Справа № 2-а-2035/11/2110
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-2035/11/2110

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Заболотний Володимир Миколайович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.,
Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Херсона на
постанову Дніпровського районного
суду м. Херсона від 20 травня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м.
Херсона про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії, як інваліду 2-ї
групи, учаснику ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, 1 категорії, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2011 року ОСОБА_1
звернувшись до Дніпровського
районного суду м. Херсона з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Херсона, просив
суд визнати неправомірною
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування та не виплати основної та
додаткової пенсії у розмірі
встановленому Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати відповідача провести
перерахунок і виплату з 27 жовтня 2010
року основної пенсії, виходячи з її
розміру 8 мінімальних пенсій за віком,
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з її
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням розмірі мінімальної
пенсії за віком, встановленого ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постановою від 20 травня 2011 року,
ухваленою в порядку скороченого
провадження, Дніпровський районний суд
м. Херсона задовольнив
адміністративний позов:

- визнав неправомірною
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування позивачу основної
(державної) пенсії за період з 27 жовтня
2010 року, у розміру установленому ч. 4 ст.
54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

- визнав неправомірною
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування позивачу додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за
період з 27 жовтня 2010 року, в розмірі
встановленому ст. 50, ст. 67 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язав відповідача
здійснити перерахунок призначеної
позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1, державної
пенсії з 27 жовтня 2010 року виходячи з
розмірів мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням вимог ст.
ст. 54, 67 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до збільшення
розміру мінімальної пенсії за віком
встановленого Законом, та провести
доплату недоплаченої основної пенсії;

- зобов'язав відповідача
здійснити перерахунок призначеної
позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
установивши її розмір 75% пенсії за
віком, з 27 жовтня 2010 року з урахуванням
вимог ст. ст. 54, 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
відповідно до збільшення розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленого Законом, та провести
доплату недоплаченої додаткової
пенсії.

Не погоджуючись з постановою суду
управління Пенсійного фону України в
Дніпровському районі м. Херсона подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги,
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права, оскільки пенсійні
виплати позивачу проводились у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Також апелянт вважає, що суд
першої інстанції допустив порушення
норм процесуального права, оскільки
позивач пропустив строк звернення до
суду, встановлений ст. 99 КАС України.

ОСОБА_1 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав.

Ухвалюючи постанову про
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції встановив, що ОСОБА_1 має
статус особи, що постраждала внаслідок
аварії на ЧАЕС, 1 категорії, є інвалідом
ІІ групи, перебуває на обліку у
відповідача та отримує пенсію по
інвалідності, відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Досліджуючи питання дотримання
позивачем строку звернення до суду, суд
першої інстанції встанови, що на спірні
правовідносини, в силу ст. 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
ст. 268 ЦК України, строки звернення не
поширюються.

Оскільки основна та додаткова
пенсія нараховувались та
виплачувались позивачу у розмірах
менших ніж встановлено законом, а
нормативно-правові акти КМУ мають
меншу юридичну силу ніж Закон, суд
першої інстанції дійшов висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову в повному обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Сторонами по справі не оспорюється той
факт, що позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом ІІ
групи, віднесений до 1 категорії,
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що також підтверджено матеріалами
справи (а.с. 3, 4-6, 7, 10).

Предметом спору є розміри пенсійних
виплат, які позивач отримує з 27 жовтня
2010 року, а саме:

- розмір державної пенсії, який,
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком;

- розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, який, відповідно до
ст. 50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», має становити 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Також сторонами по справі не
оспорюється той факт, що позивач
отримує пенсійні виплати у розмірах,
менших ніж встановлено ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що також підтверджено як
відповіддю пенсійного органу на адресу
позивача (а.с. 10), так і письмовими
запереченнями на позов та доводами
апеляційної скарги.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 19, ч. 1, 2, 3
ст. 46 Конституції України, рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, ст. 49, ст. 50, ч. 4
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч. 4 ст. 9 КАС
України, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
визначенні розміру основної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, застосуванню підлягають
норми Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не положення постанов
Кабінету Міністрів України № 1 від 03
січня 2002 року, № 530 від 28 травня 2008 року,
№ 654 від 16 липня 2008 року, на які
посилається апелянт та які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Також суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про право
позивача на отримання пенсійних виплат
в розмірах, встановлених Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зазначивши, що підставою для
перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму і
цей перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.
Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Таким чином,
новий мінімальний розмір пенсії за
віком залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має
визначатися виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
пенсії позивачеві повинен проводитись
із урахуванням нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Погоджується апеляційний суд і з
висновком суду першої інстанції щодо
не обмеження пенсійних виплат кінцевою
датою, оскільки з самого визначення
поняття «пенсія» випливає, що
щомісячні пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу, а тому цей вид виплат не є
строковим і не може бути призначений на
певний строк. У цьому випадку
визначається лише дата, з якої особа
має право на отримання пенсії (чи її
перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка має виплачуватись
постійно, один раз на місяць протягом
невизначеного часу та без встановлення
будь-якого терміну або строку виплати
пенсії. Порядок та строки нарахування
пенсій можуть бути змінені за умов
іншого законодавчого регулювання.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у постановах від 23 квітня
2012 року № 21-239а11, від 19 березня 2013 року №
21-53а13, від 5 листопада 2013 року № 21-293а13.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
щодо строків звернення до суду,
апеляційний суд зазначає, що позивач
звернувшись до суду 28 квітня 2011 року
просив відновити його порушені права з
27 жовтня 2010 року, тобто в межах
шестимісячного строку звернення до
суду встановленого ст. 99 КАС України.

При цьому апеляційний суд зазначає про
помилковість висновків суду першої
інстанції щодо не поширення на спірні
правовідносини строків звернення до
суду, оскільки, відповідно до ст. 99 КАС
України, як «інші закони» не можуть
розумітися положення глави 19 ЦК
України, оскільки позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутись до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу, а
адміністративний позов - звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах. Таким
чином, «інші закони» на які
посилається ст. 99 КАС України - це
закони, які встановлюють інші строки
звернення до адміністративного суду з
вимогою вирішити публічно -правовий
спір. Зазначена правова позиція
викладена у постанові Верховного Суду
України від 16 травня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до УПСЗН
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради.

Помилковим є також і посилання суду
першої інстанції на ч. 2 ст. 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
оскільки положення цієї норми
стосується нарахованих але не
виплачених сум пенсії, а спір між
сторонами виник з приводу пенсійних
виплат, які не були нараховані.

Апеляційний суд погоджується з
обраним судом першої інстанції засобом
відновлення порушеного права позивача
шляхом зобов'язання відповідача
провести перерахунок та виплату
основою (державної) пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, завдану
здоров'ю.

При цьому апеляційний суд
зазначає, що зобов'язуючи відповідача
провести перерахунок додаткової
пенсії за шкоду, завдану здоров'ю, суд
першої інстанції з посиланням на норми
закону зазначив розмір з якого
необхідно обчислювати цю пенсії, а саме
75 % мінімальної пенсії за віком, тоді як
зобов'язуючи провести перерахунок та
виплату основною пенсії, суд першої
інстанції зазначив лише норми
матеріального права, не вказавши з
якого розміру має бути проведений
перерахунок.

За таких обставин, оскаржена
постанова має бути змінена в
мотивувальній частині шляхом
зазначення про помилковість доводів
суду першої інстанції щодо непоширення
на спірні правовідносини строків
звернення до суду, та в резолютивній
частині шляхом викладення абзацу
четвертого у новій редакції.

Таким чином, апеляційний суд
дійшов висновку про правильне
вирішення судом першої інстанції
спору по суті, але з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, у зв'язку з чим, відповідно до п. 1
ч. 1 ст. 201 КАС України, це є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, та зміни оскарженої
постанови.

Керуючись ст. ст. 70, 71, ч. 10 ст. 183-2,
ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1
ст. 201, ст. ст. 207, 244-2, ч. 5 ст. 254 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Херсона
залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Херсона від 20 травня 2011 року
змінити:

- в мотивувальній частині, зазначивши
про помилковість висновків суду першої
інстанції щодо застосування до спірних
правовідносин положень ч. 2 ст. 87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст. 268 ЦК України;

- в резолютивній частині, виклавши
абзац четверний резолютивної частини
постанови Дніпровського районного
суду м. Херсона від 20 травня 2011 року у
наступній редакції «Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Херсона
здійснити перерахунок призначеної
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, державної пенсії з
27 жовтня 2010 року виходячи з восьми
розмірів мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. ст. 54, 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням вимог ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
збільшення розміру мінімальної пенсії
за віком встановленого Законом, та
провести доплату недоплаченої
основної пенсії».

В іншій частині постанову
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 20 травня 2011 року залишити
без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П.Шеметенко