Справа № 809/1788/13-а
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"26" червня 2014 р.
Справа № 809/1788/13-a

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового
засідання: Мельник О.Я.

за участю представника
відповідача: Книгиницька М.В.

позивач: не з'явився

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до відповідача: Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 01.04.2013
р,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(надалі-позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську (надалі-відповідач)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 01.04.2013
р.

Вимоги адміністративного позову
мотивовані тим, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийняте відповідачем неправомірно,
оскільки пояснення на які зроблено
посилання у акті перевірки податкового
органу на підставі якого приймалось
дане рішення, не можуть вважатися
належними підставами для висновків
податкового органу під час здійснення
ним перевірок, а тому позивач вважає, що
донарахування здійсненні податковим
органом на підставі податкового
повідомлення-рішення суперечать
фактичним обставинам справи та не
відповідають чинному законодавству.

Позивач в судове засідання не з'явився,
проте на адресу суду надіслав
клопотання про розгляд справи без
участі позивача. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача проти
позову в судовому засіданні заперечив
повністю, просив в задоволенні позову
відмовити, свої обґрунтування виклав в
письмових запереченнях.

Розглянувши адміністративний
позов, заслухавши представника
відповідача, дослідивши та оцінивши
наявні в матеріалах справи письмові
докази, суд встановив наступне.

На підставі статті 77, п.82.1, статті
82 глави 8 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року №2755-VI, відповідно до
наказу №222 від 04.02.2013 року про
проведення документальної планової
виїзної перевірки, направлення №00000412
від 25.02.2013 року, видано ДПІ у
м.Івано-Франківську та плану-графіку
проведення документальних планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання, працівниками ДПІ у
м.Івано-Франківську проведено
документальну планову виїзну
перевірку фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 року по
31.12.2012 року.

В ході перевірки встановлено, що
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
облік доходів та витрат не вівся, чим
порушено п. 19.1 ст. 19 закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» №889-ІV
від 22.05.2003 року зі змінами та
доповненнями, п. 6 ст. 128 Господарського
кодексу України від 16.01.2003 року №436- ІV
зі змінами та доповненнями, п.44.1 ст.44,
ст..176, п.177.10 ст.177 розділу ІV Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 року
№2755- ІV із змінами та доповненнями.

Перевіркою правильності визначення
валового доходу, відображеного в
декларації про доходи, з даними про
суми валового доходу, встановлено, що
платником не підтверджено
документально зменшення місячного
виторгу по РРО марки ЕКСЕЛЛО DМР-55В, р.п.
за вересень 2011 року на 4972,50 грн., а
саме не надано оригіналу чеку №4864 від
30.09.2011 року на суму 4972,50 грн., чеку на
виведення даної суми з РРО, контрольну
стрічку за цей період, книгу обліку
розрахункових операцій №/Р2.

Також підприємцем неправомірно
включено в 2012 році до складу валових
доходів кошти в сумі 10315,01 грн. отримані
на розрахунковий рахунок від
Івано-Франківського міського центру
зайнятості, саме дотацію на сворення
додаткових робочих місць.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2756- ІV зі
змінами та доповненнями, передбачено,
що для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

В п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року №2756- ІV зі змінами та
доповненнями зазначено, що платники
податків зобов'язані забезпечити
зберігання документів, визначених у
пунктів 44.1 цієї статті, а також
документів, пов'язаних із виконанням
вимог законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, не менш як 1095 днів
подання податкової звітності, для
складення якої використовуються
зазначені документи, а у разі її
неподання з передбаченого цим Кодексом
граничного терміну подання такої
звітності.

Відповідно до п.44.5 ст.44 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2756- ІV
зі змінами та доповненнями у разі
втрати, пошкодження або дострокового
знищення документів, зазначених в
пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник
податків зобов'язаний у п'ятиденний
строк з дня такої події письмово
повідомити контролюючий орган за
місцем обліку в порядку, встановленому
цим Кодексом для подання податкової
звітності, та контролюючий орган, яким
було здійснено митне оформлення
відповідної митної декларації.

