Справа № 2а/0470/5338/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/800/6200/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Лиски Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Кабінету Міністрів України,
Державного казначейства України,
Міністерства юстиції України,
Державної виконавчої служби України
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Кабінету
Міністрів України на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Кабінету Міністрів
України, Державного казначейства
України, Міністерства юстиції України,
Державної виконавчої служби України, в
якому просив:

- визнати, що його скарги від 30.01.2012р.
(дві) та від 16.03.2012р. обґрунтовані і
підлягають задоволенню;

- визнати, що Кабінет Міністрів України
скоїв наступні неправомірні дії
відносно його скарг від 30.01.2012р. та
16.03.2012р.: направив їх для перевірки в
неналежний орган, зробивши це зі
значним перевищенням 5-денного терміну;
не розглянув їх по суті, об'єктивно,
всебічно, своєчасно, не вжив заходів до
припинення незаконних дій, про які він
повідомляв, не забезпечив відновлення
його порушених прав; не дав
обґрунтовані відповіді, які містять
всю необхідну, повну, достовірну
інформацію;

- визнати, що Міністерство юстиції
України допустило наступні
неправомірні дії відносно 2-х його
скарг від 30.01.2012р.: направив їх для
перевірки в неналежний орган, зробивши
це зі значним перевищенням 5-денного
терміну; не розглянув по суті скаргу
від 30.01.2012р., отриману безпосередньо від
нього;

- визнати, що Міністерство юстиції
України допустило наступні
неправомірні дії: скаргу від 16.03.2012р. не
розглянуло об'єктивно, всебічно,
своєчасно, не вжило заходів до
припинення незаконних дій, про які він
повідомив, не забезпечило відновлення
його порушених прав;

- відповідь Міністерства юстиції
України №Р-6120/12.3 від 12.04.2012р. не є
обґрунтованою, не містить всю
необхідну, повну, достовірну
інформацію;

- визнати, що Державна виконавча служба
України допустила наступні
неправомірні дії: обидві скарги від
30.01.2012р. не розглянула об'єктивно,
всебічно, своєчасно, не вжила заходів
до припинення незаконних дій, про які
він повідомив, не забезпечила
відновлення його порушених прав;
відповідь Державної виконавчої служби
України №Р-3027/2.3 від 13.04.2012р. не є
обґрунтованою, не містить усю
необхідну, повну, достовірну
інформацію; Державна виконавча служба
України не відповіла на скаргу від
16.03.2012р.;

- зобов'язати Кабінет Міністрів України
у відношенні скарг від 30.01.2012р. та
16.03.2012р., отриманих від нього, зробити
наступні дії: вилучити з органів, в які
він їх неправомірно переслав,
перевірити об'єктивно, всебічно,
своєчасно, вжити заходів до припинення
незаконних дій, про які він повідомив,
забезпечити відновлення його
порушених прав, вирішити питання про
покарання винних посадових осіб;
направити йому обґрунтовані відповіді,
повідомивши в них всю необхідну, повну,
достовірну інформацію;

- зобов'язати Міністерство юстиції
України у відношенні скарги від
30.01.2012р., отриманої від нього, зробити
наступні дії: вилучити її з ДВС,
перевірити об'єктивно, всебічно,
своєчасно, вжити заходів до припинення
незаконних дій, про які він повідомив,
забезпечити відновлення його
порушених прав, вирішити питання про
притягнення до відповідальності
винних посадових осіб; направити йому
обґрунтовану відповідь, повідомивши в
ній всю необхідну, повну, достовірну
інформацію;

- зобов'язати Міністерство юстиції
України у відношенні скарги від 16.03.2012р.
здійснити наступні дії: перевірити її
об'єктивно, всебічно, своєчасно, вжити
заходів до припинення незаконних дій,
про які він повідомив, забезпечити
відновлення його порушених прав,
вирішити питання про покарання винних
посадових осіб; направити йому
обґрунтовану відповідь, повідомивши в
ній всю необхідну, повну, достовірну
інформацію;

- зобов'язати Державне казначейство
України виплатити йому з бюджету
країни відшкодування моральної шкоди в
розмірі 20 000 грн., заподіяної
неправомірними діями відносно скарг
від 30.01.2012р. (двох) і 16.01.2012р.,
необґрунтованими відповідями на них,
які не містять всієї необхідної,
повної, достовірної інформації.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
серпня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2013 року, позов задоволено
частково: визнано протиправними дії
Кабінету Міністрів України щодо
порушення строків направлення за
належністю скарг ОСОБА_4 від 30.01.2012р. та
від 16.03.2012р.; в іншій частині позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій в частині
задоволення позовних вимог, Кабінет
Міністрів України звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просив
рішення судів у вказаній частині
скасувати та прийняти в цій частині
нове рішення, яким відмовити в позові.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач звернувся до
Кабінету Міністрів України зі скаргами
від 30.01.2012р. та від 16.03.2012р., проте не
надав доказів їх отримання адресатом.

Між тим супровідним листом від 14.03.2012р.
за вх. №41-Р-018725/04-1 звернення позивача
Кабінетом Міністрів України від
30.01.2012р. було направлено на розгляд до
Міністерства юстиції України та до
Державної виконавчої служби України.

Міністерство юстиції України та
Державна виконавча служба отримали
вказане звернення 16.03.2012р. та
зареєстрували відповідно за вх.
№2564-0-4-12 та вх. №Р-3027.

Скарга від 16.03.2012р. була направлена
Кабінетом Міністрів України на розгляд
до Міністерства юстиції України та
Державної виконавчої служби України.

Міністерством юстиції України скарга
була отримана 06.04.2012р., що
підтверджується
реєстраційно-контрольною карткою та
штемпелем на скарзі щодо дати та номеру
реєстрації вхідної кореспонденції.

Державною виконавчою службою України
скарга була отримана 09.04.2012р., що також
підтверджується
реєстраційно-контрольною карткою.

Листом від 12.04.2011р. №Р-6120/12.5
Міністерство юстиції України надало
відповідь на скарги позивача від
30.01.2012р. та від 16.03.2012р., які надійшли на
розгляд до Міністерства юстиції
України 16.03.2012р. та 06.04.2012р.

Листом від 13.04.2012р. вих.№Р-3027/2.3 12-0-26/207/2.3
Державна виконавча служба України
відповіла позивачу на його скаргу від
30.01.2012р.

На звернення позивача від 16.03.2012р., яке
надійшло до Державної виконавчої
служби України, відповідь останньою
була надана 08.05.2012р. за №12-0-25-249/2.3 Р-4237/2.3.

Листом від 29.03.2012р. Кабінет Міністрів
України спрямував повторний лист
ОСОБА_4 до Міністерства юстиції
України та повідомив, що попереднього
листа надіслано 23.02.2012р.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та частково задовольняючи
позовні вимоги, суди дійшли висновку
про те, що Кабінетом Міністрів України
був порушений п'ятиденний строк,
встановлений Законом України «Про
звернення громадян», щодо направлення
скарг позивача від 30.01.2012р. та 16.03.2012р. за
належністю до Міністерства юстиції
України та Державної виконавчої служби
України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
здійснивши касаційний перегляд справи,
вважає за необхідне вказати на таке.

Відповідно до статей 15 та 19 Закону
України «Про звернення громадян» від
02.10.1996р. №393/96 (далі - Закон №393/96) органи
державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону №393/96
якщо питання, порушені в одержаному
органом державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Параграфом 158 Регламенту Кабінету
Міністрів України, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 18.07.2007р. №950, встановлено, що
звернення громадян, адресовані
Кабінетові Міністрів,
Прем'єр-міністрові, Першому
віце-прем'єр-міністрові, розглядаються
відповідно до Закону України "Про
звернення громадян" та в порядку,
встановленому цим Регламентом;
Секретаріат Кабінету Міністрів
опрацьовує звернення громадян та готує
пропозиції для розгляду
Прем'єр-міністром, Першим
віце-прем'єр-міністром для прийняття
рішення щодо порушеного питання;
відповіді за результатами розгляду
звернень громадян надають
Прем'єр-міністр, Перший
віце-прем'єр-міністр та відповідно до
компетенції керівники органів
виконавчої влади, інші уповноваженні
посадові особи; якщо вирішення питання,
порушеного у зверненні, не належить до
повноважень Прем'єр-міністра, Першого
віце-прем'єр-міністра, Секретаріат
Кабінету Міністрів надсилає звернення
протягом п'яти днів за належністю
відповідному органу чи посадовій
особі, про що повідомляється авторові.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку про те, що,
Кабінет Міністрів України порушив
встановлений законом п'ятиденний строк
направлення скарг позивача за
належністю, з огляду на встановлений
факт отримання Кабінетом Міністрів
України скарг позивача від 30.01.2012р. та
від 16.03.2012р. та їх подальшого
направлення Міністерству юстиції
України та Державній виконавчій службі
України відповідно 14.03.2012р. та 29.03.2012р.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, Кабінетом Міністрів України не
було надано судам доказів в
підтвердження правомірності його дій
та своєчасного направлення скарг
позивача за належністю до Міністерства
юстиції України, Державної виконавчої
служби України.

За наведеного, судова колегія Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про наявність
підстав для часткового задоволення
позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди першої та
апеляційної інстанцій при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій не допустили
порушень норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Кабінету Міністрів
України відхилити, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 серпня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Лиска Т.О.