Справа № 815/2558/14
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2558/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Катаєвої Е.В.,

секретаря Швеця
В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області, треті особи голова профспілки
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області ОСОБА_4,
голова районної державної
адміністрації Одеської області ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання не чинним,
незаконним та скасування
розпорядження, поновлення на посаді,
стягнення середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області (далі
Біляївська РДА), треті особи голова
профспілки Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області ОСОБА_4, голова районної
державної адміністрації Одеської
області ОСОБА_5, в якому просив визнати
не чинним, незаконним та скасувати
розпорядження відповідача №45/к-2014 від
27.03.2014 року «Про звільнення ОСОБА_2»;
поновити його на посаді завідуючого
юридичним сектором апарату
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області;
стягнути з відповідача середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди у розмірі
20000 гривен.

Позивач зазначив, що з 19.03.2010 року
він працював в Біляївській районній
державній адміністрації Одеської
області на посаді головного
спеціаліста юридичного відділу
апарату районної державної
адміністрації відповідно до
розпорядження РДА від 19.03.2010 року №
50/к-2010. Розпорядженням РДА від 03.08.2012
року №102/к-2012 переведений на посаду
начальника юридичного відділу апарату
районної державної адміністрації.

Розпорядженням РДА від 27 березня 2014
року № 45/к-2014 його звільнено з посади у
зв'язку із скороченням чисельності або
штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП
України.

Зазначений наказ про його звільнення
він вважає незаконним, оскільки
відповідно до ст.42 КЗпП України
порівняно з іншими працівниками
юридичного відділу апарату районної
державної адміністрації, які
залишилися працювати, мав більш високу
кваліфікацію і продуктивність праці, а
також довше них пропрацював у
юридичному відділі апарату
Біляївської РДА.

Відповідачем порушені вимоги ст. 43 КЗпП
України щодо розірвання трудового
договору з підстав передбачених п.1
ст.40, яке може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник. Якщо працівник
або його представник не з'явився на
засідання, розгляд заяви відкладається
до наступного засідання у межах
п'ятнадцятиденного строку.

Про засідання профкому його повідомили
за 5 хвилин до його початку, з поданням
на звільнення не ознайомили. 27.03.2014 року
ним написана заява та зазначено що він
бажає щоб від його імені на засідання
профкому виступав адвокат та просив
перенести розгляд питання в межах
строку передбаченого ч. 2 ст. 43 КЗпП
України. На момент його звільнення
згоди профспілкового комітету в
порушення вимог КзпП України не було.
Також не було обґрунтованого
письмового подання власника або
уповноваженого ним органу про
розірвання трудового договору з
працівником. Крім того, на момент його
звільнення в районній державній
адміністрації були вакантні посади
зокрема посада головного спеціаліста
юридичного сектору.

В позові ОСОБА_2 зазначив, що згідно п.19
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 9 від 06.11.1992 року «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» при розгляді трудових спорів,
пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40
КЗпП, необхідно з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація установи, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Позивач стверджує, що скорочення
чисельності працівників Біляївської
РДА не було, також не відбулося змін в
організації виробництва і праці,
оскільки Розпорядженням РДА від 26.11.2013
року № 567/РА-2013 «Про внесення змін та
доповнень до розпорядження РДА від 22
січня 2013 року № 21/РА-2013 «Про
затвердження структури Біляївської
районної державної адміністрації
Одеської області»: - скорочено
юридичний відділ апарату районної
державної адміністрації. Скорочені
посади начальника юридичного відділу
та три посади головних спеціалістів
юридичного відділу; - утворено
юридичний сектор апарату районної
державної адміністрації. Введені
посади завідуючого юридичним сектором
та одна посада головного спеціаліста
юридичного сектору. Також вищевказаним
розпорядженням введені посади
головного спеціаліста відділу
діловодства та контролю апарату
районної державної адміністрації,
спеціаліста з питань запобігання та
виявлення корупції.

Згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів
України № 1040 від 26.11.2008 року «Про
затвердження Загального положення про
юридичну службу міністерства, іншого
органу виконавчої влади, державного
підприємства, установи та організації»
- юридична служба органу виконавчої
влади, підприємства утворюється як
самостійний структурний підрозділ, вид
якого залежить від обсягу, характеру та
складності правової роботи
(департамент, управління, відділ,
сектор).

Таким чином, на думку позивача, керівна
посада юридичної служби, яку він
займав, не скорочувалася, а були
скорочені дві посади головних
спеціалістів. Не звертаючи уваги на ці
обставини та в порушення вимог КЗпП
України йому посада керівника
юридичного сектору не пропонувалася, а
запропоновано посаду головного
спеціаліста з питань запобігання та
виявлення корупції. Посаду завідуючого
юридичним сектором запропоновано
працівнику з меншою кваліфікацією і
продуктивністю праці ОСОБА_6, яка
працює в Біляївській РДА з жовтня 2013
року.

Також позивач зазначив, що дії
відповідача порушили його права на
працю, завдали йому моральних
страждань, оскільки він втратив
душевний спокій, постійно перебуває у
роздратованому стані, йому важко
забезпечувати себе та близьких.
Моральну шкоду він оцінив у 20000 гривень.

Ухвалою суду від 19.05.2014 року до участі у
справі у якості третіх осіб на стороні
відповідача притягнуто ОСОБА_6, ОСОБА_7

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, посилаючись на
обставини, викладені у позові та
звернув увагу на те, що в подані
профкому на його звільнення відсутній
вихідній номер, що підтверджує його
доводи про відсутність даного подання
на час його виклику на засідання
профкому за п'ять хвилин до його
початку. З поданням його не
ознайомлювали. Також позивач просив
звернути увагу на те, що в РДА не
відбувалось скорочення штату на час
його звільнення, більш того з 11 березня
2014 року за погодженням з Директором
департаменту фінансів Одеської
обласної держадміністрації штат
збільшений, про що Біляївською РДА
16.04.2014 року прийняте розпорядження,
відповідно до якого введено понад 30
посад.

Представники відповідача Біляївської
РДА та третій особи ОСОБА_5 позов
вважали необґрунтованим, пояснив, що
відповідач двічі притягувався до
дисциплінарної відповідальності -
розпорядженнями РДА від 22.04.2013 року та
від 18.12.2013 року, які він оскаржив до
суду, проте йому було відмовлено у
задоволені позову. З цих підстав йому
не було запропоновано посаду
завідуючого сектором апарату
Біляївської РДА, але запропоновано
іншу посаду, від якої позивач
відмовився. Представник також
зазначив, що зміни в організації
виробництва і праці відбулись у
юридичному відділі апарату РДА, так як
скорочено повноваження юридичного
відділу та передано шляхом введення в
управлінні економічного розвитку та
торгівлі райдержадміністрації сектору
з питань земельних відносин -
завідувача сектором та головного
спеціаліста сектору, питання яких
відносились до компетенції юридичного
відділу апарату РДА. Також
представники зазначили, що
реорганізація в РДА закінчилась та не
має посади, на яку б можна було поновити
позивача.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6.,
ОСОБА_7, до судового засідання не
з'явилися, були повідомлені про день,
час місце судового засідання, про
причини неявки суд не повідомили. Судом
визнано неявку до судового засідання
неповажною, розгляд справи можливим у
їх відсутність.

Вислухавши пояснення позивача,
представників відповідача, третій
особи ОСОБА_5, дослідивши надані
сторонами докази, суд встановив, що
ОСОБА_2 розпорядженням Біляївської РДА
від 19.03.2010 року № 50/к-2010 призначений на
посаду головного спеціаліста
юридичного відділу апарату районної
державної адміністрації з 19.03.2010 року
як такого, що успішно пройшов
стажування на посаді та конкурсний
відбір, взяти до уваги, що ОСОБА_2
присвоєно 11 ранг державного службовця,
стаж державної служби складає 5 років 4
місяця 16 днів.

Розпорядженням Біляївської РДА
від 03.08.2012 року № 102/к-2012 ОСОБА_2
переведений на посаду начальника
юридичного відділу апарату районної
державної адміністрації з 03.08.2012 року,
як такого, що зарахований до кадрового
резерву на посаду.

