Справа № 437/13568/13-а
Суддя: Яманко В.Г.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Женеску Е.В.
Суддя-доповідач - Яманко В.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року справа №437/13568/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Яманко В. Г.,
суддів Васильєвої І. А., Казначеєва Е.
Г., розглянувши в письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради на постанову
Ленінського районного суду м.
Луганська від 18 березня 2014 р. у справі
№ 437/13568/13-а (суддя Женеску Е. В.) за
позовом ОСОБА_2 до Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради,
третя особа - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Луганській області про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання здійснити нарахування
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

3 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Ленінського районного суду м.
Луганська з позовом (арк. спр. 2-5) до
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради (далі - ДпПСЗН)
про: 1) визнання неправомірними дій
ДпПСЗН щодо відмови в перерахунку та
виплаті допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, 2)
зобов'язання ДпПСЗН здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на відповідний період, з 30
вересня 2011 року по день винесення
постанови суду з урахуванням
проведених виплат. Одночасно, позивач
просив суд поновити пропущений строк
звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів з 30
вересня 2011 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 18 березня 2014 року (арк.
спр. 41) залишено без розгляду позовні
вимоги ОСОБА_2 до ДпПСЗН за період з 30
вересня 2011 року по 2 вересня 2013 року.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 18 березня 2014 року (арк.
спр. 42-43) позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено. Визнано протиправними дії
ДпПСЗН щодо відмови ОСОБА_2 в
перерахунку та виплаті допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для дітей віком до 6 років.
Зобов'язано ДпПСЗН здійснити
донарахування та виплату ОСОБА_2
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років на відповідний
період, з 3 березня 2013 року по 3 вересня
2013 року з урахуванням проведених
виплат.

Відповідач не погодився з прийнятим
судовим рішенням, подав апеляційну
скаргу (арк. спр. 46-47), в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції, прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказав на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права в частині не надання судом першої
інстанції оцінки факту відсутності у
відповідача законних підстав
здійснювати виплату соціальної
допомоги по догляду за дитиною до 3
років відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк. спр.
7), є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджено свідоцтвом про
народження (арк. спр. 9). Позивач з 1 січня
2013 року перебуває на обліку ДпПСЗН як
застрахована особа - отримувач
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, як
працююча - застрахована особа, що
підтверджено відповідачем в
запереченнях на позовну заяву (арк. спр.
29-30). Розмір допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку складає 130 грн. щомісячно, що
підтверджено довідкою відповідача
(арк. спр. 13).

20 червня 2013 року позивач звернулась до
ДпПСЗН з заявою (арк. спр. 10-11) про
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Листом ДпПСЗН від 4 липня 2013 року №
01-18-13/3949/1/19-13 (арк. спр. 12) роз'яснено
відсутність підстав для перерахунку
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
оскільки ця виплата здійснюється в
розмірі встановленому статтею 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII
(далі - Закон № 2811) та з дотриманням
вимог пункту 22 Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок №
1751).

За статтею 46 Конституції України
пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Станом на час звернення позивача з
заявою про перерахунок допомоги по
догляду за дитиною до 3 років - 20 червня
2013 року, частина 1 статті 15 Закону № 2811
має наступну редакцію: «Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень.»

Пунктом 22 Порядку № 1751 передбачено, що
відповідно до статті 15 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50
відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75
відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

За статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III
(далі - Закон № 2240), за якою допомога
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини 1 статті 2442 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України. Верховним Судом України в
постановах від 8 жовтня 2013 року у справі
№ 21-268а13 та від 17 вересня 2013 року у
справі № 21-187а13, вказано, що
пріоритетними у застосуванні до
відносин щодо виплати застрахованій
особі допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку є норми
спеціального закону, яким є Закон № 2240.

Судом апеляційної інстанції під час
розгляду даної справи встановлено, що
позивач є незастрахованою особою, яка
перебуває на обліку у відповідача як
отримувач допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку (арк. спр. 32).

Враховуючи підтвердження матеріалами
справи факту, що позивач не є
застрахованою особою за Законом № 2240,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для зобов'язання
відповідача здійснити позивачу
доплату допомоги по догляду за дитиною
у розмірі, визначеному статтею 43 Закону
№ 2240.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про наявність підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та прийняття нової постанови
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись п. 4 ч. 1 статті 202, статтями 197,
205, 207, 211 КАС України, суд апеляційної
інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради на
постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 18 березня 2014 року
задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 18 березня 2014 року
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Департаменту з питань праці
та соціального захисту населення
Луганської міської ради про визнання
неправомірними дій Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради щодо
відмови в перерахунку та виплаті
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку;
зобов'язання Департамент з питань
праці та соціального захисту населення
Луганської міської ради здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на відповідний період, з
урахуванням проведених виплат, з 3
березня 2013 року.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Г.Яманко

Судді
Е.Г.Казначеєв

І.А.Васильєва