Справа № 810/3635/14
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року №810/3635/14

Приміщення суду за адресою: місто Київ,
бульвар Лесі Українки, 26, зал судових
засідань № 1018

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Леонтовича А.М.

при секретарі -
Бончевій О.С.

за участю представників сторін:

від позивача:
Михалюк О.І. (за довіреністю)

від відповідача:
не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом до проТовариства з
обмеженою відповідальністю "Егерзунд
Україна" Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Егерзунд Україна»
(далі - позивач) звернулось до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - відповідач) про
скасування податкового
повідомлення-рішення Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від 8
лютого 2014 року №.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є незаконним,
оскільки податковий орган дійшов
помилкових висновків про наявність у
ТОВ "Егерзунд Україна" зобов'язань щодо
нарахування, утримання та
перерахування до бюджету податку на
доходи фізичних осіб за фізичних
осіб-підприємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Звертав увагу, що товариство не
перебувало у трудових,
цивільно-правових або господарських
відносинах із вказаними фізичними
особами-підприємцями та не сплачувало
на їх користь жодних коштів, отже
позивач не мав статусу податкового
агента по відношенню до зазначених
осіб. Таким чином, ТОВ «Егерзунд
Україна», не зобов'язано подавати
податкові розрахунки форми 1-ДФ,
відносно ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надав суду
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що посадові особи
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області при проведенні перевірки
позивача та оформленні її результатів
діяли на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
законодавством України.

Стверджує, що податкове
повідомлення-рішення є обґрунтованими,
оскільки позивачем, усупереч вимог
податкового законодавства, податковий
розрахунок за формою 1-ДФ подано з
неповними даними про суми доходу
нарахованого (сплаченого) на користь
фізичної особи-підприємця.

Розгляд справи відповідач просив
здійснювати за відсутності
уповноваженого представника на
підставі наявних у матеріалах справи
доказах.

Заслухавши думку позивача, суд ухвалив
здійснювати розгляд справи за
відсутності представника відповідача,
повідомленого належним чином.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, врахувавши норми закону, які
діяли на момент виникнення
правовідносин між сторонами, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Егерзунд Україна" 19
березня 2009 року зареєстроване
виконавчим комітетом Бориспільської
міської ради Київської області як
юридична особа, що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи Серія А01 №334289 (а.с. 80).

Відповідно до матеріалів справи,
посадовими особами Бориспільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області, на
підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1
статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 та пункту 82.1 статті 82
Податкового кодексу України проведено
планову виїзну перевірку ТОВ «Егерзунд
Україна» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 1 жовтня 2010
року по 31 грудня 2012 року.

Результати перевірки позивача
оформлено актом від 16 січня 2014 року
№9/22-1/36230096 (далі - акт перевірки)(а.с. 11-59).

У ході перевірки податковим органом
встановлено, що позивачем податковий
розрахунок форми 1-ДФ за 4 квартал 2010
року, 4 квартал 2011 року та 1 квартал 2012
року подано з неповними даними про суми
доходу нарахованого (сплаченого) на
користь фізичної особи-підприємця, чим
порушено абзац «б» пункту 19.2 статті 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» та абзац «б» пункту 176.2
статті 176 Податкового кодексу України

Так, відповідач відмічає, що ТОВ
"Егерзунд Україна", відповідно до
наданих для перевірки документів,
співпрацювало з фізичними особами -
підприємцями.

Водночас, у податковому розрахунку
форми № 1 -ДФ не відображено
нарахований та виплачений доход
фізичній особі - підприємцю згідно
авансових звітів працівників ОСОБА_4,
ОСОБА_5.:

за 4 квартал 2010 року: ОСОБА_2, РНОКПП
НОМЕР_1 в сумі 250 грн. отримано за
проживання - квитанція серія 08-ААГ №088440
від 09.12.2010р. на суму 250грн.;

за 4 квартал 2011 року: ОСОБА_3, РНОКПП
НОМЕР_2 в сумі 30 грн. отримано за продажу
клею РРО-2 - товарний чек б/н від 06.10.2011
року на суму 30 грн.;

за 1 квартал 2012 року: ОСОБА_3, РНОКПП
НОМЕР_2 в сумі 70 грн. отримано за продажу
клею РРО-2 - товарний чек б/н від 19.03.2011
року на суму 70 грн.

На підставі висновків акту перевірки,
Бориспільською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Київській
області прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від 8
лютого 2014 року №, відповідно до
якого, за подання податкового
розрахунку форми 1-ДФ з неповними
даними, застосовано штраф у розмірі 510,00
грн. (а.с. 10).

Рішеннями Головного управління
Міндоходів у Київській області від 19
квітня 2014 року №1029/10/10-36-10-01-04/217 та
Міністерства доходів і зборів України
від 22 травня 2014 року №3069/6/99-99-10-01-03-15,
скарги позивача на висновки акту
перевірки та прийняте на їх основі
податкове повідомлення-рішення,-
залишені без задоволення (а.с. 64-69).

Не погоджуючись із висновками
податкового органу та рішенням, якими
до ТОВ "Егерзунд Україна" застосовані
штрафні санкції, позивач звернувся до
суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Законодавчим актом, який регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства є
Податковий кодекс України від 2 грудня
2010 року № 2755-VI.

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Відповідно до пункту 51.1 статті 51
Податкового кодексу України
податковий агент зобов'язаний подавати
у строки, встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податків, а також сум нарахованого та
утриманого з них податку контролюючому
органу за місцем свого обліку.

Згідно з підпункту 168.1.1. пункту 168.1
статті 168 Податкового кодексу України,
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 176.2 статті 176 Податкового
кодексу України передбачено, що особи,
які відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

Згідно пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України
визначено, що особи, які відповідно до
цього Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані подавати у строки,
встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку до контролюючого органу за
місцем свого розташування. Такий
розрахунок подається лише у разі
нарахування сум зазначених доходів
платнику податку податковим агентом
протягом звітного періоду.
Запровадження інших форм звітності з
зазначених питань не допускається.

Відповідно до пункту 119.2 статті 119
Податкового кодексу України
неподання, подання з порушенням
встановлених строків, подання не у
повному обсязі, з недостовірними
відомостями або з помилками податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку - тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Зміст процитованої норми вказує на
можливість накладення штрафу за
неподання, подання з порушенням
встановлених строків, подання не у
повному обсязі, з недостовірними
відомостями або з помилками податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку.

При цьому суб'єктом відповідальності в
даному випадку може бути платник
податків - податковий агент.

Відповідно до пункту 18.1 статті 18
Податкового кодексу України,
податковим агентом визнається особа,
на яку цим Кодексом покладається
обов'язок з обчислення, утримання з
доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.

Як визначає підпункт 14.1.180 пункту 14.1
статі 14 Податкового кодексу України,
податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - це юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Таким чином, обов'язок подання
податкового розрахунку суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу виникає виключно
у податкового агента, який нараховує
(сплачує) доходи фізичній особі.

Пунктом 177.8 статті 177 встановлено, що
під час нарахування (виплати) фізичній
особі - підприємцю доходу від
здійснення нею підприємницької
діяльності, суб'єкт господарювання
та/або самозайнята особа, які
нараховують (виплачують) такий дохід,
не утримують податок на доходи у
джерела виплати, якщо фізичною особою -
підприємцем, яка отримує такий дохід,
надано копію документу, що підтверджує
її державну реєстрацію відповідно до
закону як суб'єкта підприємницької
діяльності. Це правило не
застосовується в разі нарахування
(виплати) доходу за виконання певної
роботи та/або надання послуги згідно з
цивільно-правовим договором, коли буде
встановлено, що відносини за таким
договором фактично є трудовими, а
сторони договору можуть бути
прирівняні до працівника чи
роботодавця відповідно до підпунктів
14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Виходячи з аналізу вказаних правових
норм, суб'єкт господарювання юридична
особа зобов'язана подавати
контролюючому органу податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку, будучи податковим агентом у
відношенні таких платників-фізичних
осіб при умові перебування останніх у
трудових відносинах з юридичною
особою. У випадку нарахування фізичним
особам суми доходу від здійснення
підприємницької діяльності, які у
встановленому порядку зареєстровані
суб'єктами підприємницької діяльності,
юридична особа не виступає податковим
агентом та, відповідно, не має обов'язку
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV
Податкового кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи,
працівником ТОВ «Егерзунд Україна»
ОСОБА_4 було придбано у ФОП ОСОБА_2
послуги з проживання, що
підтверджується квитанцією серія 08-ААГ
№ 088440 (а.с. 115) та рахунком-фактурою №
СФ-0003602 від 9 грудня 2010 року на суму 250
грн. (а.с. 123).

Відповідно до пояснень представника
позивача, придбання ОСОБА_4 послуг з
проживання обумовлено відрядженням у
період з 9 грудня 2010 року по 11 грудня 2010
року до м. Сімферополь, про що свідчить
відповідний лист з відмітками про
вибуття у відрядження, прибуття в пункт
призначення, вибуття з них і прибуття
до місця постійної роботи (а.с. 116).

Як свідчить звіт про використання
коштів, виданих на відрядження або під
звіт від 13 грудня 2010 року №109 (а.с. 117) та
квитанція серія 08-ААГ № 088440 від 9
грудня 2010 року, копії яких знаходяться
в матеріалах справи, ТОВ «Егерзунд
Україна», було відшкодовано ОСОБА_4
кошти у розмірі 340,00 грн., у тому числі 250
грн. послуги за проживання, у зв'язку із
службовим відрядженням

Судом також встановлено, що
працівником ТОВ «Егерзунд Україна»
ОСОБА_5 було придбано у ФОП ОСОБА_3
книгу РРО у кількості 2 штуки та
канцелярські товари (клей) що
підтверджується товарними чеками від 19
березня 2012 року на суму 70 грн. та від 6
жовтня 2011 року на суму 30,00 грн. (а.с. 118,
119). Суму понесених ОСОБА_5 витрат,
відповідно до зазначених чеків (202,20
грн.) ТОВ «Егерзунд Україна», на
підставі звіту про використання
коштів, виданих на відрядження або під
звіт № 27 від 19 березня 2012 року та №80
від 6 жовтня 2011 року, компенсовано
ОСОБА_5 (а.с. 120-121).

