Справа № 826/7926/14
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2014 року м. Київ
№ 826/7926/14
за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельно-консалтингова фірма
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві
про визнання нечинною
та скасування постанови від 20 травня 2014
року № 143/14/7/26-9/2005/02/2
Суддя - Вовк
В порядку письмового провадження
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Будівельно-консалтингова фірма
«Граніт» (далі також - ТОВ
«Будівельно-консалтингова фірма
«Граніт», позивач) з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві (далі також - Інспекція,
відповідач), в якому просило визнати
нечинною (недійсною) та скасувати
постанову відповідача від 20 травня 2014
року № 143/14/7/26-9/2005/02/2 про накладення на
позивача штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності в сумі
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає про протиправність
оскаржуваного рішення відповідача у
зв'язку з порушенням останнім строків
та порядку проведення позапланової
перевірки, в результаті якої було
прийнято оскаржуване рішення.
Крім того, позивач вказує, що у
правовідносинах, які розглядаються в
межах даної адміністративної справи,
він не виступає в якості суб'єкта
містобудування, а тому не може нести
відповідальність за порушення у сфері
містобудівної діяльності.
У ході судового розгляду справи,
представник позивача позов підтримав
та просив задовольнити його повністю.
В наданих суду запереченнях
представник відповідача зазначив, що
оскаржувана постанова була прийнята
відповідно до вимог чинного
законодавства, посилаючись на
встановлені в акті перевірки
дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності обставини та доводи,
викладені в запереченнях проти
адміністративного позову.
У судове засідання, призначене на 24
червня 2014 року, представник
відповідача не з'явився, хоча про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.
Водночас, 23 червня 2014 року на адресу
Окружного адміністративного суду
міста Києва надійшло клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи у судовому засіданні,
призначеному на 10 год. 00 хв. 24 червня 2014
року, через неможливість бути
присутнім на ньому представника
Між тим, під час розгляду справи в
судовому засіданні 24 червня 2014 року,
суд визнав неповажними причини неявки
представника відповідача, зазначені
ним у вказаному клопотанні.
Відповідно до вимог ч. 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на зазначене та відсутність
необхідності заслухати свідка чи
експерта, з урахуванням вимог статті 128
КАС України, суд прийшов до висновку
про розгляд справи у письмовому
провадженні на підставі наявних
матеріалів справи.
Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -
На підставі звернення гр. ОСОБА_1 та
направлення для проведення перевірки
№ б/н від 14 травня 2014 року, Інспекцією
було проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності при
будівництві житлового будинку з
об'єктами соціально-побутової сфери на
перетині вул. Антоновича та вул.
Володимиро-Либідської у
Голосіївському районі м. Києва.
Під час проведення перевірки було
виявлено, зокрема, наступні порушення:
- не належним чином розроблений план
виконання робіт (розміщення огорожі
будівельного майданчика, кількість та
розміщення в'їздів у проекті
організації будівництва та у проекті
виконання робіт відрізняються, у
проекті виконання робіт не вказано
тимчасові будівлі і споруди, місце
складування матеріалів), чим порушено
п. 3.3 ДБН А.3.1-5-2009 «Управління,
організація і технологія. Організація
будівельного виробництва» (далі - ДБН
- незабезпечена організація та охорона
праці (не всі працівники мають засоби
індивідуального захисту), чим порушено
п. 4 ДБН А.3.1-5-2009;
- не всі будівельники носять будівельні
каски та сигнальні жилети, огорожі, що
прилягають до місць проходу людей за
межами будівельного майданчика, не
обладнані захисним козирком, чим
порушено, п. 4.30, п. 6.2.1 ДБН А.3.2-2-2009
«Система стандартів безпеки праці.
Охорона праці і промислова безпека в
будівництві. Основні положення» (далі -
У зв'язку з зазначеним, посадовими
особами відповідача було складено акт
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 14
травня 2014 року та протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 14 травня 2014 року, в яких
зафіксовано вказані вище
Також, за наслідком проведеної
перевірки, відповідачем було складено
припис про зупинення підготовчих та
будівельних робіт від 14 травня 2014 року,
яким Інспекція вимагала зупинити
виконання з 14 травня 2014 року
будівельних робіт на об'єкті та усунути
виявлені порушення містобудівного
законодавства в термін до 30 червня 2014
Розглянувши матеріали справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, 20 травня 2014 року
відповідачем було прийнято
оскаржувану постанову №143/14/7/26-9/2005/02/2,
якою на позивача, згідно п. 8 ч. 3 статті 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», накладено
штраф у розмірі 54 810, 00 грн.
Не погоджуючись з зазначеною
постановою про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, позивач звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд прийшов
до висновку про необґрунтованість
позовних вимог виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 статті 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до статті 5 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», постанову центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
може бути оскаржено до суду протягом 15
днів з дня її винесення з повідомленням
про таке оскарження у той самий строк
органу, який виніс постанову.
З матеріалів справи вбачається, що
оскаржувана постанова була прийнята
відповідачем 20 травня 2014 року.
Між тим, з даним адміністративним
позовом ТОВ «Будівельно-консалтингова
фірма «Граніт» звернулось до суду лише
05 червня 2014 року, тобто поза межами
строку, визначеному зазначеною нормою
23 червня 2014 року позивачем було
долучено до матеріалів справи
клопотання про визнання поважною
причини пропуску строку звернення до
суду та його поновлення. Вказане
клопотання вмотивовано перебуванням
«Будівельно-консалтингова фірма
«Граніт» у відрядженні в період з 30
травня 2014 року по 05 червня 2014 року.
Проаналізувавши викладені у такому
клопотанні обставини та дослідивши
надані на їх підтвердження докази
(належним чином завірені копії наказу
про відрядження від 29 травня 2014 року №
6-в та відповідного посвідчення про
відрядження), суд прийшов до висновку
про поважність причин пропуску
позивачем строку звернення до суду з
даним адміністративним позовом.
Згідно із статтею 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність», для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
Державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури. Державний контроль та
нагляд у системі центрального органу
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.
Відповідно до п. 5 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553),
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.
Приписами п. 7 Порядку № 553 визначено, що
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
Підставами для проведення
позапланової перевірки є, зокрема,
звернення фізичних чи юридичних осіб
про порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства.
Відтак, відповідачем було правомірно
проведено позапланову перевірку
позивача на підставі звернення гр.
ОСОБА_1 від 15 квітня 2014 року.
В своєму адміністративному позові ТОВ
«Будівельно-консалтингова фірма
«Граніт» зазначає, що станом на момент
проведення перевірки Інспекцією,
роботи на будівельному майданчику
фактично здійснювались залученими ним
субпідрядниками - Приватним
акціонерним товариством «Фундамент»
та ТОВ «Інвестиційна будівельна
компанія Трансмост», а не позивачем.
Таким чином, на думку позивача, в даних
правовідносинах він не є суб'єктом
містобудування, що унеможливлює
притягнення його до відповідальності
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.
На підтвердження зазначеної позиції,
позивачем було долучено до матеріалів
справи договори підряду № 50-13 від 14
січня 2014 року та № 07/04/2014 від 11 квітня 2014
Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, між позивачем (Генпідрядник) та
ТОВ «Будівельно-комерційна фірма
«Граніт» (Замовник) 19 грудня 2008 року
було укладено договір № 19/12-08-А,
відповідно до умов якого Генпідрядник
зобов'язувався власними та/або
залученими силами і засобами
субпідрядних організацій, відповідно
до затвердженої в установленому чинним
законодавством України порядку
проектно-кошторисної документації,
побудувати і здати Замовнику будову -
«Житловий будинок з об'єктами
соціально-побутової сфери на перетині
вул. Антоновича та вул.
Володимиро-Либідської у
Голосіївському районі м. Києва».
Згідно п. 8.1.7 вказаного договору,
позивач зобов'язувався в ході
будівництва дотримуватись на
будівельному майданчику необхідних
заходів з охорони праці, протипожежних
заходів, раціонального використання
території, охорони навколишнього
середовища, зелених насаджень, землі,
об'єкту, а також встановити освітлення
Відповідно до вимог статті 4 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», об'єктами
будівництва є будинки, будівлі, споруди
будь-якого призначення, їх комплекси,
лінійні об'єкти інженерно-транспортної
Суб'єктами містобудування є органи
виконавчої влади, Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
органи місцевого самоврядування,
фізичні та юридичні особи.
Враховуючи зазначені положення
законодавства та коло обов'язків,
покладених на позивача відповідно до
умов договору від 19 грудня 2008 року №
19/12-08-А, суд приходить до висновку про
те, що позивач є суб'єктом
містобудування, який виконує
будівельні роботи з будівництва
житлового будинку з об'єктами
соціально-побутової сфери на перетині
вул. Антоновича та вул.
Володимиро-Либідської у
Голосіївському районі м. Києва.
Крім того, суд звертає увагу на те, що
позивачем не було надано суду доказів
на підтвердження його доводів щодо
здійснення будівництва на об'єкті,
станом на момент проведення Інспекцією
позапланової перевірки, саме
субпідрядними організаціями, а не ним.
Так, положеннями п. 3.3 ДБН А.3.1-5-2009
визначений порядок прийняття та вимоги
до проекту виконання робіт. Зокрема
передбачено, що він розробляється на
базі таких вихідних матеріалів як,
зокрема, проект організації
будівництва, робочої та
експлуатаційної документації.
Між тим, як було встановлено під час
проведення позапланової перевірки
об'єкту будівництва та підтверджується
матеріалами справи, при будівництві
вказаного вище об'єкту
використовувався не належним чином
розроблений план виконання робіт
(розміщення огорожі будівельного
майданчика, кількість та розміщення
в'їздів у проекті організації
будівництва та у проекті виконання
робіт відрізняються, у проекті
виконання робіт не вказано тимчасові
будівлі і споруди, місце складування
Також, приписам п. 4 ДБН А.3.1-5-2009
передбачено, зокрема, що охорона праці
працівників забезпечується видачею їм
засобів індивідуального захисту
(спеціального одягу, взуття, захисних
Проте вимоги зазначеного положення ДБН
А.3.1-5-2009 при будівництві зазначеного
об'єкту позивачем виконані не були, що
підтверджується матеріалами
проведеної перевірки, в тому числі,
долученими до матеріалів справи
копіями результатів фото фіксації,
виявлених Інспекцією порушень.
Відповідно до п.п. 4.30, 6.2.1 ДБН А.3.2-2-2009,
усі особи, що перебувають на
будівельному майданчику зобов'язані
носити захисні каски, сигнальні жилети.
Конструкція захисних огорож повинна
задовольняти таким вимогам - огорожі,
що прилягають до місць проходу людей за
межами будівельного майданчика,
повинні мати висоту не менше ніж 2,0 м. і
бути обладнані суцільним захисним
козирком із несучою здатністю
витримувати снігове навантаження, а
також навантаження від падіння дрібних
предметів; ці огорожі маю бути без
прорізів, крім воріт і хвірток, які
охороняються протягом робочого часу і
замикаються після закінчення робіт.
Однак, зазначені вимоги будівельних
норм позивачем також виконані не були,
що також підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами, зокрема
копіями результатів фото фіксації,
виявлених відповідачем при проведенні
Таким чином, суд приходить до висновку
про обґрунтованість доводів Інспекції
«Будівельно-консалтингова фірма
«Граніт», як суб'єктом містобудування,
вимог п.п. 3.3, 4 ДБН А.3.1-5-2009 та п.п. 4.30, 6.2.1
ДБН А.3.2-2-2009 при здійсненні будівництва
житлового будинку з об'єктами
соціально-побутової сфери на перетині
вул. Антоновича та вул.
Володимиро-Либідської у
Голосіївському районі м. Києва.
Відповідно до п. 8 ч. 3 статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», суб'єкти містобудування,
які виконують будівельні роботи,
несуть відповідальність у вигляді
штрафу за такі правопорушення -
виконання будівельних робіт з
порушенням вимог будівельних норм,
державних стандартів і правил або
затверджених проектних рішень - у
розмірі сорока п'яти мінімальних
Враховуючи зазначене, постановою від 20
травня 2014 року № 143/14/7/26-9/2005/02/2 позивача
було правомірно притягнуто до
відповідальності за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності шляхом
накладення штрафу у розмірі 54 810, 00 грн.
Також, необхідно зазначити, що листом
від 28 травня 2014 року за № 14-41/22/1-261, копія
якого була долучена Інспекцією до
матеріалів справи, позивач повідомив
відповідача про усунення ТОВ
«Будівельно-консалтингова фірма
«Граніт» всіх зауважень, які були
визначені приписом про зупинення
підготовчих та будівельних робіт від 14
Оскільки встановленими у вказаному
приписі порушеннями позивачем вимог
законодавства у сфері містобудування
повністю охоплюються порушення,
визначені оскаржуваною постановою, суд
приходить до висновку, що таким листом
від 28 травня 2014 року позивач фактично
визнав вчинення ним зазначених
«Будівельно-консалтингова фірма
«Граніт» в адміністративному позові
зазначає про недотримання
відповідачем порядку здійснення
позапланової перевірки в частині
дотримання строків її проведення,
оскільки фактичний виїзд на об'єкт
будівництва Інспекцією відбувся 29
квітня 2014 року, а акт за результатами
перевірки датований 14 травня 2014 року.
Також вказує, що представником
Інспекції при здійсненні перевірки
об'єкта будівництва не було пред'явлено
направлення на проведення перевірки.
Відповідно до положень п. 7 Порядку № 553,
строк проведення позапланової
перевірки не може перевищувати п'яти
робочих днів, а у разі потреби може бути
одноразово продовжений за письмовим
рішенням керівника відповідної
інспекції чи його заступника не більше
ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової
перевірки посадова особа інспекції
зобов'язана пред'явити службове
посвідчення та направлення для
проведення позапланової перевірки.

Водночас, згідно з п.п. 13, 14 Порядку № 553,
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, має
право: вимагати від посадових осіб
інспекції дотримання вимог
законодавства; перевіряти наявність у
посадових осіб інспекції службових
посвідчень; бути присутнім під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю; за
результатами перевірки отримувати та
ознайомлюватись з актом перевірки,
складеним інспекцією; подавати в
письмовій формі свої пояснення,
зауваження або заперечення до акта
перевірки, складеного інспекцією за
результатами перевірки.

Суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
зобов'язаний допускати посадових осіб
інспекції до проведення перевірки за
умови дотримання порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю. У разі відмови суб'єкта
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, у
допуску посадових осіб інспекції до
проведення перевірки складається
відповідний акт.

Виходячи з системного тлумачення
зазначених положень законодавства, суд
приходить до висновку про те, що
законодавством встановлено право
суб'єкта містобудування, щодо якого
здійснюються заходи
архітектурно-будівельного контролю,
відмовити у допуску посадових осіб
інспекції до проведення перевірки у
разі недотримання порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю. Тобто, законний інтерес
такого суб'єкта у проведенні
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
перевірки з дотриманням умов,
встановлених законом, захищений
наділенням його права не допустити
посадових осіб інспекції до перевірки.

Зазначена позиція була неодноразово
підтримана Вищим адміністративним
судом України, зокрема в ухвалі від 17
квітня 2014 року по справі № К/9991/22870/12.

Враховуючи зазначене, посилання
позивача на порушення посадовими
особами Інспекції порядку проведення
перевірки у разі невикористання ним
права не допустити посадових осіб
відповідача до проведення перевірки не
є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

В контексті зазначеного, суд звертає
увагу на те, що позивачем на
підтвердження його доводів не було
надано належних доказів, які б
вказували на проведення відповідачем
перевірки саме 29 квітня 2014 року або на
непред'явлення співробітником
Інспекції направлення на проведення
перевірки. Зокрема, з доданих до
позовної заяви фотокопій, як стверджує
позивач, книги відвідувань неможливо
встановити дійсного походження
зображених них записів.

Крім того, уповноваженою особою ТОВ
«Будівельно-консалтингова фірма
«Граніт» без зауважень було підписано
як сам акт перевірки так і протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, як це вбачається з наявних
в матеріалах справи належним чином
завірених копій вказаних документів.

Виходячи з зазначених положень
законодавства та відповідних їм
обставин справи, оскільки під час
розгляду справи був встановлений факт
порушення позивачем вимог п.п. 3.3, 4 ДБН
А.3.1-5-2009 та п.п. 4.30, 6.2.1 ДБН А.3.2-2-2009 при
здійсненні будівництва житлового
будинку з об'єктами
соціально-побутової сфери на перетині
вул. Антоновича та вул.
Володимиро-Либідської у
Голосіївському районі м. Києва, суд
приходить до висновку про
правомірність та обґрунтованість
прийнятої відповідачем постанови від 20
травня 2014 року № 143/14/7/26-9/2005/02/2 про
накладення на позивача штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності на підставі п. 8 ч. 3 статті 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності».

Відповідно до статті 161 КАС України, під
час прийняття постанови суд вирішує
наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці данні
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів та
висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України, матеріалів справи, суд
приходить до висновку про те, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню,
оскільки відповідачем було доведено
правомірність прийнятого ним рішення

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-12, 71, 122, 128, 158-163 КАС України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Будівельно-консалтингова фірма
«Граніт» до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про визнання нечинною
(недійсною) та скасування постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 20
травня 2014 року № 143/14/7/26-9/2005/02/2 -
відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254
КАС України, набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови за
правилами, встановленими статтями 185-187
КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
П.В. Вовк