Справа № 2а-106/10
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/800/34712/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
ОСОБА_4 на ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01 квітня 2013 року у справі №1504/60/12 за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Березовської районної державної
адміністрації Одеської області про
стягнення щорічної разової грошової
допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Березовської районної державної
адміністрації Одеської області, в
якому з урахуванням змінених позовних
вимог, просив стягнути недоплачену
одноразову щорічну грошову допомогу до
5 травня, як учаснику бойових дій за 2010
рік у розмірі 3150 грн., моральну шкоду у
розмірі 5000 грн. та індекс інфляції, що
складає 1438 грн.

Постановою Березівського районного
суду Одеської області від 07 лютого 2012
року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Березівської районної державної
адміністрації щодо виплати ОСОБА_4
одноразової грошової допомоги до 5
травня 2010 року не в повному обсязі.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Березівської районної державної
адміністрації Одеської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_4
одноразову грошову допомогу за 2010 рік у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком з урахуванням виплаченої
грошової допомоги у відповідності до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» та постанови
Кабінету Міністрів України «Про
розміри грошової допомоги, що
виплачується у 2010 році відповідно до
законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» від 07.04.2010 року № 299, що
складає суму в розмірі - 3150 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано, позовні вимоги залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
те, що при прийнятті зазначеного
судового рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є учасником
бойових дій, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 від 01.07.1998 року.

У 2010 році позивачу була виплачена
одноразова грошова допомога до 5
травня, як учаснику бойових дій в
розмірі 380 грн.

17.05.2010 року ОСОБА_4 звернувся із заявою
до Управління праці та соціального
захисту населення Березовської
районної державної адміністрації
Одеської області про перерахунок
одноразової грошової допомоги до 5
травня, посилаючись на те, що згідно ч.5
ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх захисту»
одноразова грошова допомога повинна
виплачуватись в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком.

Листом від 21.05.2010 року відповідач
відмовив у перерахунку грошової
допомоги до 5 травня, зазначивши про те,
що разова грошова допомога до 5 травня у
2010 році виплачується відповідно до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» та постанови
Кабінету Міністрів України від 07.04.2010 №
299.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позовні вимоги виходив з того,
що у 2010 році ОСОБА_4 мав право на
отримання щорічної допомоги до 5 травня
у розмірі, встановленому ч.5 ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та залишаючи
адміністративний позов без розгляду,
суд апеляційної інстанції зробив
висновок про те, що суд першої
інстанції безпідставно поновив
позивачу строк звернення до суду та
задовольнив позовні вимоги, оскільки
позивач знав про порушення своїх прав,
свобод та інтересів ще в 2010 році, але
вчасно не звернувся до суду.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду апеляційної інстанції
виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 99 КАС
України (в редакції станом на час
звернення з позовом) адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 100 КАС України (в редакції
станом на час звернення з позовом)
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Судом апеляційної інстанції вірно
встановлено, що позивач звернувся з
даним позовом щодо захисту порушених
прав, що мали місце при виплаті
одноразової грошової допомоги до 5
травня, як учаснику бойових дій за 2010
рік лише 13.01.2012р., тобто з пропуском
шестимісячного строку звернення до
суду. При цьому, у 2010 році ОСОБА_4
отримував вказану допомогу, що
свідчить про його обізнаність щодо
порушення своїх прав ще в 2010 році.

Посилання скаржника на те, що він у 2010
році вже звертався до суду з даним
позовом як на підставу не пропущення
ним строку звернення до суду, колегія
суддів вважає необґрунтованими,
оскільки ухвалою Березівського
районного суду Одеської області від
30.11.2010 року йому було відмовлено у
відкритті провадження у справі.

Відтак, суд апеляційної інстанції
дійшов до обґрунтованого висновку про
залишення позовних вимог без розгляду,
оскільки позивач був обізнаний про
порушення своїх прав при отриманні
допомоги до 5 травня та пропустив
шестимісячний строк звернення до суду
без поважної причини.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає правильним застосування
апеляційним судом наслідків
пропущення строку для звернення до
суду.

Таким чином, судова колегія вважає, що
при вирішенні справи судом апеляційної
інстанції вірно застосовані норми
процесуального права. Доводи
касаційної скарги висновків суду не
спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: