Справа № 872/13348/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2014 рокусправа № 808/6064/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року

у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Проммехлит" до
Державної податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариства з обмеженою
відповідальністю "Проммехлит" (далі -
ТОВ "Проммехлит") звернувся до суду з
позовом до відповідача Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби (далі ДПІ
в Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя), в якому просив суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення №/359 від
17.06.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошових зобов'язань з податку на
додану вартість у загальному розмірі
1380 грн., з яких 920 грн. основного платежу,
460 грн. штрафних санкцій.

Відповідач адміністративний позов не
визнав, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року позов задоволено, визнане
протиправним та скасоване прийняте
відповідачем податкове повідомлення -
рішення №/359 від 17.06.2013 року, на
користь позивача стягнено судовий збір
в сумі 114,71 грн.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач ДПІ в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В судовому засіданні встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ТОВ "Проммехлит" зареєстрований в ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя як платник податку на додану
вартість.

Відповідачем ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Проммехлит" з питань документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків ТОВ
"ТЕХНОПРОМГРУП" за період лютий 2012 року,
про що складено акт № 136/22-1421/36277286 від
17.05.2013 року.

Відповідно до викладених в акті
перевірки висновків, позивач порушив
пп.14.1.36, п.14.1.181 ст.14, п.44.1, п.44.3, п.44,6 ст.44,
п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200, ст.201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VІ (зі змінами та
доповненнями), підприємством занижено
суму податку на додану вартість з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду за лютий 2012 року у загальному
розмірі 920 грн., про що складено акт
№136/22-1412/36277286 від 17.05.2013 року.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення №/359 від
17.06.2013 року за формою "Р", яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
на суму 1380 грн.. за основним платежем в
сумі 920 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в сумі 460 грн.

Позивач оскаржив зазначене податкове
повідомлення-рішення в судовому
порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.3 ст. 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

При цьому, п.200.1 ст.200 ПК України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Статтею 201 ПК України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну , складену за
вибором покупця (отримувача).

Таким чином, витрати для цілей
визначення податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Із матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ "Проммехлит" та контрагентом ТОВ
"ТЕХНОПРОМГРУП" укладено договір
оренди виробничого обладнання №1523 від
01.11.2010 року.

Відповідно до п.201.7 ст.201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим
кодексом України встановлено
вичерпний перелік документів
(податкова накладна, митна декларація,
товарний чек, інший платіжний чи
розрахунковий документ), на підставі
яких у платника податків виникає право
на включення відповідних сум до
податкового кредиту.

Пунктами 201.8. та 201.9. ст. 201 Податкового
кодексу України встановлено, що право
на нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Не дає права на віднесення сум податку
до податкового кредиту податкова
накладна, виписана платником,
звільненим від сплати податку за
рішенням суду, після набрання чинності
таким рішенням суду.

Із матеріалів справи видно, що
зазначений договір був спрямований на
реальне настання правових наслідків та
набуття сторонами цивільних прав та
обов'язків, що обумовлені ним, оскільки
надання контрагентом ТОВ
"ТЕХНОПРОМГРУП" за вищезазначеним
договором послуг та здійснення
позивачем оплати по договору оренди
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
оформленими у відповідності із Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.1999 року, а саме: видатковою та
податковою накладними, актом
прийому-передачі обладнання,
рахунком-фактурою, актом
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів,
оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 104 необоротних активів,
товарно-транспортною накладною,
платіжними документами по оплаті
договору оренди.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивачем до складу податкового
кредиту за лютий 2012 року віднесено суми
ПДВ по виписаній ТОВ "ТЕХНОПРОМГРУП"
податковою накладною №115 від 21.02.2012
року на загальну суму 5520 грн.

В ході проведення перевірки посадовим
особам відповідача зазначені
податкові накладні були надані та
досліджені, їх невідповідність вимогам
чинного законодавства не встановлена,
що підтверджується змістом Акту
перевірки.

Сума ПДВ за зазначеною податковою
накладною позивачем правомірно
включена до складу податкового кредиту
за лютий 2012 року, та відображена у
реєстрі отриманих податкових
накладних, оскільки чинне податкове
законодавство України не ставить в
залежність право сторони в договорі на
податковий кредит від проведення
перевірок податкового обліку (стану)
інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету.
Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб, а також наявності та
змісту правових взаємовідносин цих
осіб між собою.

Матеріалами справи доведений факт
дійсного виконання позивачем та його
контрагентом господарської угоди,
позивач не мав підстав вважати
діяльність зазначеного контрагента
ТОВ "ТЕХНОПРОМГРУП" протиправною, так
як на час дії угоди контрагент позивача
був зареєстрований в установленому
порядку як платник ПДВ, мав право
виписувати та надавати податкові
накладні, не був виключений із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що позивач виконав
передбачені чинним податковим
законодавством умови щодо
підтвердження свого права на
податковий кредит та має документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту по операції з
контрагентом ТОВ "ТЕХНОПРОМГРУП", а
тому висновки податкового органу щодо
завищення бюджетного відшкодування за
лютий 2012 року з податку на додану
вартість згідно податкового
повідомлення - рішення №/359 від
17.06.2013 року в сумі основного платежу 920
грн. є неправомірними.

Неправомірність визначення
відповідачем суми грошового
(податкового) зобов'язання за
наслідками перевірки обумовлює
відсутність правових підстав згідно
чинного податкового законодавства для
застосування штрафних санкцій у
розмірі 460 грн.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи те, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України , суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
визнання протиправним та скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення є обґрунтованим
та вірним.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
адміністративної справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова