Справа № 815/120/14
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/120/14

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

19 червня 2014 р.

Справа № 815/120/14

Категорія: 8.2.3

Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЛ-2000» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЛ-2000» про надання дозволу на стягнення з рахунків відповідача заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач – Державна податкова інспекція у Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЛ-2000», в якому (з урахуванням уточнення позовних вимог) просив надати дозвіл на стягнення з рахунків відповідача заборгованості у розмірі 23 859 грн. 23 коп., мотивуючи позовні вимоги тим, що за відповідачем рахується заборгованість з податку на додану вартість у вказаному розмірі, яка виникла у товариства на підставі несплаченого, в порядку та строки, визначені податковим законодавством, грошового зобов’язання та яка відповідачем не погашена, що завдає шкоди інтересам держави.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року позов Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області - задоволено.

Надано Державній податковій інспекції у Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області дозвіл на стягнення на користь державного бюджету, з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЛ-2000», відкритих в банківських установах, заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 23 859 (двадцять три тисячі вісімсот п’ятдесят дев’ять) грн. 23 (двадцять три) коп.

В апеляційній скарзі, Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЛ-2000», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Також судом першої інстанції встановлено, що заборгованість відповідача виникла у зв’язку із несплатою/несвоєчасною сплатою ТОВ «СВЛ-2000» самостійно визначеної у податкових деклараціях суми зобов’язання з податку на додану вартість та пені, нарахованої за несвоєчасно сплачуваний податок згідно податкової декларації з податку на додану вартість .

Як вбачається з матеріалів справи, товариством «СВЛ-2000» були подані до податкового органу податкові декларації з податку на додану вартість з відповідними додатками, в яких відповідачем самостійно було визначено суми податку на додану вартість, які підлягають нарахуванню та сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду на підставі податкових декларацій:

- за 10 місяць 2013 року на суму податку на додану вартість, з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду у розмірі 884 грн. 00 коп. (податкова декларація від 15.11.2013 року) (а.с. 6-9,69-74);

- за 09 місяць 2013 року на суму податку на додану вартість, з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду у розмірі 448 грн. 00 коп. (податкова декларація від 17.10.2013 року) (а.с. 10-13, 62-68);

- за 8 місяць 2013 року на суму податку на додану вартість, з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного періоду у розмірі 32 761 грн. 00 коп. (податкова декларація від 17.09.2013 року) (а.с. 14-17, 56-61).

Крім того, у подальшому, сума заборгованості збільшувалась згідно самостійно визначених відповідачем у податкових деклараціях сум податку на додану вартість.

Так, згідно п. 36.1 ст. 36 Податкового Кодексу України № 2755-VII від 02.12.2010 року (надалі – Податковий Кодекс) податковим обов’язком визнається обов’язок платника податку обчислити, задекларувати та сплатити суми податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Платник податків, відповідно до положень п.п. 16.1.4, 16.1.9 п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу зобов’язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При несплаті зобов'язання у встановлений строк виникає податковий борг, який відповідно до 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України – це, сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правомірно не було прийнято позицію відповідача, викладену у запереченнях проти позову, оскільки сума самостійно визначених у податковій декларації з податку на додану вартість податкових зобов’язань є узгодженою, а тому відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, оскільки станом на листопад 2013 року у відповідача по обліковій картці існувала заборгованість з податку на додану вартість за попередні періоди, вказана сума була віднесена у зменшення цього боргу та станом на листопад 2013 року, загальна сума заборгованості відповідача згідно облікових карток складала з урахуванням часткової сплати – 34 043 грн. 55 коп.

Як було встановлено судом першої інстанції, у подальшому, вказана заборгованість, згідно даних облікової картки платника податку на додану вартість ТОВ «СВЛ-2000» зростала на відповідні самостійно визначені у поданих до податкового органу податкових деклараціях суми задекларованого податку на додану вартість, та станом на березень 2014 року, з урахуванням часткової сплати, становить 23 859 грн. 23 коп.

На підставі встановлених судом обставин та наведених норм податкового законодавства, оскільки ТОВ «СВЛ-2000» у встановлені Податковим кодексом України строки, суми податкових зобов’язань за платежем «податок на додану вартість» згідно податкових декларацій не сплачені, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про набуття сумою несплаченого самостійно визначеного у податкових декларацій за період з серпня 2013 року по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі, з урахуванням часткової сплати - 23 464 грн. 55 коп. статусу «податкового боргу».

Відповідно до вимог т.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається, зокрема при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи облікової картки платника податків ТОВ «СВЛ-2000» станом на 31.03.2013 року, з урахуванням часткової сплати, обліковується податкова заборгованість з податку на додану вартість у загальному розмірі 23 859 грн. 23 коп. з яких: недоїмка – 23 464 грн. 55 коп., пеня, нарахована відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України – 394 грн. 68 коп. (а.с. 18-22, 87-91).

З метою погашення податкового боргу, позивачем відповідно п. п. 59.1, 59.3, 59.4, 59.5 ст. 59 Податкового Кодексу України, на адресу відповідача було надіслано податкову вимогу форми «Ю» № 202-15 від 02.10.2013 року на загальну суму податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов’язаннями станом на 01.10.2013 року за основним платежем – 32 711 грн. 55 коп.(а.с. 24).

Докази щодо оскарження або оплати відповідачем податкової заборгованості у розмірі 23 859 грн. 23 коп. повністю або частково станом на момент розгляду справи суду не надані.

Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом не було встановлено жодної обставини або факту, які б спростовували заборгованості відповідача щодо сплати податку та звільняли б його від їхньої сплати, як це передбачено ст. 67 Конституції України чи свідчили про те, що вказана ним сума податкових зобов’язань є не узгодженою, оспорювалась в адміністративному чи судовому порядку, доказів на підтвердження факту погашення боргу перед бюджетом до суду відповідачем не надано, вимоги позивача не спростовано.

Відповідно до п. 20.1.18 Податкового Кодексу України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, позивач – орган державної податкової служби, - є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

У відповідності до пункту 95.1 статті 95 Податкового Кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

З огляду на вищезазначене, враховуючи те, що відповідачем не виконано обов'язок щодо сплати належної суми грошового зобов'язання по вищевказаним податкам та зборам у встановлені законом строки, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області шляхом надання дозволу на стягнення з рахунків відповідача заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 23 859 грн. 23 коп.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги щодо не прийняття судом першої інстанції, викладених у запереченнях, розрахунків зобов’язань зі сплати ПДВ на підставі податкових декларацій, колегія суддів до уваги не приймає та зазначає, що вказаним доводам відповідача судом першої інстанції було надано належну правову оцінку.

Інших доводів, якими б спростовувались висновки суду першої інстанції апелянтом в апеляційній скарзі не наведено та фактично зводиться до незгоди з рішенням суду, у зв’язку з чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЛ-2000» - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2014 року по справі за позовом Державної податкової інспекції у Овідіопольському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЛ-2000» про надання дозволу на стягнення з рахунків відповідача заборгованості - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п’ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: