Справа № 814/4281/13-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/4281/13-а

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Жовтневої об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
11.11.2013 року по справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Жовтневої об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2013 року ФОП ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до Жовтневої
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що перевірка з питань
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства ФОП ОСОБА_1
була проведена з порушенням процедури,
визначеної приписами податкового
кодексу України. Під час проведення
перевірки податківцями не були
дослідженні документи первинного
бухгалтерського обліку, а висновки ДПІ
ґрунтуються виключно на особистих
припущеннях інспекторів. Окрім того,
при прийнятті рішення про винесення
податкових рішень повідомлень ДПІ
використали норми закону, які за дією у
часі не співпадають з періодом
перевірки оскільки на час виникнення
правовідносин між позивачем та його
контрагентами норми Податкового
Кодексу, на які посилається ДПІ при
винесенні ППР, не існували. На підставі
вищевикладеного, позивач вважав, що
податкові рішення повідомлення
винесенні неправомірно та належать
скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.11.2013 року
позов задоволено. Скасовано податкові
повідомлення-рішення Жовтневої
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області від
23.05.2013р. №, від 23.05.2013р. № , від
12.08.2013р. № 000111700, від 12.08.2013р.
№.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Жовтнева
об'єднана Державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області в апеляційній
скарзі зазначає про невідповідність
висновків суду обставинам справи. При
цьому апелянт вважає, що судом допущено
порушення матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті. У зв'язку з чим в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із відмовою в задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
повідомленнями про вручення почтових
відправлень, однак в судове засідання
вони не з'явилися, поважність своєї
неявки суду не повідомили, тому
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до вимог ст.197
КАС України за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ДПІ було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 по
31.12.2011р.

Перевіркою встановлено, та зафіксовано
в акті перевірки від 25.04.2013 року
№ 181/17/НОМЕР_2, що ФОП ОСОБА_1 занижено
валовий дохід за 4-й квартал 2010 року, 2011
рік на суму 666278,01 грн., занижено податок
на доходи фізичних осіб за 4-й квартал
2010 року, 2011 рік на суму 102071,34 грн.,
занижено податок на додану вартість за
період з 01.10.2011р. по 31.12.2011 на суму 133255,60
грн., не проведено розрахункових
операцій через зареєстрований,
опломбований у встановленому порядку
реєстратор розрахункових операцій
суми отриманого доходу 666278,01 грн.

На підставі акту перевірки були
винесені податкові
повідомлення-рішення №
№ від 23.05.2013р., яким визначено
штрафні санкції за незастосування РРО
у сумі 1,00 грн.; № від 23.05.2013р., яким
визначено суму податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб за основним платежем -
9726,05 грн., за штрафними санкціями - 2424,77
грн., загальна сума - 12150,82 грн.; №
від 23.05.2013р., яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем -
133255,60 грн., за штрафними санкціями - 19174,00
грн.

Вказані податкові повідомлення
рішення були оскаржені позивачем в
адміністративному порядку. За
результатами розгляду скарги було
винесено Рішення від 31.07.13р.
рб37/10/14-29-10-02-10, яким податкові
повідомлення-рішення від 23.05.2013р.
№, залишені без змін,
податкове повідомлення-рішення від
23.05.2013р. № скасовано в частині
застосування штрафної фінансової
санкції з податку на доходи фізичних
осіб у сумі 241, 91 грн.

Разом з тим, внаслідок розгляду скарги,
позивачу були направлені податкові
повідомлення-рішення:

- № від 12.08.2013р., про визначення
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб - 12426,05 грн.,
штрафних санкцій - 2182,86 грн.;

- № від 12.08.2013р., про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість - 0 грн., штрафних
санкцій -1366,00 грн.

В наказі на перевірку та в направлені
на перевірку була визначена форма
перевірки "позапланова виїзна
перевірка", що також підтверджується
Актом перевірки (а.с.21). Однак за місцем
знаходження суб'єкта господарювання
інспектори не виходили, та перевірку
фактично провели в приміщенні
Жовтневої ОДПІ, що саме зафіксовано в
акті перевірки (а.с.21).

