Справа № 146/920/14-а
Суддя: Семко Г. В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/920/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.
смт. Томашпіль

Суддя Томашпільського районного суду
Вінницької області Семко Г.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з цим позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Томашпільському районі Вінницької
області (далі - УПФ) про визнання дій
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій, посилаючись на те, 30
вересня 2010 року він перебуває на обліку
в Управлінні пенсійного фонду України
у Томашпільському районі і як суддя у
відставці одержує щомісячне грошове
довічне утримання в розмірі 90 %
заробітку судді. При виході у відставку
його заробіток складав 9080 гривень і
відповідно заробітку йому щомісячно
виплачується довічне грошове
утримання в розмірі 8172 грн.

12.05.2010 року позивачеві виповнилося 65
років і згідно Конституції України він
з 13.05.2010 року підлягав виходу у
відставку.

Позивач вказує, що оскільки
правовідносини між ним та відповідачем
виникли під час дії Закону України «Про
статус судів» від 15.12.1992 року, ним було
набуто згідно вказаного закону право
на перерахунок довічного грошового
утримання суддів. Згідно цього ж Закону
йому було нарахована одночасна вихідна
допомога в розмірі 37 заробітних плат, а
не 10- ти як це передбачено новим
законодавством. Відповідно до ЗУ «Про
судоустрій та статус суддів» від 07.10.2010
р. правова норма щодо обчислення
розміру довічного грошового утримання
судді у відставці виходячи з розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді, зберігається і
знайшла своє відображення у ст. 138 ч.3
цього Закону. ОСОБА_1 вказує, що за своїм
змістом та метою зазначені правові
норми ідентичні, оскільки в обох розмір
довічного грошового утримання суддів у
відставці залежить від розміру
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді.

З 1 грудня 2013 року змінено розмір
посадових окладів працюючих суддів і
бік їх збільшення. Позивач вважає, що
зазначена обставина є підставою для
перерахунку його раніше обрахованого
довічного грошового утримання судді у
відставці. 4 квітня 2014 року позивач
направив відповідачу довіку про розмір
заробітної плати, видану апеляційним
судом Вінницької області від 20.03.2014
року для перерахунку його довічного
грошового утримання. Однак йому було
відмовлено у проведенні перерахунку.

В зв'язку з вищевказаним ОСОБА_1
вимушений звернутися до суду та
просить суд та просить визнати
протиправними дії та бездіяльність
управління Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі щодо відмови у
проведенні перерахунку його довічного
грошового утримання судді у відставці;
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату щомісячного
грошового утримання судді у відставці
відповідно до вимог ч.3 ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» з
урахуванням заробітної плати,
працюючого судді з 1 грудня 2013 року по
день припинення такого права без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання; зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити одноразово
різницю між перерахованим і фактично
виплаченим довічним грошовим
утриманням за період з 1 грудня 2013 року
по день припинення такого права;
стягнути з відповідача на його користь
судові витрати.

Ухвалою від 18 червня 2014 року по справі
було призначено розгляд справи в
порядку скороченого провадження.

Від представника УПФ у Томашпільському
районі Вінницької області надійшло до
суду письмове заперечення на позов, в
якому позовні вимоги не визнають
заперечують проти їх задоволення,
посилаючись на те, що з 01 грудня 2013 року
було змінено порядок оплати праці
суддям, а не підвищено посадові оклади
державним службовцям, у визначеному
законом порядку, тому для перерахунку
пенсії позивачу ОСОБА_1 немає законних
підстав.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є професійним суддею у
відставці.

Згідно протоколу 129372 від 08.10.2010 р. УПФ
йому біло призначено довічне грошове
утримання судді у відставці. Також
встановлено, що позивач звертався до
відповідача з заявою про перерахунок
довічного грошового утримання, проте
йому було відмовлено, посилаючись на
те, що перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці стосується
лише суддів Конституційного Суду
України (а.с.4).

Згідно наданої до матеріалів справи
довідки Апеляційного суду Вінницького
області від 20.03.2014 р. № 332/5/2014 заробітна
плата, яка враховується при
призначенні (перерахунку) довічного
грошового утримання суддям у
відставці, складає - 24116,40 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України
передбачено, що незалежність і
недоторканість суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту, до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.
При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07 липня
2010 року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Частиною 1 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
встановлено, що судді, який вийшов у
відставку, при досягненні пенсійного
віку виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про державну службу", або за його
вибором, щомісячне довічне грошове
утримання.

Згідно з ч. 3 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання,
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Частиною 4 ст. 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
передбачено, що у разі зміни розміру
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок.

Відповідно до ст. 129
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за вислугу років, перебування на
адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Таким чином, розмір довічного
грошового утримання безпосередньо
пов'язаний із розміром заробітної
плати суддів відповідних судів.

Як зазначив Конституційний Суд України
у мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011, щомісячне
довічне грошове утримання судді є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу. Правова природа щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та щомісячного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття -
однорідними та взаємопов'язаними.
Щомісячне грошове утримання судді,
який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

В свою чергу, норми статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" безпосередньо пов'язують
виплату довічного грошового утримання
судді у відставці з грошовим
утриманням судді, який працює на
посаді, яку займав позивач до виходу у
відставку, що зумовлює проведення
перерахунку довічного грошового,
утримання судді у відставці при зміні
розміру суддівської винагороди
працюючого судді.

Згідно з ч. 5 ст. 109 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" за суддею
звільненого за його заявою у відставку
зберігається звання судді та гарантії
недоторканості, встановлені для суддів
до виходу у відставку. Відтак, працюючі
судді та судді у відставці судів
загальної юрисдикції не повинні
ставитися у менш вигідне становище в
питання пенсійного забезпечення, а
саме - нарахування та виплати довічного
грошового утримання суддям у відставці
порівняно з суддями Конституційного
Суду України.

Вказана правова позиція викладена в
рішенні Конституційного Суду України
№ З-рн/2013 від 03 червня 2013 року.

У відповідності до ст. 6.4. Європейської
хартії про статус суддів суддя, що
досяг встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади, яку займав протягом певного
часу, повинен отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути як можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Статтею 5 КАС України передбачено, що
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно як до Законів
України, так і міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.
Звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.

Посилання відповідача, що Законом
України "Про судоустрій і статус
суддів" не передбачено проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддям, які
виплачуються органами Пенсійного
фонду України, суд вважає
безпідставними, оскільки згідно п. 1.2.
ч. 1 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах від 30 квітня
2002 № 8-2, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 21 травня 2002 року,
відповідач у своїй діяльності
керується Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, Положенням
про Пенсійний фонд України,
затвердженим Указом Президента
України від 01 березня 2001 року №121,
постановами правління та наказами
Фонду, наказами та розпорядженнями
регіональних управлінь.

Наведеним положенням держава
делегувала Пенсійному фонду України
право призначати, виплачувати та
перераховувати щомісячне грошове
утримання суддям у відставці.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про наявність у позивача
права на перерахунок довічного
грошового утримання судді у відставці
в розмірі, встановленому ст. 129, ч. 3 ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів".

Разом з тим, згідно частини 2 статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про пропущення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України, право позивача на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у відповідності до ч. 3 ст. 138 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" відповідно нових умов оплати
праці суддів, працюючих на відповідних
посадах підлягає захисту за період з 18
грудня 2013 року, оскільки позов подано
до суду 18 червня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 9, 10, 11, 99, 159, 160-163, 183-2 КАС України,
суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
управління Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області у перерахунку щомісячного
довічного утримання судді у відставці
ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів".

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Томашпільському районі
Вінницької області провести
перерахунок та виплату щомісячного
довічного утримання судді у відставці
ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 3 ст. 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" з урахуванням заробітної плати,
працюючого судді з 18 грудня 2013 року по
день припинення такого права без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Томашпільському районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити одноразово ОСОБА_1 різницю
між перерахованим та фактично
виплаченим довічним грошовим
утриманням з 18.12.2013 року по день
припинення такого права.

В задоволенні адміністративного
позову в іншій частині відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові
витрати, а саме судовий збір у розмірі
73 грн. 08 коп. з Державного бюджету
України.

Апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Томашпільський районний суд
Вінницької області. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Г.В. Семко