Розпорядженням Біляївської РДА
від 26.11.2013 року №567/РА-2013 «Про внесення
змін та доповнень до розпорядження
районної державної адміністрації від
22.01.2013 року №21/РА-2-13 «Про затвердження
структури Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області» скорочені посади начальника
юридичного відділу апарату районної
державної адміністрації; головного
спеціаліста юридичного відділу
апарату районної державної
адміністрації (3 шт.од.); введені посади
завідуючого юридичним сектором
апарату районної державної
адміністрації; головного спеціаліста
юридичного сектору апарату районної
державної адміністрації; головного
спеціаліста з питань запобігання та
виявлення корупції районної державної
адміністрації; головного спеціаліста
відділу діловодства та контролю
апарату районної державної
адміністрації (а.с.24-25).

Позивач 13.12.2013 року попереджений про
наступне звільнення у зв'язку зі
скороченням посади начальника
юридичного відділу апарату районної
державної адміністрації та йому
запропонована посада головного
спеціаліста з питань запобігання та
виявлення корупції районної державної
адміністрації, де позивач письмово
відмовився від запропонованої посади
мотивував це порушенням норм КЗпП
України (а.с.27).

Згідно протоколу співбесіди
голови РДА з працівниками юридичного
відділ апарату РДА їх ознайомлено з
розпорядженням Біляївської РДА від
26.11.2013 року №567/РА-2013, повідомлено про
скорочення посад, які вони займають та
за результатами співбесіди
запропоновано:

- головному спеціалісту юридичного
відділ апарату РДА ОСОБА_6 посаду
завідуючого юридичним сектором
апарату райдердадміністрації (згодна);

- головному спеціалісту
юридичного відділ апарату РДА ОСОБА_7
посаду головного спеціаліста
юридичним сектором апарату
райдердадміністрації (згодна);

- головному спеціалісту
юридичного відділ апарату РДА ОСОБА_8
посаду головного спеціаліста відділу
діловодства та контролю апарату
районної державної адміністрації
(згодна);

- начальнику юридичного відділу
апарату РДА ОСОБА_2 посаду головного
спеціаліста з питань запобігання та
виявлення корупції районної державної
адміністрації (не згоден) (а.с.29).

27.03.2014 року о 12 год. 15 хв. позивачу
було запропоновано посади завідуючого
сектором обслуговування інвалідів,
ветеранів війни та праці та осіб
постраждалих від ЧАЕС відділу
бухгалтерського обліку та
автоматизованої обробки інформації
управління соціального захисту
населення РДА (на час відпустки по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку основного працівника).
Позивач письмово відмовився від
запропонованої посади та зазначив, що
керівна посада юридичної служби РДА не
скорочена. Пояснив свою відмову
порушенням з боку держадміністрації
норм КЗпП України (а.с.28,34).

27.03.2014 року о 15 год. 25 хв. позивачу
вручений лист за підписом голови
профкому ОСОБА_4 з запрошенням на
засідання профкому, яке відбудеться
27.03.2014 року в 15год.30хв. відповідно до
подання РДА щодо розгляду питання про
надання згоди на розірвання трудового
договору з позивачем. ОСОБА_2
ознайомився з вказаним листом та
просив надати йому копію подання (а.с.31).

Згідно протоколу №2 від 27.03.2014
року засідання профкому почалось о
15год.30хв., ОСОБА_2 відсутній, вирішено
перенести початок засідання на
15год.40хв 27.03.2014 року та в телефонному
режимі повторно запросити на засідання
профкому ОСОБА_2 на 15год.40хв. На
засіданні виступили: - ОСОБА_5 про
необхідність надання згоди на
звільнення ОСОБА_2; - ОСОБА_9. про відмову
ОСОБА_2 від запропонованих посад та
відсутності у нього переваг; - ОСОБА_4
про необхідність розгляду подання у
присутності ОСОБА_2 або зо його
письмовою згодою та з пропозицією
залишити подання без розгляду. Станом
на 15год.45хв. ОСОБА_2 не прибув на
засідання. Профком вирішив залишити
без розгляду подання РДА (а.с.33).

Розпорядженням РДА від 27 березня 2014
року № 45/к-2014 відповідно до п.1 ст.40 КЗпП
України ОСОБА_2 звільнено з посади
начальника юридичного відділу апарату
райдержадміністрації у зв'язку із
скороченням. Підставою для видання
розпорядження про звільнення
зазначені розпорядження РДА від
26.11.2013року №567/РА-2013, пропозиції щодо
працевлаштування від 13.12.2013 року (а.с.8)

Згідно оглянутої у судовому
засіданні особової справи ОСОБА_6 вона
розпорядженням «Про переведення
ОСОБА_6» від 25.02.2014 року №29/к-2014
відповідно до ст.32 КЗпП України, ст.28
Закону України «Про державну службу»
переведена з 26.02.2014 року на посаду
завідуючого юридичного сектору
апарату райдержадміністрації за її
згодою як таку, що зарахована до
кадрового резерву; присвоєний 12 ранг
державного службовця, стаж державної
служби 7 років 6 міс.26 днів.

Згідно особової справи ОСОБА_7
вона відповідно до розпорядженням «Про
вихід на роботу ОСОБА_7» від 09.09.2013 року
№128/к- 2013 відповідно до ст.35 КЗпП
України, ст.18 Закону України «Про
відпустки» у зв'язку з закінченням
відпустки по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, ОСОБА_7,
головний спеціаліст юридичного
відділу апарату райдержадміністрації
приступила до виконання службових
обов'язків за посадою з 10.09.2013 року. Стаж
державної служби 4 роки 2 місяця.

Розпорядженням «Про переведення
ОСОБА_7» від 25.02.2014 року №30/к- 2014
відповідно до ст.32 КЗпП України
вирішено ОСОБА_7 перевести з 26.02.2014 року
на посаду головного спеціаліста
юридичного сектору апарату
райдержадміністрації за її згодою,
звільнивши з посади головного
спеціаліста юридичного відділу
апарату райдержадміністрації, стаж
державної служби 4 роки 7 місяців 27 днів.

Розпорядженням «Про надання
відпустки ОСОБА_7» від 26.02.2014 року №15/в-
2014 ОСОБА_7, головному спеціалісту
юридичного сектору апарату
райдержадміністрації надана відпустка
по догляду за дитиною до досягнення нею
шестирічного віку з 27 лютого по 21
серпня 2014 року.

Дослідивши та проаналізувавши
надані сторонами докази суд дійшов до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог позивача щодо незаконності та
скасування розпорядженням РДА від 27
березня 2014 року № 45/к-2014 про звільнення
відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України
ОСОБА_2 з посади начальника юридичного
відділу апарату райдержадміністрації
у зв'язку із скороченням та поновлення
його на посаді, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до спливу строку його
дії можуть бути розірвані власником
або уповноваженим їм органом у випадку
змін в організації виробництва та
праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства чи
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності чи штату працівників.
Звільнення за підставами, зазначеними
в пунктах 1, 2 та 6 ч.1 ст. 40 КЗпП України
допускається, якщо неможливо перевести
працівника за його згодою на іншу
роботу. Тобто, при розгляді трудових
спорів, пов'язаних зі звільненням за п. 1
ч.1 ст. 40 КЗпП України, необхідно
з'ясувавати чи дійсно у відповідача
мали місце зміни в організації
виробництва і праці, зокрема
ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або, що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Відповідно до ст.81 Цивільного кодексу
України юридичні особи, залежно від
порядку їх створення, поділяються на
юридичних осіб приватного права та
юридичних осіб публічного права.
Юридична особа приватного права
створюється на підставі установчих
документів відповідно до статті 87
цього Кодексу. Юридична особа
публічного права створюється
розпорядчим актом Президента України,
органу державної влади, органу влади АР
Крим або органу місцевого
самоврядування. Порядок утворення та
правовий статус юридичних осіб
публічного права встановлюється
Конституцією України та законом и
таким чином має відповідні
особливості.

Статтею 118 Конституції України, статтею
1,5 Закону України від 09.04.1999 року № 586-XIV
«Про місцеві державні адміністрації»
(далі Закон України № 586-XIV) визначено,
що виконавчу владу в областях і районах
здійснюють місцеві державні
адміністрації. Склад місцевих
державних адміністрацій формують
голови місцевих державних
адміністрацій.

