Справа № П/811/836/14
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

28 квітня 2014 року
Справа № П/811/836/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді -
Мирошниченка В.С., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Кіровограді адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Кіровоградпостач" до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кіровоградпостач"
(надалі - ТОВ "Кіровоградпостач",
позивач) звернулося до суду з позовом
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області (надалі -
Кіровоградська ОДПІ, відповідач), в
якому просить:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення №
від 26.02.2014 р., яким позивачу
збільшено суму податкового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток в сумі 472935 грн., в тому числі
378348 грн. основного платежу та 94587 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення №
від 26.02.2014 р., яким позивачу
збільшено суму податкового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в сумі 191243 грн., в тому
числі 127495 грн. основного платежу та 63748
грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення №
від 26.02.2014 р., яким позивачу
зменшено розмір від 'ємного значення
суми податку на додану вартість на 66215
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що спірні податкові
повідомлення-рішення, винесені
Кіровоградською ОДПІ на підставі акту
перевірки №
33/1123-22-02/37168244 від 13.02.2014 р. є
необґрунтованими, винесені з
порушенням норм чинного законодавства.
Підставою для цього стали висновки
податкового органу про те, що відносини
позивача з ПП «Дніпрокомплект», ТОВ
«Укрсклотрейд», ТОВ «ТД Астат» та ПП
«Онікс-СГ» не підтверджується
бухгалтерськими документами. Позивач
не погоджується з висновками
податкового органу викладеними в акті
перевірки. Зокрема вказав, що договори
поставки та купівлі-продажу з
контрагентами мали реальний характер,
підтверджені належними первинними
документами та відповідають вимогам ч.2
ст.9 Закону України "Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні".

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позові та
спросив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав до суду
письмові заперечення проти позову, у
яких зазначив, що під час планової
виїзної перевірки ТОВ
«Кіровоградпостач» позивачем не
надано первинні документи, а саме
товарно-транспортні накладні на
перевезення товарно-матеріальних
цінностей, інші документи або надано
документи, складені з порушенням
встановленого порядку. Крім того, на
думку відповідача, операції позивача з
ТОВ «Укрсклотрейд», ТОВ «ТД Астат», ТОВ
«Ресурс Еко», ТОВ «Авіаресурс» не
спрямовані на реальне настання
наслідків.

Представником позивача та відповідача
подано до суду клопотання про розгляд
справи у порядку письмового
провадження (а.с.204, т.1, а.с. 132, т.3).

Відповідно до ухвали від 28.04.2014 р.
розгляд справи проведено в порядку
письмового провадження на підставі ч.4
ст.122 КАС України (а.с.133, т.3).

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
та оцінивши письмові докази, суд дійшов
наступних висновків.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кіровоградпостач"
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Кіровоградської
міської ради Кіровоградської області
13.07.2010 р. ( а.с. 47, т.1) та є платником
податку на додану вартість, займається
господарською діяльністю, зокрема з
виробництва інших основних органічних
хімічних речовин.

Судом встановлено, що посадовими
особами Кіровоградської ОДПІ на
підставі наказу № 12 від 09.01.2014 р.
проведено планову виїзну перевірку ТОВ
"Кіровоградпостач" з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., валютного
та іншого законодавства за період з
01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., за результатами
якої складено акт № 33/11-23-22-02/37168244 від
13.02.2014 р.( а.с. 7-73 т.1).

Згідно висновків зазначеного акту
встановлено наступні порушення
позивачем:

- п.138.2, 138.4, 138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 378348 грн., у
тому числі за 2 квартал 2012 року в сумі
43268 грн., за 3 квартал 2012 року в сумі 192622
грн., за 4 квартал 2012 року в сумі 142458 грн.

- п. 198.3. п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України та п. 4 розділу рядку заповнення
і подання податкової звітності з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 17.12.12 №1342 «Про
затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість», внаслідок чого позивачем
занижено податок на додану вартість на
суму 127495 грн., у т.ч. за липень 2012 року на
суму 103091 грн., за серпень 2012 року на суму
12191 грн., за вересень 2012 року в сумі 12213
грн. та завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту на загальну суму 66215 грн. та
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного періоду за
грудень 2012 року на суму 59282 грн.

