Справа № 813/1982/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2014 року 17 год. 02 хв. м.
Львів № 813/1982/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
при секретарі судового засідання
за участю позивача - ОСОБА_1
представники відповідачів - не прибули
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Червоноградського МВ
ГУ МВС України у Львівській області,
в.о. начальника фінансового сектору
Червоноградського МВ ГУ МВС України у
Львівській області Кутерещин Г.М. про
визнання протиправними рішення, дій чи
ОСОБА_1 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Червоноградського МВ ГУ МВС
України у Львівській області (далі -
відповідач 1), в.о. завідувача
фінансового сектору Червоноградського
МВ ГУ МВС України у Львівській області
Кутерещин Г.М. (далі - відповідач 2), в
якому просить суд:
- «визнати протиправними рішення, дії
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень Червоноградського МВ ГУ
МВСУ у Львівській області та в.о.
начальника фінансового сектору
Червоноградського МВ ГУ МВСУ у
Львівській області Г.М. Кутерещин, які
неправдиво та протиправно повідомили
листом № 480 від 17.01.2013 року (через
прокуратуру м. Червонограда, яка надала
судовому експерту Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (Волинського відділення)
Данилюку Н.К. лист № 480 від 17.01.2013 року
відповідачів 1 і 2 при супровідному
листі № 51- 37 вих.13 від 31.01.2013 року, на
виконання клопотання експерта від
03.01.2013 року), про нібито комісійне
знищення бухгалтерських та інших
документів, у якому неправдиво та
протиправно зазначено, що: «надати
відомості по розрахунку і виплаті
заробітної плати за період з 2005 по 2008
рік не виявляється можливим, оскільки
згідно актів знищення справ, картотек,
журналів № 2 від 26.02.2008 року та № 6 від
05.01.2012 року вищевказані документи
комісійно знищені», які мали б
зберігатися у відповідності до вимог
наказу № 519 МВС України від 04.06.2002 року
та Закону України «Про Національний
архівний фонд та архівні установи» від
24.12.1993 року ( № 3814-ХІІ), і могли б бути
знищеними лише при відсутності судових
і інших спорів, які існують на даний час
та існували станом на 31.01.2013 року, що
призвело до неможливості судовому
експерту Данилюку Н.К. провести
дослідження та надати відповідні
висновки по поставленим до судового
експерта питанням прокурором м.
Червонограда Мисяк В.М. у постанові
«Про призначення судово-економічної
експертизи» за матеріалами
кримінального провадження №
Позов мотивовано тим, що відповідачі
неправдиво та протиправно повідомили
листом № 480 від 17.01.2013 року (через
прокуратуру м. Червонограда) про нібито
комісійне знищення бухгалтерських та
інших документів згідно актів знищення
справ, картотек, журналів № 2 від 26.02.2008
року та № 6 від 05.01.2012 року. Позивач
вважає такі дії незаконними та такими,
що призвели до неможливості судовому
експерту провести дослідження та
надати відповідні висновки по
поставленим до судового експерта
питанням прокурором м. Червонограда
Мисяк В.М. у постанові «Про призначення
судово-економічної експертизи» за
матеріалами кримінального провадження
Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача 1 у судове
засідання не прибув, хоча належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду.
Відповідач 2 у судове засідання не
прибула, хоча належним чином була
повідомлена про дату, час та місце
судового розгляду. Подала 11.06.2014 року до
справи у її відсутності, подане
заперечення підтримує в повному
За таких обставин суд вважає, що справу
можливо розглядати за відсутності
представників відповідачів на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів, відповідно до ст.ст. 71, 128 КАС
Позиція відповідача 2 викладена у
запереченні на позовну заяву, де
зазначено, що згідно наказу МВС України
від 04 06.2002 року № 519 «Про затвердження
Переліку документів що утворюються в
процесі діяльності органів внутрішніх
справ, навчальних закладів,
підприємств, установ, організацій
системи МВС України, із зазначенням
строків зберігання документів» актом
№ 4 від 08.01.2009 року були знищені
бухгалтерські документи, термін
зберігання яких закінчився. Згідно
статті 195 вищевказаного наказу
первинні документи й додатки до них, що
фіксують факт виконання господарських
операцій і є підставою для
бухгалтерських записів (касові,
банківські документи, повідомлення
банків і переказні вимоги, виписки
банків, наряди на роботу, табеля, акти
про приймання, здавання і списання
майна й матеріалів, квитанції накладні
з обліку товарно-матеріальних
цінностей, авансові звіти) знищуються
за умови завершення ревізії. У разі
виникнення суперечок, спорів, слідчих і
судових справ зберігаються до
винесення остаточного рішення. Вважає,
що вона діяла у повній відповідності до
вимог чинного законодавства, жодних
порушень норм чинного законодавства не
Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.
Прокурором прокуратури м. Червонограда
Гриньківим В.М. постановою від 27.12.2012
року призначено судово-економічну
експертизу у кримінальному
На запит прокурора від 11.01.2013 року у
начальник Червоноградського МВ ГУМВСУ
у Львівській області листом від 17.01.2013
року № 480 скерував матеріали необхідні
для проведення судово-економічної
експертизи по вказаному кримінальному
Цим листом начальник
Червоноградського МВ ГУМВСУ у
Львівській області одночасно
повідомив, що «надати відомості по
розрахунку і виплаті заробітної плати
Червоноградського МВ ГУ МВСУ у
Львівській області за період з 2005 по 2008
рік (в тому числі відомості перерахунку
заробітної плати на пластикову картку)
не виявляється можливим, оскільки
згідно актів знищення справ, картотек,
журналів № 2 від 26.02.2008 року та № 6 від
05.01.2012 року вищевказані документи
Стажистом на посаді старшого слідчого
прокуратури м. Червонограда Марчуком
С.П. постановою від 28.01.2013 року уточнено
експертне завдання судово-економічної
експертизи у кримінальному
Судовий експерт Волинського
відділення Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз 21.06.2013 року прийняла
повідомлення № 4309 про неможливість
надання висновку судово-економічної
експертизи за матеріалами
Не погоджуючись із діями відповідачів,
які на думку позивача неправдиво та
протиправно повідомили листом
Червоноградського МВ ГУ МВСУ у
Львівській області від 17.01.2013 року № 480
про комісійне знищення документів, що
на думку позивача призвело до
неможливості судовому експерту
провести дослідження та надати
відповідні висновки, позивач оскаржив
їх до суду.
При вирішенні спору суд керувався
Право на звернення до
адміністративного суду з позовом є
складовою права на судовий захист, яке
передбачено статтею 55 Конституції
України, відповідно до якої, права і
свободи людини і громадянина
захищаються судом і кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
Відповідно до ст. 8 Конституції України,
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Конституція
України має найвищу юридичну силу.
Закони та інші нормативно-правові акти
приймаються на основі Конституції
України повинні відповідати їй. Норми
Конституції України є нормами прямої
дії. Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується.
Відповідно до висновків, наданих
Конституційним Судом України в рішенні
від 25 листопада 1997 року у справі № 6-зп
«Щодо офіційного тлумачення частини
другої статті 55 Конституції України та
статті 248-2 Цивільного процесуального
кодексу України», частину другу статті
55 Конституції України необхідно
розуміти так, що кожен громадянин
України, іноземець, особа без
громадянства має гарантоване державою
право оскаржити в суді загальної
юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому потребують
правового захисту в суді. Тобто, умовою
для звернення особи до суду з позовом
щодо оскарження рішення, дії чи
бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод чи в існуванні перешкод у
здійсненні цих прав. Таким чином, якщо
особа вважає, що її суб'єктивне право у
певних правовідносинах не може бути
реалізованим належним чином, або на неї
протиправно поклали певний обов'язок,
така особа має право звернутися за
судовим захистом. У разі відповідного
звернення особи суд повинен розглянути
питання щодо наявності порушення
суб'єктивного права заявника у
конкретних правовідносинах і на
підставі цього розв'язати спір.
Із наведеними нормами Конституції
України кореспондуються норми,
закріплені у Кодексі
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), відповідно до ч. 1
ст. 2 якого, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. При цьому відповідно до ч.
2 ст. 2 КАС України, до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої КАС
України компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Кожна особа відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС
України має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Суд зазначає, що судовому захисту в
адміністративних судах підлягають
порушені права, свободи та законні
інтереси особи в публічно-правових
відносинах. При цьому визначальним для
вирішення питання про обґрунтованість
вимог особи у розв'язанні
публічно-правового спору є
встановлення факту порушення
відповідних прав, свобод чи інтересів
такої особи. У свою чергу, порушення
прав, свобод та інтересів особи наявне
тоді, коли сталися зміни стану
суб'єктивних прав та обов'язків особи,
тобто припинення чи неможливість
реалізації її права та/або виникнення
додаткового обов'язку в
публічно-правових відносинах.
Відповідні зміни або перешкоди можуть
бути створені протиправними рішеннями,
діями або бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень.

Якщо відповідні рішення, дії чи
бездіяльність протиправно, на думку
особи, спричинили виникнення, зміни чи
припинення прав та обов'язків особи
(тобто є юридично значимими), особа може
порушити питання про визнання
протиправними таких рішень, дій чи
бездіяльності в судовому порядку.
Таким чином, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або має місце інше
ущемлення прав чи свобод. При цьому
позивач на власний розсуд визначає, чи
порушені його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень.

Вирішуючи спір по суті вимог, слід
виходити з того, що суд надає об'єктивну
оцінку наявності порушеного права чи
інтересу на момент звернення до
адміністративного суду, а також
визначає, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб відновлення порушеного
права позивача. Відсутність порушеного
права чи невідповідність обраного
позивачем способу його захисту
способам, визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

Водночас, закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС
України принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Реалізуючи право на судовий захист,
позивач просить визнати протиправними
рішення, дії чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень Червоноградського
МВ ГУ МВСУ у Львівській області та в.о.
начальника фінансового сектору
Червоноградського МВ ГУ МВСУ у
Львівській області Г.М. Кутерещин, які
листом № 480 від 17.01.2013 року, на його
думку неправдиво та протиправно
повідомили прокуратуру м. Червонограда
про комісійне знищення бухгалтерських
та інших документів.

Звертаючись до суду, позивач вказує у
позові власне суб'єктивне уявлення про
порушене право, охоронюваний інтерес
та спосіб його захисту, однак у
матеріалах справи відсутні і позивачем
не надано суду жодних доказів того, що
надання відповідачем такої інформації
якимось чином порушило чи порушує його
права у сфері публічно-правових
відносин.

У той же час, суд вважає за необхідне
зазначити, що сам по собі спірний лист
не створює певних правових наслідків
за своєю суттю і тому не може
спричинити порушення прав та законних
інтересів позивача у публічно-правовій
сфері.

Із наведених вище положень вбачається,
що суд захищає лише порушені, невизнані
або оспорювані права, свободи та
інтереси учасників адміністративних
правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта
владних повноважень можливе лише за
позовом особи, право або законний
інтерес якої порушені цією дією.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що дії посадових осіб
відповідача щодо складення спірного
листа не породжують правових наслідків
для позивача, тобто не змінюють стан
його суб'єктивних прав та не створюють
жодних додаткових обов'язків для нього,
відтак вказані позовні вимоги є
неналежним способом захисту, а тому в
задоволенні позову слід відмовити
повністю.

Щодо судових витрат, то відповідно до
вимог ст. 94 КАС України, такі зі сторін
спору не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163,167 КАС України,
суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього ж Кодексу апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 17
червня 2014 року.

Суддя
Кедик М.В.