Згідно зі ст.1 Закону України №
586-XIV місцева державна адміністрація в
межах своїх повноважень здійснює
виконавчу владу на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Статтею 6 Закону встановлено, що на
виконання Конституції України, законів
України, актів Президента України,
актів Кабінету Міністрів України,
інших центральних органів виконавчої
влади, які відповідно до закону
забезпечують нормативно-правове
регулювання, власних і делегованих
повноважень голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники структурних підрозділів -
накази. Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Відповідно до ст.5 Закону України № 586-XIV
склад місцевих державних
адміністрацій формують голови
місцевих державних адміністрацій. У
межах бюджетних асигнувань, виділених
на утримання відповідних місцевих
державних адміністрацій, а також з
урахуванням вимог статті 18 Закону
України "Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності", їх голови
визначають структуру місцевих
державних адміністрацій.

За змістом ст.40 КЗпП України при
реорганізації підприємства або його
перепрофілюванні звільнення за п.1 ст. 40
КЗпП може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами в їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями.

Розпорядження Біляївської РДА
(юридичної особи публічного права) від
26.11.2013 року №567/РА-2013 «Про внесення змін
та доповнень до розпорядження районної
державної адміністрації від 22.01.2013 року
№21/РА-2-13 «Про затвердження структури
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області», яким
скорочені посади начальника
юридичного відділу апарату РДА та
головного спеціаліста юридичного
відділу апарату РДА (3 шт.од.) та введені
посади завідуючого юридичним сектором
апарату РДА; головного спеціаліста
юридичного сектору апарату РДА;
головного спеціаліста з питань
запобігання та виявлення корупції РДА;
головного спеціаліста відділу
діловодства та контролю апарату РДА,
свідчить про те, що в структурі
Біляївської РДА відбулась
реорганізація, при цьому штат РДА не
скорочувався, реорганізація відбулась
у її юридичній служби.

При цьому суд вважає
обґрунтованими доводи позивача, що по
даній реорганізації фактично
скорочувались дві одиниці головних
спеціалістів юридичного відділу
апарату РДА та юридичний відділ
реорганізований в юридичний сектор
РДА, тобто його посада начальника
юридичного відділу апарату РДА та одна
посада головного спеціаліста
юридичного відділу апарату РДА не
скорочувались. При цьому суд виходить з
наступного.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 26.11.2008 року затверджено
Загальне положення про юридичну службу
міністерства, іншого органу виконавчої
влади, державного підприємства,
установи та організації (далі Загальне
положення), згідно п.1 якого це
Положення регулює питання діяльності
юридичної служби міністерства, іншого
центрального органу виконавчої влади
та їх територіальних органів, місцевих
держадміністрацій (далі - орган
виконавчої влади), а також державного
підприємства, установи та організації.

Пунктом 2 Загального положення
визначено, що юридична служба органу
виконавчої влади, підприємства
утворюється як самостійний
структурний підрозділ, вид якого
залежить від обсягу, характеру та
складності правової роботи
(департамент, управління, відділ,
сектор).

Таким чином, в структурі
райдержадміністрації повинна
функціонувати юридична служба,
незалежно від того, яку назву вона має -
департамент, відділ, управління,
сектор.

Перейменування юридичного
відділу апарату Біляївської РДА в
юридичний сектор апарату Біляївської
РДА не змінило повноважень цієї служби
та наявності її керівника, про що
свідчать досліджені судом Положення
про юридичний відділ апарату
Біляївської РДА, затверджене
розпорядженням від 26.01.2009 року №66/2009, та
Положення про юридичний сектор апарату
Біляївської РДА, затверджене
розпорядженням від 14.05.2014 року №195/РА-2014
(а.с.40-46).

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача в заперечення проти
задоволення позову, що зміни в
організації виробництва і праці
відбулись у юридичному відділі апарату
РДА, так як скорочено повноваження
юридичного відділу та передано шляхом
введення в управлінні економічного
розвитку та торгівлі
райдержадміністрації сектору з питань
земельних відносин - завідувача
сектором та головного спеціаліста
сектору, питання яких відносились до
компетенції юридичного відділу
апарату РДА, оскільки згідно Положень
про юридичний відділ апарату
Біляївської РДА та про юридичний
сектор апарату Біляївської РДА
завдання та повноваження юридичної
служби та юридичного сектору є
однаковими та відповідають завданням
та повноваженням викладеним у
Загальному положенні. Різниця наявна
лише у пункті, якій визначає
повноваження начальника відділу
(сектору) та лише по одній позиції.
Згідно п.15 Положення про юридичний
відділ апарату Біляівської РДА
начальник відділу, крім іншого,
здійснює контроль та координує
діяльність структурних підрозділів
райдержадміністрації. Згідно п.15
Положення про юридичний сектор апарату
Біляївської РДА завідувач сектору
таких повноважень не має.

Таким чином, посада керівника
(начальник, завідувач) юридичній службі
(відділ, сектор) апарату Біляївськоїй
РДА не скорочувалась, але при цьому при
реорганізації юридичної служби
начальнику відділу апарату
Біляївської РДА ОСОБА_2 посада
завідувача сектору не пропонувалась,
що суд вважає порушенням трудових прав
позивача.

Суд не приймає до уваги доводи
представника відповідача, що зазначена
посада не пропонувалась позивачу у
зв'язку з наявністю у нього
дисциплінарних стягнень, накладених
22.04.2013 року у вигляді затримки у
присвоєнні чергового рангу терміном на
2 місяці, та від 18.12.2013 року у вигляді
оголошення догани, та тим, що позов
ОСОБА_2 про скасування розпоряджень про
накладення на нього дисциплінарних
стягнень судом не задоволений.

На думку суду, наявність
дисциплінарних стягнень може
враховуватися при скороченні рівних
посад та вирішенні питання щодо
переваг залишення на посаді. Проте
судом встановлено, що позивач займав
посаду начальника юридичного відділу
апарату райдержадміністрації, інші
троє працівників займали посади
головних спеціалістів відділу.
Біляївська РДА при накладенні
дисциплінарних стягнень не ставила та
не вирішувала питання щодо службової
невідповідності позивача займаній
посаді. На час реорганізації юридичної
служби в РДА позивач займав посаду
начальника юридичного відділу апарату
Біляївської РДА. Крім того, посилання
представника відповідача на рішення
суду є неспроможним, оскільки воно
законної сили не набрало.

У юридичному відділі апарату
Біляївської РДА працювали 4 особи:
начальник відділу та три головних
спеціаліста. Більший стаж державної
служби та найвищий ранг мав ОСОБА_2, що
не оспорюється відповідачем.

Згідно протоколу співбесіди
голови РДА з працівниками юридичного
відділ апарату РДА їх ознайомлено з
розпорядженням Біляївської РДА від
26.11.2013 року №567/РА-2013, повідомлено про
скорочення посад, які вони займають та
за результатами співбесіди
запропоновано в першу чергу головному
спеціалісту юридичного відділ апарату
РДА ОСОБА_6 посаду завідуючого
юридичним сектором апарату
райдержадміністрації. Зазначена
посада не пропонувалась начальнику
юридичного відділу. В подальшому
посада головного спеціаліста
юридичним сектором апарату
райдердадміністрації запропонована
головному спеціалісту юридичного
відділу апарату РДА ОСОБА_7, яка має
стаж держслужби менш п'яти років.
Головному спеціалісту юридичного
відділ апарату РДА ОСОБА_8 та
начальнику юридичного відділ апарату
РДА ОСОБА_2 пропонувались інші посади в
РДА. В зазначеному протоколі не
наведено жодних обґрунтувань щодо
запропонування посад зазначеним
особам у визначеному порядку. В
особових справах також відсутні
будь-які документи щодо визначення
переваг у запропонуванні посад
працівникам юридичного відділу
Біляівської РДА.

Крім того, суд вважає, що
відповідачем порушені вимоги ст.43 КЗпП
України, якою визначено, що розірвання
трудового договору з підстав,
передбачених п.1 (крім випадку
ліквідації підприємства, установи,
організації) ст. 41 цього Кодексу, може
бути проведено лише за попередньою
згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник. У випадках,
передбачених законодавством про працю,
виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване
письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про
розірвання трудового договору з
працівником. Подання власника або
уповноваженого ним органу має
розглядатися у присутності працівника,
на якого воно внесено. Розгляд подання
у разі відсутності працівника
допускається лише за його письмовою
заявою. За бажанням працівника від його
імені може виступати інша особа, у тому
числі адвокат. Якщо працівник або його
представник не з'явився на засідання,
розгляд заяви відкладається до
наступного засідання у межах строку,
визначеного частиною другою цієї
статті. У разі повторної неявки
працівника (його представника) без
поважних причин подання може
розглядатися за його відсутності.