- ст.2 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» по імпортному контракту
№01/10-вэд, від 02.12.2010 укладеного з РУП
«Минск Кристал»;

- ст. 2 Указу Президента України №734/99
від 27.06.1999 «Про врегулювання порядку
одержання резидентами кредитів, позик
в іноземній валюті від нерезидентів та
застосування штрафних санкцій за
порушення валютного законодавства",
п.п. 1.1 ст. 1 наказу ДПА України від 04.10.1999
р. №542 «Про затвердження порядку
застосування штрафних санкцій за
порушення валютного законодавства»;

- п.п. 169.2.2 п. 169.2 ст. 169 Податкового
кодексу України в результаті чого
встановлено порушення вимог
податкового законодавства під час
перевірки питань щодо правильності
утримання податку на доходи фізичних
осіб до бюджету в сумі 402,38 грн.

- п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, пп. 54.3.5 п. 54.3 ст. 54,
п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу
України та нараховано пеню в сумі 59,33
грн.

- ст. 51, п. 70.16 ст. 70, п.п. «б» п. 176.2 ст. 176
Податкового кодексу України, а саме -
невідображення доходів, виплачених СГД
- фізичним особам.

На підставі висновків, викладених в
акті перевірки Кіровоградською ОДПІ
винесено податкові повідомлення -
рішення:

- № від 26.02.2014 р., яким позивачу
збільшено суму податкового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток в сумі 472935 грн., в тому числі
378348 грн. основного платежу та 94587 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- № від 26.02.2014 р., яким позивачу
збільшено суму податкового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в сумі 191243 грн., в тому
числі 127495 грн. основного платежу та 63748
грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № від 26.02.2014 р., яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 66215
грн.

Як вбачається з акту перевірки №
33/11-23-22-02/37168244 від 13.02.2014 р. наведені у
ньому висновки відповідача
ґрунтуються на тому, що відповідачем не
підтверджено належним чином
бухгалтерськими документами факт
поставки товарно-матеріальних
цінностей по взаємовідносинах з ТОВ
«Дніпрокомплект» та ТОВ
«Укрсклотрейд», внаслідок чого
позивачем занижено податок на прибуток
на суму 378348 грн., у тому числі за 2
квартал 2012 року в сумі 43268 грн., за 3
квартал 2012 року на суму 192622 грн., за 4
квартал 2012 року на суму 142458 грн.

Стосовно взаємовідносин позивача з ПП
«Дніпрокомплект», судом встановлено
наступне.

Між позивачем (покупець) та ПП
«Дніпрокомплект» (продавець) укладено
договір купівлі-продажу №040125 від
04.01.2011р., предметом якого є сольвент,
КМТА, бензол технічний та БТС.
Відповідно до п. 5.1 вказаного договору
постачання продукції здійснюється
автомобільним транспортом продавця з
ВАТ «Дніпрококс» та ВАТ «Баглійкокс».
Продавець зобов'язаний забезпечити
відвантажений товар рахунком,
накладною, товарно-транспортною
накладною, податковою накладною та
паспортом якості виробника (т.2 а.с.29-30).

На підтвердження реального виконання
вказаного правочину позивачем надано
копію видаткової накладної від 29.10.2012р.
№2910002 на суму 393550,5 грн. (а.с. 131, т.1) про
придбання компоненту моторних палив
ароматичних вагою 35,4 т, копію
видаткової накладної від 11.07.2012р. №1107003
на суму 320478,75 грн. (а.с. 133, т.1) про
придбання добавки ароматичної для
моторного палива вагою 35,025 т, видаткову
накладну від 30.08.2012р. №300803 на суму 347312
грн. (а.с. 135, т.1) про придбання добавки
ароматичної для моторного палива вагою
35,44 т. Факт оплати вказаного товару
позивачем підтверджено банківськими
виписками (а.с. 137-152, т.1).

Для підтвердження факту перевезення
товару позивачем надано копії
товарно-транспортних накладних від
29.10.2012р. №2910002 (а.с. 132, т.1) на перевезення
компоненту моторних палив
ароматичного об'ємом 35,4 т,
товарно-транспортну накладну від
11.07.2012р. №1107003 (а.с. 134, т.1) про
перевезення добавки ароматичної для
моторного палива вагою 35,025 т,
товарно-транспортну накладну від
30.08.2012р. №300803 (а.с. 136, т.1) про перевезення
добавки ароматичної для моторних палив
вагою 35,44 т.

Оприбуткування вказаного товару
позивачем здійснено відповідно до
складених прибуткових накладних від
12.07.2012р. №ПН-000000425 (а.с. 80, т.3), від 30.10.2012р.
№ПН-00000740 (а.с. 81,т.3), від 31.08.2012р. №ПН-00000559
(а.с. 82,т.2) та складених карт вхідного
контролю (а.с. 77-79, т.3).

Продавцем за договором (ПП
«Дніпрокомплект») позивачу видано
податкові накладні на здійснення
транспортних послуг від 21.08.2012р. на суму
8750 грн. (а.с. 153, т.1) та від 03.09.2012р. на суму
8750 грн.

Вивченням вищеперелічених документів
встановлено наступне. Відповідно до
умов договору від 04.01.2011р. №040125 його
предметом є сольвент, КМТА (компоненти
моторних палив ароматичні, бензол
технічний, БТС (добавка ароматична для
моторного палива). Відповідно до
товарно-транспортних накладних,
позивачем у липні-жовтні 2012 р.
придбавався компонент моторних палив
ароматичний вагою 35,455 т та 2 партії
добавки ароматичної для моторного
палива вагою по 35,025 т та 35,44 т
відповідно. Аналогічний товар вказано
також у видаткових накладних та картах
вхідного контролю. У прибуткових
накладних, складених позивачем,
вказано, що підприємством одержано
сольвент партіями 35,025 т, 35,455 т та 35,44 т
відповідно.

Крім того, згідно з умовами договору,
постачання продукції має
здійснюватися автомобільним
транспортом продавця.

Як вбачається із виданих
товарно-транспортних накладних,
перевезення ТМЦ здійснювалося ПП
Кочерженко, та ПП ОСОБА_2, з якими
договори на перевезення укладались ПП
«Дніпрокомплект», а тому відповідних
договорів на перевезення до суду не
надано. Крім того, ПП «Дніпрокомплект»
на адресу позивача видано податкові
накладні на здійснення транспортних
послуг від 21.08.2012р. на суму 8750 грн. (а.с.
153, т.1) та від 03.09.2012р. на суму 8750 грн., які
оплачені покупцем-позивачем у справі
(т.1 а.с.146,148). З державних номерних
знаків автотранспорта, а саме серія
«АЕ», який перевозив вантаж і зазначені
у ТТН видно, що це машини з реєстрацією
Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 11.1 Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
14.10.1997р. №363 (в редакції, що діяли на час
спірних правовідносин), основним
документом на перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.

Наказом Міністерства транспорту
України від 29.12.1995р. №488/346 «Про
затвердження типових форм первинного
обліку роботи вантажного автомобіля»
(що діяв на час спірних правовідносин)
затверджено типову форму
товарно-транспортної накладної.
Відповідно до вказаного наказу, у ТТН
мають зазначатися, зокрема, серія та
номер ТТН, вид перевезень, коди
підприємств-замовника,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, транспортного
підприємства, адреса пунктів
навантаження і розвантаження, а також
прізвище, ім'я, по батькові осіб, які
здали вантаж для перевезення, які
прийняли вантаж для перевезення та
особи, яка одержала вантаж.

Факт одержання товару позивачем
підтверджено копіями карт вхідного
контролю (т.3 а.с.77-82) та штампом на ТТН
про прийом товару покупцем ( т.1 а.с.132-134).

Як вбачається з акту перевірки (а.с. 11-12,
т.1) під час перевірки взаємовідносин
ТОВ «Кіровоградпостач» з ПП
«Дніпрокомплект» встановлено, що
позивачем до перевірки не надано
товарно-транспортну накладну на
перевезення товарно-матеріальних
цінностей відповідно видаткової
накладної від 30.08.2012 р. №300803 на суму без
ПДВ 347312 грн. та ПДВ на суму 69462,4 грн. Крім
того, до перевірки надані
товарно-транспортні накладні на
перевезення ТМЦ, які заповнено з
порушенням вимог Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
України, затверджених наказом
Мінтрансу від 14.10.1997 №363, зокрема не
зазначено пункт навантаження та
розвантаження, прізвище та підпис
водія, експедитора, реквізити
автопідприємства-перевізника,
ідентифікаційний номер, у зв'язку з чим
неможливо ідентифікувати особу, що
здійснила приймання, перевезення та
відвантаження ТМЦ за
товарно-транспортними накладними
№1107003 від 11.07.2012р. та №2910002 від 29.10.2012р.

На підстав викладеного, органом
доходів і зборів зроблено висновок, що
позивачем завищено витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування на загальну суму 1061342
грн., у тому числі за 3 квартал 2012 року - в
сумі 667791 грн. та за 4 квартал 2012 року - в
сумі 393551 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Укрсклотрейд», суд зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки
позивача Кіровоградською ОДПІ (а.с. 14-16,
т.1) позивачем заповнено
товарно-транспортні накладні по
взаємовідносинам з ТОВ «Укрсклотрейд»
з порушенням вимог наказу Мінтрансу
України від 14.10.97р. №363, оскільки
вантажоодержувачем в них зазначено ТОВ
«Укрсклотрейд», а не ТОВ
«Кіровоградпостач».

Крім того, Кіровоградською ОДПІ
одержано акт від 10.09.2013р.
№1389/26-57-22-06-09/37962383 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Укрсклотрейд» щодо підтвердження
господарських правовідносин з
платниками податків за період з 01.11.2011р.
по 31.07.2013р., складений ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві, у зв'язку з чим позивачем
завищено витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування на
загальну суму 591445 грн. у зв'язку з
віднесенням суми витрат по операціях з
контрагентом-постачальником ТОВ
«Укрсклотрейд», угоди якого не
спричиняють реального настання
юридичних наслідків, у тому числі за 2
квартал 2012 р. в сумі 162110 грн., за 3
квартал 2012 р. в сумі 146615 грн. та за 4
квартал 2012 р. в сумі 282720 грн.

Між позивачем (покупець) та ТОВ
«Укрсклотрейд» (постачальник) укладено
договір від 29.11.2011 №2911/01, відповідно до
якого позивач придбаває у
постачальника скло пляшки типу
«Хімфлакон» ємністю 0,5 л. та 1 л.
відповідно. (а.с. 22-26, т.2).

Згідно з п. 3.5 вказаного договору
поставка товару здійснюється в
транспортних пакетах автомобільним
транспортом за рахунок покупця на
умовах EXW - Рокитне, склад
постачальника, пункт поставки товару -
вул. Пролетарська 18, смт. Рокитне,
Рокитнівський район, Рівненська
область.

На підтвердження реального виконання
вказаного правочину позивачем надано
копії видаткових накладних від 21.12.2012р.
(а.с. 82, т.1), від 19.11.2012р., (а.с. 84,т.1), від
09.11.2012р. (а.с. 86,т.1), від 15.10.2012р. (а.с. 88, т.1),
від 11.09.2012р. (а.с. 90, т.1), від 17.08.2012р. (а.с. 92,
т.1) від 18.07.2012р. (а.с. 94, т.1), від 19.07.2012р.
(а.с. 96, т.1), від 15.06.2012р. (а.с. 97, т.1), від
18.05.2012р. (а.с. 99, т.1), від 24.03.2012р. (а.с. 101,
т.1). Факт оплати вказаного товару
позивачем підтверджено банківськими
виписками (а.с. 117-130, т.1).

Для підтвердження факту перевезення
товару позивачем надано копії
товарно-транспортних накладних від
21.12.2012р. №741852 (а.с. 83, т.1, ) від 19.11.2012р.
№742337 (а.с. 85, т.1), від 09.11.2012р. №742438 (а.с. 87,
т.1), від 15.10.2012р. №383979 (а.с. 89, т.1), від
11.09.2012р. №740729 (а.с. 91, т.1), від 17.08.2012р.
№384057 (а.с. 93, т.1), від 18.07.2012р. №303805 (а.с. 95,
т. 1), від 15.06.2012р. №383625 (а.с. 98, т.1), від
18.05.2012р. №384303 (а.с. 100, т.1), від 24.03.2012р.
№304013 (а.с. 102, т.1), від 08.11.2012 р. №КП -0003003
(а.с.4,т.2), від 11.09.2012 р. №740729 (а.с.6, т.2), від
17.08.2012р. №384057 (а.с.3- 8, т.2).

Відповідно до вказаних
товарно-транспортних накладних
перевізником є ПП ОСОБА_3 Відвантаження
товару здійснювалося з приміщення ПрАТ
«Рокитнівський скляний завод», що
розташований за адресою: вул.
Пролетарська, 18, смт. Рокитне,
Рівненська область, а пунктом
розвантаження є м. Кіровоград, що
відповідає умовам договору від 29.11.2011р.
№2911/01.

