Справа № 2а1970/2404/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 р. Справа № 147749/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу приватного підприємства
«Антей-плюс» на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2011
року у справі за його позовом до
Худиківської сільської ради
Борщівського району Тернопільської
області, Борщівської районної
державної адміністрації
Тернопільської області, ОСОБА_1, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідачів управління Держкомзему у
Борщівському районі Тернопільської
області про скасування рішення,
визнання недійсним та скасування акту,
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2011 року приватне підприємство
«Антей-плюс» (далі - ПП «Антей-плюс»)
звернулося до суду з адміністративним
позовом, у якому просило скасувати
рішення Худиківської сільської ради
Борщівського району Тернопільської
області (далі - Сільрада) № 70 від 05.02.2002
року в частині земельної ділянки (паю)
ОСОБА_1, визнати недійсним та скасувати
державний акт на право власності на
землю, виданого ОСОБА_1, зобов'язати
Борщівську районну державну
адміністрацію Тернопільської області
(далі - РДА) надати позивачу у
користування земельну ділянку, на якій
знаходиться ділянка надр
Худиківського родовища суглинків на
термін дії спеціального дозволу.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2011
року у справі № 2-а-1970/2404/11 у задоволенні
позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач
ПП «Антей-плюс» просить зазначену
постанову суду скасувати та прийняти
нову про задоволення його позовних
вимог у повному обсязі.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції невірно встановив обставини
справи та дав неправильну оцінку
доказам у справі, помилково
застосувавши норми матеріального та
процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову ПП
«Антей-плюс», суд першої інстанції
виходив із того, що 05.02.2002 року
Сільрадою було прийняте рішення № 70
«Про затвердження технічної
документації поділу земельних ділянок
(полів) на земельні частки (паї)
власникам сертифікатів на право на
земельну частку (пай) на території
Худиківської сільської ради
Борщівського району Тернопільської
області та передачу земельних часток
(паїв) в приватну власність власникам
сертифікатів».

На підставі даного рішення відповідачу
ОСОБА_1 28.08.2002 року видано державний акт
серії Р2 № 701202 на право приватної
власності на землю площею 1,25 га на
території Сільради для ведення
сільськогосподарського виробництві.

29.12.2009 року ПП «Антей-плюс» було надано
спеціальний дозвіл на користування
надрами площею 2,58 га Худиківського
родовища, що знаходиться 0,5 км на
північний cxід від с. Худиківці.

21.12.2010 року рішенням Борщівської
районної ради Тернопільської області
№ 23 відмовлено у погодженні клопотання
ПП «Антей-плюс» щодо надання гірничого
відводу розробки Худиківського
родовища суглинків.

Оскільки земельна ділянка площею 1,25 га
належить на праві власності ОСОБА_1, то
відповідно до ч. 3 ст. 20 Земельного
кодексу України зміна цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян, здійснюється за
ініціативи власника земельної ділянки,
яка зі сторони ОСОБА_1 відсутня.

Підстави для визнання недійсним та
скасування державного акту на право
приватної власності на землю серії Р2 3
701202, що виданий ОСОБА_1 28.08.2002 року,
відсутні.

Щодо позовної вимоги про скасування
рішення № 70 від 05.02.2002 року Сільради в
частині земельної ділянки (пая) ОСОБА_1,
то дана позовна вимога не підлягає
задоволенню, оскільки даним рішенням
затверджено технічну документацію
поділу земельних ділянок (масивів)
загальною площею 418,81 га на 257 часток
(паїв), однак не зазначено розмір та
місцезнаходження земельної ділянки,
яка передавалася у приватну власність
ОСОБА_1 Приймаючи дане рішення,
Сільрада діяла на підставі, в межах
повноважень тау спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Щодо вимоги про зобов'язання РДА надати
ПП «Антей-плюс» у користування
земельної ділянку, на якій знаходиться
ділянка надр Худиківського родовища
суглинків, на термін дії спеціального
дозволу, то спірна земельна ділянка
перебуває у приватній власності
ОСОБА_1, а тому повноваження РДА по
розпорядженню такою земельною
ділянкою відсутні.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Конституційний Суд України в п. 4
мотивувальної частини рішення від
16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) вказав, що органи
місцевого самоврядування, вирішуючи
питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти. До нормативних
належать акти, які встановлюють,
змінюють чи припиняють норми права,
мають локальний характер, розраховані
на широке коло осіб та застосовуються
неодноразово, а ненормативні акти
передбачають конкретні приписи,
звернені до окремого суб'єкта чи
юридичної особи, застосовуються
одноразово і після реалізації
вичерпують свою дію.

Частиною 1 ст. 125 Земельного кодексу
України передбачено, що право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Як безспірно встановлено судом,
державний акт серії Р2 №701202 на право
приватної власності на землю ОСОБА_1
видано 28.08.2002 року на підставі рішення
від 05.02.2002 року Сільради № 70 п. 2 та
додатку до цього рішення, тобто на
підставі рішення, яке оспорюється.

Зазначене рішення, яке є актом
індивідуальної дії, вичерпало свою
юридичну силу після реалізації, а саме
після одержання власником земельної
ділянки документу, що посвідчує право
власності та його державної
реєстрації.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку, що після оформлення
відповідно до чинного законодавства
права власності на земельну ділянку
виник спір про право цивільне, а відтак
і захищати свої права та інтереси особи
повинні у способи, визначені у статтях
152 ЗК та 16 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 01.10.2013 року у справі № 21-228а13, яка
відповідно до приписів ч. 1 ст. 244-2 КАС
України є обов'язковою для врахування
усіма судами України.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС
України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 203 КАС України
постанова суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених ст. 157 цього
Кодексу.

Відтак постанова суду першої інстанції
у частині відмови у задоволенні
позовних вимог ПП «Антей-плюс» щодо
скасування рішення Сільрадаи № 70 від
05.02.2002 року в частині земельної ділянки
(паю) ОСОБА_1 та визнання недійсним та
скасування державного акту на право
власності на землю, виданого ОСОБА_1,
підлягає скасуванню із закриттям
провадження у адміністративній справі
у цій частині.

Щодо позовних вимог ПП «Антей-плюс» про
зобов'язання РДА надати у користування
земельну ділянку, на якій знаходиться
ділянка надр Худиківського родовища
суглинків, на термін дії спеціального
дозволу, то суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що виходячи з
приписів ст.ст. 17, 20, 153 Земельного
кодексу України, до компетенції РДА не
належить право на розпорядження
земельною ділянкою, яка перебуває у
приватній власності ОСОБА_1, а отже такі
позовні вимог підставно відхилено
судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 203, 205, 206,
254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу приватного
підприємства «Антей-плюс»
задовольнити частково.

Скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2011 року у справі № 2-а-1970/2404/11 у
частині відмови у задоволення позовних
вимог приватного підприємства
«Антей-плюс» щодо скасування рішення
Худиківської сільської ради
Борщівського району Тернопільської
області № 70 від 05 лютого 2002 року в
частині земельної ділянки (паю) ОСОБА_1,
визнання недійсним та скасування
державного акту на право власності на
землю, виданого ОСОБА_1, та закрити
провадження у адміністративній справі
щодо цих позовних вимог.

У решті постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук