Справа № 2-а-1328/11/0209
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1328/11/0209
Головуючий у 1-й інстанції: Сєчко В. Л.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м.Козятин на постанову Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 07 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Козятин про виплату допомоги , -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду в м. Козятині, в якому
просила визнати діяння (бездіяльність
та відмову) управління пенсійного
фонду України у м. Козятин щодо
нарахування і виплати несплаченої
державної соціальної допомоги як
дитині війни (30% надбавки до пенсії) з
01.01.2006 р. по теперішній час
протиправними; зобов'язати управління
Пенсійного фонду України м. Козятин
протягом 5 (п'яти) - календарних днів з
дня набрання судовим рішенням чинності
нарахувати та виплатити у повному
обсязі як дитині війни недоплачену
щомісячну державну соціальну 30%
надбавку, що передбачена ст. 6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни»,
починаючи з 01.01.2006 р. по 31.12.2010 р., а також,
нараховувати і виплачувати 30% надбавку
до пенсії, як дитині війни у повному
розмірі в подальшому ( з урахуванням
раніше виплачених сум).

Постановою Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 07 липня 2011 року позов
задоволено частково: визнано
незаконними дії управління Пенсійного
фонду України в м. Козятині Вінницької
області щодо відмови ОСОБА_2 у
здійсненні перерахунку надбавки до
пенсії як дитині війни в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Козятині Вінницької
області зробити ОСОБА_3 перерахунок
надбавки до пенсії як дитині війни в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
згідно ст. ст. 3,6,7 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
починаючи з 16.12.2010 року по 19.06.2011 року з
урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» із
розрахунку мінімального розміру
пенсії за віком та провести виплати
нарахованих сум, а в решті позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, які
мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, у
судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Козятинського
міськрайонного суду Вінницької
області від 07 липня 2011 року - без змін,
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивачка
відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" має статус дитини війни, що
підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

На момент звернення позивачки до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообовязкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивачки, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обовязку нараховувати та
сплачувати позивачці підвищення до
пенсії, передбачене статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Також безпідставним є посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування встановленого дітям
війни підвищення пенсії, оскільки
реалізація особою права, що повязане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Отже, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для її скасування не
вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Козятин, -
залишити без задоволення, а постанову
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області від 07 липня 2011 року,
- без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.