Крім того, позивачем надано акти
приймання-передачі виконаних робіт,
укладених між ПП ОСОБА_3 та ТОВ
«Кіровоградпостач» (а.с. 244, т.1, 245-250, т.1,
а.с. 3, т.2, а.с. 5, т.2, а.с. 7, т.2).

Оприбуткування вказаного товару
позивачем здійснено відповідно до
складених прибуткових накладних (а.с.
94-104, т.3) та складених карт вхідного
контролю (а.с. 83-93, т.3).

Продавцем за договором (ТОВ
«Укрсклотрейд») позивачу видано
податкові накладні (а.с. 110-116, т.1).

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивачем
підтверджено документально реальність
укладення та виконання договору з ТОВ
«Укрсклотрейд» та поставки придбаного
ним товару. Порушення порядку
заповнення товарно-транспортних
накладних та акт перевірки податкового
органу контрагента позивача не можуть
бути підставами для твердження про
безтоварність господарських операцій
позивача, а тому позовні вимоги
позивача в частині, що стосується його
взаємовідносин з ТОВ «Укрсклотрейд»
підлягають задоволенню.

Щодо господарських операцій позивача з
ТОВ ТД «Астат» судом встановлено
наступне.

Згідно з актом перевірки
Кіровоградської ОДПІ (а.с. 7-43, т.1),
Кіровоградською ОДПІ одержано акт від
12.07.2013 №195/26-58-22-07-17/37642424 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ ТД «Астат» щодо
підтвердження господарських операцій
з ТОВ «Ресурс Еко», та ТОВ «Авіарсурс»,
згідно з яим звіркою не встановлено
факту реального здійснення
господарських операцій ТОВ ТД «Астат»
по оепарціях з ТОВ «Авіаресурс» та ТОВ
«Ресурс Еко», у зв'язку з чим
взаємовідносини ТОВ
«Кіровоградпостач» та ТОВ ТД «Астат»
не підлягають включенню ТОВ
«Кіровоградпостач» до складу витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування податком на прибуток по
операціям з ТОВ ТД «Астат», так як
проведені на підставі правочинів, що не
спричиняють реального настання
юридичних наслідків. На підставі
викладеного, позивачем завищено
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування на
загальну суму 146770 грн., у тому числі за 2
квартал 2012 р. на суму 43925 грн. та за 3
квартал 2012 р. в сумі 102845 грн.

На підтвердження операцій з ТОВ ТД
«Астат» позивачем надано витяг з
ЄДРЮОтФОП про те, що ТОВ «Торговий дім
Астат» діюче підприємство, видаткові
накладні від 30.08.2012р. №РН-0000515 на
поставку керосину технічного (а.с. 67,
т.1), від 06.06.2012р. №РН-0000306 на поставку
Уайт-Спіриту (а.с. 69,т.1), від 27.02.2012р.
№РН-0000115 на поставку палива (а.с. 70, т.1),
податкових накладних (а.с. 74-77,194-196 т.1),
(т.2 а.с.44-46).

Факт оплати вказаного товару позивачем
підтверджено банківськими виписками
(а.с. 78-81, т.1).

Для підтвердження факту перевезення
товару позивачем надано копії
товарно-транспортних накладних (а.с. 68,
71, т.1).

Факт одержання товару позивачем
підтверджено копіями карток вхідного
контролю (а.с. 71-76, т.3) та прибуткових
накладних (а.с. 80-82, т.3).

Згідно з цими товарно-транспортними
накладними, перевізником є ФОП ОСОБА_4
Позивачем надано акт виконаних робіт
від 20.02.2012р. між ним та перевізником (а.с.
9,18 т.2).

З пояснень представника позивача
вбачається, що договір поставки між
позивачем та ТОВ ТД «Астат», не
укладався, оскільки постачання ТМЦ
здійснювалось не на постійній основі
(час -від- часу) (т.3 а.с.127-128).

Вивченням вказаних
товарно-транспортних накладних
установлено, що вони також складені у
відповідності з наказом Мінтрансу від
29.12.1995р. №488/346, зокрема в них зазначено
дату їх складання (ТТН №299797), вид
перевезень, вантажовідправника,
вантажоодержувача, транспортного
підприємства, адреса пунктів
навантаження і розвантаження, а також
прізвище, ім'я, по батькові осіб, які
здали вантаж для перевезення, які
прийняли вантаж для перевезення та
особи, яка одержала вантаж (т.1 а.с.68,71).