Окрім того, в матеріалах справи
відсутні будь-які докази, що наказ на
проведення перевірки та направлення
вручалися позивачу до початку
перевірки, що є порушенням вимог ст.20,75
Податкового Кодексу України.

Згідно частини 1 підпункту 75.1.2 пункту
75.1 статті 75 Податкового кодексу
України, які передбачають, що
документальною перевіркою вважається
перевірка, яка проводиться на підставі
первинних документів, які
використовуються в бухгалтерському та
податковому обліку і пов'язані з
нарахуванням і сплатою податків та
зборів.

Відповідно приписів пункту 7 розділу 1,
та пункту 3.2.2 розділу 2 «Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок щодо дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, платниками податків
- фізичними особами», затвердженого
наказом Державної податкової служби
України від 24.12.2010р. №1003,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 19.01.2011р. за № 70/18808,
факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, необхідно викладати
в акті документальної перевірки чітко,
об'єктивно та у повній мірі, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані за обліком
та підтверджують наявність зазначених
фактів. Попри це, в тексті Акту
перевірки жодні посилання на первинні
документи та регістри обліку відсутні.

В матеріалах справи міститься копії
супровідного листа від 04.12.2012 року та
від 10.01.2013 року (а.с.79-80) про те, що
позивачем до ДПІ надавалися книги
обліку відвідувачів готелю та книги
форми 10 реєстрації доходів та витрат
ФОП ОСОБА_1, а також банківські виписки.

Як вбачається з Акту перевірки (а.с.24),
при проведенні перевірки були
використані наступні документи:
облікова справа; свідоцтво про
державну реєстрацію підприємницької
діяльності ;інформація на ФОП ОСОБА_1,
отримана з центральної бази даних
державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суми виплачених доходів;
звіти суб'єкта малого підприємництва -
фізичної особи платника єдиного
податку за 01.01.2010р. по 31.12.2011р.

Таким чином, при проведенні перевірки
контролюючий орган провів аналіз
наданих Іваніковим декларацій за 2010-2011
рік, значення яких вказав у графі 3
таблиці на сторінці Акту перевірки 5
(а.с.25), а виникнення значень у графі 4
"дані перевірки" суду не є зрозумілими
та не доведені відповідачем. Не
зазначено це й в акті перевірки, однак є
тільки посилання на відомості з
центральної бази даних державного
реєстру фізичних осіб про суми обсягу
виручки.

Відповідно до п. 1.2 Положення "Про
ведення касових операцій в
національній валюті в Україні",
затвердженого постановою правління
Національного банку України від
15.12.2004р. №637, оприбуткування готівки -
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Нормою пункту 4.2 "Положення про ведення
касових операцій в національній валюті
в Україні", передбачено, що підприємці
касової книги не ведуть.

Відповідно до п. 1.2 даного "Положення"
Книга обліку доходів і витрат -
документ установленої форми, що
застосовується відповідно до
законодавства України для
відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат установлено Державною
податковою адміністрацією України.

Суд першої інстанції також чітко
обґрунтував, що необхідність
дослідження Книги обліку доходів та
витрат обумовлюється тим, що
здійснення записів у даній книзі є
оприбуткуванням отриманої готівки. А
факт отримання готівки, відповідно до
вимог частини 5 статі 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від
03.07.1998 р. № 727/98, визначає дату та розмір
отриманого доходу.

Крім того, посилання перевіряючих на
дані, взяті із центральної базі даних
державного реєстру фізичних осіб ДПС
України, не можна вважати достовірним
доказом для обґрунтування нарахування
штрафних санкцій, оскільки не існує
жодного законодавчого акту, який би
визначав інформацію про доходи
підприємців, що містяться в
центральній базі даних державного
реєстру фізичних осіб ДПС України, як
фактично отриману виручку та критерій
правильності ведення обліку доходів
підприємцем.

Також висновки ДПІ щодо перевищення
позивачем обсягу перевищення
дозволеного річного обсягу виручки від
реалізації продукції встановленого
Указом Президента № 727/98 також
спростовуються копіями виписок з
банків по розрахункових рахункам
позивача (а.с101-105).

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Жовтневої об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.11.2013 року -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили в порядку, встановленому
частиною 5 статті 254 КАС України, і може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Адміністративного Суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Федусик А.Г.