Суми нарахованого та сплаченого доходу
та утриманого з нього податку на доходи
фізичних осіб щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5
було відображено у податковому
розрахунку сум доходу,
нарахованого(сплаченого) на користь
платників податку, і сум утриманого з
них податку за 4 квартал 2010 року, 4
квартал 2011 року та 1 квартал 2012 року (а.с.
70-75).

Таким чином, у перевіряємому періоді
ТОВ «Егерзунд Україна» не мало
господарських, цивільно-правових або
трудових відносин з ФОП ОСОБА_3 та ФОП
ОСОБА_2, оскільки акт перевірки не
містить, а судом не встановлено
обставин, які б підтверджували, що ТОВ
«Егерзунд Україна» здійснювало на
користь ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2,
виплату будь-яких доходів.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач лише відшкодовував своїм
працівникам понесені ними витрати, у
тому числі у зв'язку з відрядженням, що
виключає обов'язок подання ТОВ
«Егерзунд Україна» податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку, оскільки останній не є
податковим агентом у межах спірних
правовідносин.

У свою чергу, відповідачем не наведено,
а судом не встановлено у межах спірних
правовідносин обставин, які б
підтверджували, що ТОВ «Егерзунд
Україна» є податковим агентом.

Зазначена позиція також узгоджується
із приписами підпункту165.1.11 пункту 165.1
статті 165 Податкового кодексу України,
яка встановлює, що до загального
місячного (річного) оподатковуваного
доходу платника податку не включаються
кошти, отримані платником податку на
відрядження або під звіт і розраховані
згідно із пунктом 170.9 статті 170 цього
Кодексу.

Відповідно до підпункту 170.9.1 пункту
170.9 статті 170 Податкового кодексу
України передбачено, що податковим
агентом платника податку під час
оподаткування суми, виданої платнику
податку під звіт та не повернутої ним
протягом встановленого підпунктом 170.9.2
цього пункту строку, є особа, що видала
таку суму, а саме: а) на відрядження - у
сумі, що перевищує суму витрат платника
податку на таке відрядження,
розрахованій згідно з розділом ІІІ
цього Кодексу; б) під звіт для виконання
окремих цивільно-правових дій від
імені та за рахунок особи, що їх видала,
- у сумі, що перевищує суму фактичних
витрат платника податку на виконання
таких дій.

Тобто, особа, яка видала платнику суму
під звіт, набуває статус податкового
агента лише у випадку не повернення
платником податку протягом
встановленого строку отриманої ними
суми на відрядження або під звіт.

Крім того, відповідно до матеріалів
справи, ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 у
перевіряємому періоді були у
встановленому порядку зареєстровані
як фізичні особи-підприємці та
перебували на спрощеній системі
оподаткування самостійно нараховували
та здійснювали сплату за себе єдиного
податку, про що свідчать відповідні
свідоцтва та квитанції про
перерахування податку до бюджету (а.с.
107-114)

Отже, оскільки наявними у матеріалах
справи доказами підтверджується факт
реєстрації ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 в
якості фізичних осіб-підприємців, та за
відсутності факту виплати ТОВ
«Егерзунд Україна» на користь вказаних
осіб будь-яких доходів, висновок
відповідача про неповноту та
недостовірність даних податкових
розрахунків форми 1-ДФ є безпідставним.

Враховуючи викладене, за відсутності
порушень, які б могли бути підставою
для визначення ТОВ «Егерзунд Україна»
суми грошового зобов'язання, у тому
числі застосування штрафних санкцій,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, коли судом здійснюється
розгляд справ про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, у яких обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду достатніх належних і
доказів, які б спростовували б
твердження позивача, отже не доведено
правомірності своїх рішень.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, що були чинними
на момент виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зважаючи
на взаємний та достатній зв'язок
доказів у їх сукупності, та враховуючи,
що позивачем доведено безпідставність
та необґрунтованість виявлених
порушень, суд дійшов до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 9, 14, 70, 71, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 8 лютого 2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Егерзунд Україна»
(ідентифікаційний код 36230096) судовий
збір у розмірі 183 (сто вісімдесят три)
гривні.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі проголошення
лише вступної та резолютивної частини
постанови або прийняття постанови у
письмовому провадженні - протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Леонтович А.М.

Повний текст постанови
виготовлено 1 липня 2014 року.