Справа № 447/1771/13-а
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Справа №
12339/13/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Шавеля Р.М.,

суддів
Гулида Р.М. та Каралюса В.М.,

з участю секретаря судового засідання -
Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача -
Гіль В.Б.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» на постанову
Миколаївського районного суду
Львівської обл. від 10.09.2013р. в
адміністративній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» до Миколаївської
міської ради Львівської обл. про
визнання протиправним та скасування
рішення органу місцевого
самоврядування в частині встановлення
розміру орендної плати за землю, -

В С Т А Н О В И Л А:

04.06.2013р. позивач Публічне акціонерне
товариство /ПАТ/ «Львівобленерго»
звернувся до суду із адміністративним
позовом, у якому просив скасувати
рішення Миколаївської міської ради
Львівської обл. № 664 від 14.09.2012р. в
частині встановлення орендної плати в
розмірі 6 відсотків від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки;
судові витрати покласти на відповідача
(а.с.3-5).

Постановою Миколаївського районного
суду Львівської обл. від 10.09.2013р. у
задоволенні заявленого позову
відмовлено (а.с.49-51).

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
позивач ПАТ «Львівобленерго», який
покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким заявлений позов задоволити
(а.с.53-55).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що спірне рішення відповідача в
частині встановлення ПАТ
«Львівобленерго» орендної плати є
індивідуальним актом; при встановленні
орендної плати в розмірі 6 відсотків
від нормативної грошової оцінки міська
рада повинна була надати належне
обґрунтування такого розміру плати,
оскільки Податковим кодексом /ПК/
України встановлено орендну плату за
земельні ділянки в межах від 3 до 12
відсотків.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача на підтримання
поданої скарги, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги у
їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що подана
скарга не підлягає до задоволення, з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції, рішенням Миколаївської
міської ради Львівської обл. № 664 від
14.09.2012р. затверджено проект землеустрою
щодо відведення ПАТ «Львівобленерго»
земельної ділянки площею 1,1655 га для
обслуговування нежитлових будівель
Миколаївського РЕМ по вул.Лисенка 30-а в
м.Миколаєві. Пунктом 2 даного рішення
передано позивачу в оренду вище
вказану земельну ділянку та
встановлено орендну плату в розмірі 6
відсотків від нормативної грошової
оцінки.

Грошова оцінка земель Миколаївської
міської ради встановлена та введена в
дію з 01.01.2009р. на підставі рішення № 643
від 19.11.2008р. «Про затвердження
матеріалів грошової оцінки земель
м.Миколаєва».

Приймаючи рішення по справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірне рішення прийнято Миколаївською
міською радою Львівської обл. в межах
її компетенції та з дотриманням вимог
земельного законодавства, а тому
правові підстави для його скасування є
відсутніми.

Колегія суддів вважає, що наведені
висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки ґрунтуються на
фактичних обставинах справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються
приписами ст.124 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення таких правовідносин), якими
визначено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування.
Рішення такого органу є актом
волевиявлення власника (в даному
випадку - колективного самоврядного
органу - сесії ради), що виражає його
намір до вступу у правовідносини щодо
оренди належної йому земельної
ділянки, заснованої на договорі оренди.

Відповідно до ст.144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Згідно з п.34 ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
питання надання земельної ділянки в
оренду вирішується на пленарному
засіданні сесії ради шляхом прийняття
відповідного рішення, в якому
визначається розмір орендної плати в
межах встановлених ПК України.

Нормами ст.288 ПК України передбачено, що
розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою:

для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом;

для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом (ставка податку за земельні
ділянки, нормативну грошову оцінку
яких проведено, встановлюється у
розмірі 1% від нормативної грошової
оцінки) та не може перевищувати 12 %
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки).

Отже, розмір річної орендної плати за
земельні ділянки, нормативну грошову
оцінку яких проведено, встановлюється
радою, яка укладає договір оренди, в
межах від 3 до 12 відсотків.

Грошова оцінка земельних ділянок - це
визначення їх грошового еквіваленту на
рентній основі (ст.201 Земельного
кодексу України). Законодавство
містить також і інші дефініції
грошової оцінки земельних ділянок: так,
грошова оцінка визначається як
«капіталізований рентний дохід, що
забезпечується раціональним
використанням земельної ділянки»
(наказ Держкомзему № 83 від 03.09.1999р. «Про
удосконалення ведення державного
земельного кадастру в зв'язку з його
автоматизацією»).

Призначення нормативної грошової
оцінки полягає у використанні її
результатів для визначення розміру
земельного податку, державного мита
при міні, спадкуванні та даруванні
земельних ділянок згідно із законом,
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також при розробці показників та
механізмів економічного стимулювання
раціонального використання та охорони
земель (ст.5 Закону України «Про оцінку
земель»).

Грошова оцінка земель Миколаївської
міської ради встановлена та введена в
дію з 01.01.2009р. на підставі рішення
Миколаївської міської ради № 643 від
19.11.2008р. № 643 «Про затвердження
матеріалів грошової оцінки земель
м.Миколаєва».

Спірним рішенням Миколаївської
міської ради № 664 від 14.09.2012р.
затверджено проект землеустрою щодо
відведення ПАТ «Львівобленерго»
земельної ділянки 1,1655 га для
обслуговування нежитлових будівель
Миколаївського РЕМ по вул.Лисенка, 30-а в
м. Миколаєві. Пунктом 2 даного рішення
передано в оренду вищевказану земельну
ділянку та встановлено орендну плату в
розмірі 6 відсотків від нормативної
грошової оцінки.

За наведених обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що Миколаївська
міська рада є незалежним органом
місцевого самоврядування і здійснює
свої функції та повноваження місцевого
самоврядування в інтересах
територіальної громади м.Миколаєва.
Вказаний орган здійснює свої
повноваження на підставі правової,
організаційної та
матеріально-фінансової самостійності
в межах повноважень, визначених
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та іншими
законами (ст.4 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно фактичних обставин справи та
відповідно до представлених сторонами
доказів під час прийняття рішення № 664
від 14.09.2012р. Миколаївська міська рада
керувалась лише нормами чинного
законодавства України та не виходила
за його межі.

Також під час судового розгляду
позивачем не наведено обгрунтованих
доводів про те, в чому саме полягає
неправомірність, незаконність
прийнятого міською радою рішення, які
саме права позивача ним порушено.

Вищенаведені обставини у своїй
сукупності є визначальними при
вирішенні наведеного спору, через що
решта доводів сторін не носить
принципового характеру.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
безпідставність та необгрунтованість
заявленого позову (в межах його
доводів), а тому заявлений позов не
підлягає до задоволення, з
вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» на постанову
Миколаївського районного суду
Львівської обл. від 10.09.2013р. в
адміністративній справі № 447/1771/13-а
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
Р.М.Гулид

В.М.Каралюс