Судом достовірно встановлено, що
позивач не з'явився 27.03.2014 року о
15год.30хв. на засідання профкому,
оскільки був повідомлений про його
проведення за п'ять хвилин до його
початку та не ознайомлений з поданням
РДА на його звільнення. Проте засідання
не було відкладене у межах строку,
встановленого ст.43 КЗпП України.

Враховуючи викладене суд дійшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог позивача шляхом
визнання неправомірним та скасування
розпорядження відповідача №45/к-2014 від
27.03.2014 року «Про звільнення ОСОБА_2»,
поновлення позивача на посаді
начальника юридичного відділу апарату
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області,
стягнення з відповідача середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу з 27.03.2014 року по 30.06.2014 року (65
робочих днів) у сумі 6910,15 гривень
(106,31х65).

Суд вважає, що позивач повинен бути
поновленим саме на посаді начальника
юридичного відділу апарату, з якої він
був незаконно звільнений, оскільки суд
не може брати на себе повноважень щодо
визначення відповідності тої чи іншої
посаді, того органу, до компетенції
якого відноситься вирішення питань
щодо прийняття, переводу та звільнення
працівників з займаних посад.

Щодо відшкодування моральної
шкоди у сумі 20000 гривень, суд дійшов до
висновку що вказані вимоги задоволеню
не підлягають. Статтею 237-1 КЗпП України
визначено, що відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Таким чином, для відшкодування
моральної шкоди недостатньо
встановлення порушення власником
законних прав працівника, а необхідно,
щоб таки порушення призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Проте ці обставини
позивачем належними доказами не
доведені. При цьому суд враховує, що під
час розгляду справи у суді провадження
у справі зупинялось у зв'язку з
виконанням ОСОБА_2 обов'язків члена
окружної виборчої комісії
територіального виборчого округу №142 з
16.04.2014 року по час припинення
повноважень комісії.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2
поновлюється на роботі, то в силу
пунктів 2, 3 частини 1 статті 256 КАС
України рішення в частині поновлення
його на роботі та стягнення середнього
заробітку у межах суми стягнення за
один місяць з 27.03.2014 року по 26.04.2014 року
(21 робочий день) у розмірі 2232,51грн.
(106,31х21) підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164,256 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області, треті
особи голова профспілки Біляївської
районної державної адміністрації
Одеської області ОСОБА_4, голова
районної державної адміністрації
Одеської області ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про визнання не чинним, незаконним та
скасування розпорядження, поновлення
на посаді, стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати
розпорядження Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області №45/к-2014 від 27.03.2014 року «Про
звільнення ОСОБА_2», яким відповідно до
п.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_2 звільнено з
посади начальника юридичного відділу
апарату райдержадміністрації у зв'язку
із скороченням.

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника
юридичного відділу апарату
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області.

Стягнути з відповідача середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу з 27.03.2014 року по 01.07.2014 року у
сумі 6910,15гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на посаді начальника юридичного
відділу апарату Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області та стягнення середнього
заробітку за один місяць у розмірі
2232,51грн.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС
України.

Суддя
Катаєва Е.В.

Визнати неправомірним та скасувати
розпорядження Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області №45/к-2014 від 27.03.2014 року «Про
звільнення ОСОБА_2», яким відповідно до
п.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_2 звільнено з
посади начальника юридичного відділу
апарату райдержадміністрації у зв'язку
із скороченням.

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника
юридичного відділу апарату
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області.

Стягнути з відповідача середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу з 27.03.2014 року по 01.07.2014 року у
сумі 6910,15гривень.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Допустити негайне виконання
рішення суду в частині поновлення
ОСОБА_2 на посаді начальника юридичного
відділу апарату Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області та стягнення середнього
заробітку за один місяць у розмірі
2232,51грн.

02 липня 2014 року