З урахуванням викладеного, позивачем
надано до суду усі достатні докази
реальності здійснення господарських
операцій між ним та ТОВ ТД «Астат», у
зв'язку з чим позовні вимоги позивача
щодо його взаємовідносин з ТОВ ТД
«Астат» підлягають задоволенню.

Стосовно господарських операцій
позивача з ТОВ «Техно-Торг» суд
зазначає наступне.

Згідно з актом перевірки
Кіровоградської ОДПІ від 13.02.2014р.
Кіровоградською ОДПІ одержано акт від
11.10.2013 №385/3-22-08-35791183 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Техно-Торг» щодо підтвердження
господарських операцій з платниками
податків за 2012 рік», складений ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів м.
Києва, згідно з яким ТОВ «Техно-Торг»
здійснював діяльність, спрямовану на
здійснення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди третім
особам.

З урахуванням викладеного, позивачем
завищено податковий кредит по
операціям з ТОВ «Техно-Торг» на суму 1940,
67 грн.

Позивачем на підтвердження факту
реальності здійснюваних господарських
операцій з ТОВ «Техно-Торг» надано
копії видаткових накладних (а.с. 164-167,
т.1), банківська виписка про оплату
придбаних товарів (а.с. 169-171, т.1). ТОВ
«Техно-Торг» позивачу виписано
податкові накладні (а.с. 179-185, т. 1).
Придбання та заміна комп'ютерної
техніки підтверджується актами
приймання -передачі виконаних робіт,
списання комп'ютерної техніки (т.3
а.с.105-120).

Щодо взаємовідносин з ПП «Онікс-СГ» суд
дослідив наступне.

Згідно з актом перевірки позивача
Кіровоградською ОДПІ (а.с.15-17, т.1)
Кіровоградською ОДПІ складено акт від
08.04.2013 №295/1520/37427046 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП «Онікс-СГ», згідно з якою
встановлено порушення ст. ст. 203, 215, 216, 228
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог законодавства та
укладання правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, у зв'язку з чим
взаємовідносини позивача з ПП
«Онікс-СГ» не підлягають включенню ним
до складу витрат, що враховуються при
визначенні об'єктів оподаткування
податком на прибуток по операціям з ПП
«Онікс-СГ», так як проведені на
підставі правочинів, що не спричиняють
реального настання юридичних
наслідків. Таким чином, позивачем
завищено витрати за 4 квартал 2012 року на
суму 2100 грн.

У позовній заяві позивачем вказано, що
ПП «Онікс-СГ» надано послуги автокрана
на суму 2100 грн.

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій
позивачем до суду надано податкову
накладну на суму 2520 грн., у т.ч. ПДВ 420
грн. (а.с. 186,т.1), банківську виписку (а.с.
187, т.1) та акт №1/25-12 здачі-прийняття
виконаних робіт (наданих послуг) від
25.12.2012 р. ( т.3 а.с.130).

Щодо господарських операцій з ТОВ
«Ферміна»суд зазначає наступне.

01.01.2012 між позивачем (покупець) та ТОВ
«Ферміна» (продавець) укладено договір
купівлі-продажу, згідно з яким позивач
придбав товар (будматеріали) на суму
2291,61 грн. (а.с. 31, т.2), що підтверджується
податковою накладною (а.с. 172, т.1).

На підтвердження виконання даного
договору позивачем надано копію
видаткової накладної на суму 2291,61 грн
від 03.07.2012 (а.с. 158, т.1) та банківську
виписку (а.с. 163, т.1). Доставка товару
здійснювалась позивачем самовивозом.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«Осмос-Плюс» суд вказує наступне.

Позивачем на підтвердження виконання
зобов'язань з ТОВ «Осмос-Плюс» надано
копію податкової накладної, згідно з
якою придбавалося 5
конденсатопровідників на суму 1600 грн.
(а.с. 174, т.1) та копію банківської виписки
про оплату товару (а.с. 175, т.1). Перевозка
ТМЦ здійснювалась транспортом ТОВ
«Ін-Тайм», що підтверджується актами
здачі-прийняття робіт ( надання послуг)
від 31..3.2012 р., декларацією про прийняття
вантажу ( т.2 а.с.17), банківською виписку
про оплату послуг транспорту ТОВ
«Ін-Тайм» (т.1 а.с.229).

Стосовно господарських операцій
позивача з ПП «Агро-Адмірал» судом
встановлено.

