Справа № 2-а-24250/11
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Справа №
144475/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П.,

Онишкевич Т.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 23.11.2011 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок та виплату
соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИВ
:

24.10.2011 року позивач звернулася до суду
із адміністративним позовом, яким
просила зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
здійснити перерахунок та виплатити на
її користь підвищення до пенсії "дитині
війни" в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період останніх шість місяців
по час винесення постанови суду з
урахуванням вимог ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та проведених
виплат.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду від 23.11.2011 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі провести перерахунок та
виплату недоплаченого підвищення до
пенсії на користь ОСОБА_2, у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 24.04.2011 року по 22.07.2011 року з
врахуванням вимог ст..28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та раніше
виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі подало
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову і прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь головуючого судді
Львівського апеляційного
адміністративного суду, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду без змін
з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії дитині війни, за період з 24.04.2011
року по 22.07.2011 року підлягають
задоволенню, оскільки Законами України
"Про Державний бюджет на 2010 рік", "Про
Державний бюджет на 2011 рік" дію ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей" не зупинено. Відповідно до
Законів України "Про Державний бюджет
на 2010 рік", "Про Державний бюджет на 2011
рік" розміри державних соціальних
гарантій на 2010, 2011 роки, що визначаються
залежно від прожиткового мінімуму,
встановлюються відповідними законами
України, цими Законами, та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України. Таким чином,
відповідач у 2010, 2011 роках, повинен діяти
у відповідності з приписами діючої
норми ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити про те, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату, передбачених Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», підвищення до пенсії не може
бути причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком, а
тому доводи апелянта в цій частині є
необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність заявлених позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату на
користь позивача підвищення до пенсії
з 24.04.2011 року по 22.07.2011 року, у
відповідності до заявлених вимог.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі, обов'язок щодо
нарахування і виплати спірної допомоги
правильно покладено на відповідача у
справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 23.11.2011 року у справі № 2а-24250/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В.
Онишкевич