807 не відповідає вимогам статті 121
Земельного кодексу України. На
підставі положень статті 361 Закону
України "Про прокуратуру" звернувся до
суду з даним позовом і просив це
розпорядження скасувати.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що земельна ділянка площею 35,000 га
на території Лецьківської сільської
ради Переяслав-Хмельницького району
Київської області, за рахунок якої
планувалось сформувати земельні
ділянки для передачі у власність
громадян - членів фермерського
господарства "Сноп", перебуває у
користуванні громадянина ОСОБА_12.
Разом з тим, питання про вилучення
земельної ділянки у землекористувача
ОСОБА_12 розпорядженням не
вирішувалось, що є порушенням положень
статтей 122, 123 Земельного кодексу
України.

Однак, судова колегія не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 121 Земельного кодексу
України, громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких
розмірах, зокрема, для ведення
фермерського господарства - в розмірі
земельної частки (паю), визначеної для
членів сільськогосподарських
підприємств, розташованих на території
сільської, селищної, міської ради, де
знаходиться фермерське господарство.
Якщо на території сільської, селищної,
міської ради розташовано декілька
сільськогосподарських підприємств,
розмір земельної частки (паю)
визначається як середній по цих
підприємствах. У разі відсутності
сільськогосподарських підприємств на
території відповідної ради розмір
земельної частки (паю) визначається як
середній по району.

Згідно пункту 4 Указу Президента
України від 10.11.1994 № 666/94 "Про
невідкладні заходи щодо прискорення
земельної реформи у сфері
сільськогосподарського виробництва"
(втратив чинності згідно з Указом
Президента України від 20 липня 2007 року
№ 650/2007) кожний член колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства має право безперешкодно
вийти з нього та одержати безкоштовно у
приватну власність свою частку землі
(пай) у натурі (на місцевості), що
засвідчується державним актом на право
приватної власності на землю. При
цьому, граничний розмір загальної
площі земельної ділянки, що може бути у
приватній власності громадянина, не
повинен перевищувати норм,
установлених Земельним кодексом
України для селянських (фермерських)
господарств. З пункту 2 вказаного Указу
вбачається, що земельна частка (пай)
виражається в умовних кадастрових
гектарах, а також у вартісному виразі.

Указом Президента України від 08.08.1995 №
720/95 "Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" передбачено, що право на
земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства, в тому числі
пенсіонери, які раніше працювали в
ньому і залишаються членами
зазначеного підприємства, кооперативу,
товариства, відповідно до списку, що
додається до державного акта на право
колективної власності на землю. При
паюванні вартість і розміри в умовних
кадастрових гектарах земельних часток
(паїв) всіх членів підприємства,
кооперативу, товариства є рівними.
Вартість земельної частки (паю) для
кожного підприємства, кооперативу,
товариства визначається виходячи з
грошової оцінки переданих у колективну
власність сільськогосподарських
угідь, що обчислюється за методикою
грошової оцінки земель, затвердженою
Кабінетом Міністрів України, та
кількості осіб, які мають право на
земельну частку (пай).

Положеннями статті 118 ЗК України
передбачено, що громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
двотижневий строк з дня отримання
погодженого проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки (а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи) приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
надання її у власність (або про відмову
у передачі земельної ділянки у
власність або користування).

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЗК України
районні державні адміністрації на
їхній території передають земельні
ділянки із земель державної власності,
крім випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для: ведення водного
господарства; будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті; індивідуального дачного
будівництва.

Частиною 10 ст. 123 ЗК України
передбачено, що рішенням про надання
земельної ділянки у користування за
проектом землеустрою щодо її
відведення здійснюються: затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки; вилучення земельних
ділянок у землекористувачів із
затвердженням умов вилучення
земельних ділянок (у разі
необхідності); надання земельної
ділянки особі у користування з
визначенням умов її використання і
затвердженням умов надання, у тому
числі (у разі необхідності) вимог щодо
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

Відповідно до частини 1, 2 статті 13
Закону України «Про фермерське
господарство» члени фермерського
господарства мають право на одержання
безоплатно у власність із земель
державної і комунальної власності
земельних ділянок у розмірі земельної
частки (паю).

Членам фермерських господарств
передаються безоплатно у приватну
власність із раніше наданих їм у
користування земельні ділянки у
розмірі земельної частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради. Земельні ділянки, на
яких розташовані житлові будинки,
господарські будівлі та споруди
фермерського господарства,
передаються безоплатно у приватну
власність у рахунок земельної частки
(паю).

З наведених норм вбачається, що
законодавством не вимагається
обов'язковість припинення права
постійного користування після
приватизації частини земельної
ділянки.

Крім того, необхідно зазначити, що як
вбачається з матеріалів справи,
земельна ділянка площею 35,000 га на
території Лецьківської сільської ради
Переяслав-Хмельницького району
Київської області, за рахунок якої
планувалось сформувати земельні
ділянки для передачі у власність
громадян - членів фермерського
господарства «Сноп» знаходилась не у
власності ОСОБА_12, а перебувала лише у
його користуванні.

Даний державний акт на право
користування земельною ділянкою
площею 35,000 га видано ОСОБА_12 для
ведення фермерського господарства.

З наявних в матеріалах справи
документах вбачається, що на
зазначених землях працюють члени
фермерського господарства «Сноп»,
головою якого є ОСОБА_12

Також, матеріали справи містять заяви
голови та членів зазначеного
фермерського господарства про
виділення паїв у відповідності до
вимог закону.

Судова колегія за наявних обставин не
вбачає порушень вимог закону з боку
відповідача під час розгляду поданих
заяв громадян та прийняття рішення в
межах своєї компетенції та у спосіб
наданий законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що правові підстави для
скасування оскаржуваного
розпорядження відповідача від 27.12.2012
року № 807 - відсутні.

Таким чином, судова колегія, вважає що
судом першої інстанції було неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Отже, колегія суддів, у відповідності
до ст. 205 КАС України, приходить до
висновку, що постанову суду першої
інстанції необхідно скасувати та
ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги
Переяслав-Хмельницької районної
державної адміністрації Київської
області та ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Постанова складена у повному обсязі
27.07.2014 року.

Головуючий суддя

Гром Л.М.

Судді:

Бєлова Л.В.

Міщук М.С.