Позивачем надано до суду копії
видаткових накладних від 14.12.2012 та від
13.03.2012 (а.с. 155-156, т.1), згідно з якими ним
придбавалися конденсатопровідники та
копію банківської виписки про оплату
даного товару (а.с. 157, т.1). Перевезення
здійснювалось ТОВ «САТ», послуги
оплачено згідно банківських виписок (
т.1 а.с.231-232).

Надаючи юридичну оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування податком на прибуток
підприємств, зокрема, є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Зі змісту п.135.1 ст. 135 ПК України
випливає, що доходи, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п. 135.2 ст.135 ПК України).

Згідно з п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Підпунктом 138.1.1. п. 138.1 ст. 138 Податкового
Кодексу України визначено, що витрати
операційної діяльності включають, в
тому числі, собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей
142 і 143 та інших статей цього Кодексу,
які прямо визначають особливості
формування витрат платника податку.

На підставі п.138.2 статті 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

В силу п. 138.4 ст. 138 ПК України витрати, що
формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

При цьому, відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1
ст.139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996- XIV
(далі за текстом - Закон № 996-XIV)
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1, 2 ст.9 Закону № 996-XIV
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно зі ст.14.1.36 ПК України
господарська діяльність - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Відповідно до ст. 14.1.27 ПК України
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
Кодексу України податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій зокрема з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податкової накладною
(п.198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

У п. 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу). У разі якщо на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби сумі
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Листом Вищого адміністративного суду
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. передбачено, що
витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Згідно зі п. 201.1, п.201.4, п.20.8, п. 201.10 ст. 201
ПК України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в
паперовому вигляді, або в електронній
формі.

Податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Зі змісту наведених норм випливає, що
право на віднесення сум ПДВ, сплачених
суб'єктом господарювання при придбанні
товару (робіт, послуг), до складу
податкового кредиту виникає у нього на
підставі наявності податкових
накладних, складених особою,
зареєстрованою платником ПДВ,
фактичного придбання товару (робіт,
послуг) та подальшого використання
його в господарській діяльності
підприємства.

Як передбачено п. 44.1 ст.44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
воднораз під господарською операцією
слід розуміти дію або подію, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Згідно з ч. 1 та 2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, первинні документи -
це документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи.

Зважаючи на вищевикладене, суд
дійшов висновків про доведеність
позивачем зв'язку здійснених ним
господарських операцій із придбання у
ПП «Дніпрокомплект», ТОВ
«Укрсклотрейд», ТОВ ТД «Астат», ТОВ
«Техно-Торг», ТОВ «Ферміна», ТОВ
«Осмос-Плюс», ПП «Онікс-СГ» та ПП
«Агро-Адмірал» товарів.

Дослідивши надані до суду первинні
документи, суд встановив, що останні
складені відповідно до вимог ч. 2 ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні".

За таких обставин, факт здійснення
господарських операцій
підтверджується позивачем належним
чином оформленими первинними та
розрахунковими документами, що згідно
з пп. 139.1.9 п. 139.1. ст. 139 Податкового
кодексу України свідчить про належне
формування позивачем на підставі цих
первинних документів валових витрат, а
також відповідно до положень ст. 198
Податкового кодексу України -
податкового кредиту з податку на
додану вартість

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч вимогам зазначеної статті
відповідач не надав суду доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, а також
не довів суду правомірність та
обґрунтованість прийнятих ним
податкових повідомлень-рішень №
від 26.02.2014 р., № від 26.02.2014 р., №
від 26.02.2014 р.,

Таким чином, суд, перевіривши
відповідно до вимог ч. 3 ст. ст. 2 КАС
України податкові повідомлення
рішення № від 26.02.2014 р., №
від 26.02.2014 р., № від 26.02.2014 р.,
вважає, що вони є протиправними та
підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги ТОВ "Кіровоградпостач" є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
згідно ч.1 статті 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З огляду на задоволення позову, суд
вважає за необхідне присудити ТОВ
"Кіровоградпостач" з Державного
бюджету України здійснені ним судові
витрати у сумі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"Кіровоградпостач" до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області № від
26.02.2014 р.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області № від
26.02.2014 р.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області № від
26.02.2014 р.

Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Кіровоградпостач"
() судові витрати з
Державного бюджету України в розмірі
487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім
гривень 20 копійок).

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10- денний строк з дня її проголошення
апеляційної скарги. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови в порядку
письмового провадження апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
В.С.
Мирошниченко