В пункті 44.6 ст.44 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2756- ІV зі
змінами та доповненнями зазначено, що у
разі, якщо до закінчення перевірки або
у терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Крім того, статтею 2 Закону України
від 16.07.1999 року № 996ХІV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» із змінами та
доповненнями зазначено, що сфера дії
Закону поширюється на всіх юридичних
осіб, створених відповідно до
законодавства України, незалежно від
їх організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності (далі- підприємства), які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
з законодавством.

Виходячи із вимог п.2 ст.3 Закону
України від 16.07.1999 року № 996ХІV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» із змінами та
доповненнями бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.05.1996
року №168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно з п.121.1. ст.121 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2756-VI зі
змінами та доповненнями за
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених статтею 44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
надання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках,
передбачених цим Кодексом, - тягне за
собою накладення штрафу.

Згідно даних, відображених у
звітах про використання реєстраторів
розрахункових операцій та книг обліку
розрахункових операцій підприємець
ОСОБА_2 отримала виторг за 2010 рік в сумі
231 751, 11 грн., за 2011 рік - 301 616, 55 грн., за 2012
рік - 261 306, 39 грн.

Крім того, проведеною перевіркою
встановлено, що фактично згідно
облікових даних у період з 01.01.2010 року
по 31.12.2012 року, фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 здійснювала
роздрібну торгівлю алкогольними
напоями та тютюновими виробами в
магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1", по АДРЕСА_1.

Відповідно до пункту 181.1. статті
181 розділу V Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року №2755-VI у
разі якщо загальна сума від здійсненн
операцій з постачання товарів/послуг,
що підлягають оподаткуванню згідно з
цим розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300 000 гривень
(без урахування податку на додану
вартість), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених статтею 183 цього Кодексу,
крім особи, яка є платником єдиного
податку.

Відповідно до пункту 183.2. ст.183
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI будь-яка особа, що
підлягає обов'язковій реєстрації чи
прийняла рішення про добровільну
реєстрацію як платника податку, подає
до органу державної податкової служби
за своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до пункту 183.2. ст. 183
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI у разі
обов'язкової реєстрації особи як
платника податку реєстраційна заява
подається до органу державної
податкової служби не пізніше 10 числа
календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій,
визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 183.6. ст.183
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року №2755-VI у разі якщо
останній день строку подання заяви
припадає на вихідний, святковий або
неробочий день, останнім днем строку
вважається наступний за вихідним,
святковим або неробочим робочий день.

Враховуючи те, що згідно даних
перевірки (звітів про використання
реєстраторів розрахункових операцій)
підприємець ОСОБА_2 у грудні 2011 року
(30.12.2011 рік - 300 256,05 грн.) досягнула обсяг
виручки понад 300 000 грн., та не подала до
органу державної податкової служби
заяву, встановлену пунктом 183.2. статті
183 розділу V Податкового кодексу
України, виникає обов'язок нарахування
та сплати податкових зобов'язань з
податку на додану вартість з дня,
наступного за граничним днем, який
встановлений для подання заяви, тобто з
11 числа календарного місяця, ща настає
за місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій з
постачання товарів/послуг понад 300 000
гривень.

Крім того, проведеною
перевіркою встановлено заниження
податкових зобов'язань в сумі 50 591, 81
грн. за період з 11.01.2012 року по 31.12.2012
року, в тому числі за період з 11.01.2012
року по 29.02.2012 року - 7 691, 14 грн., за
березень 2012 року - 3 642, 11 грн., за квітень
2012 року - 3 731, 51 грн., за тревень 2012 року - 4
456, 20 грн., за червень 2012 року - 4 422, 55 грн.,
за липень 2012 року - 4 724, 07 грн., за серпень
2012 року - 4 664, 81 грн., за вересень 2012 року -
4 207, 78 грн., за жовтень 2012 року - 4 451, 35
грн., за листопад 2012 року - 4 239, 08 грн., за
грудень 2012 року - 4 364, 21 грн., чим
порушено п.181.1. ст.181, п.183.1., 183.2. ст.183,
п.п.200.1. ст.200, п.п.202.1. ст.202 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 року
№2755-VI.

За вказані порушення згідно з
п.123.1. ст.123 Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року №2755-VI передбачено
застосування штрафних санкцій.

Таким чином, згідно даних перевірки
(звітів про використання реєстраторів
розрахункових операцій) підприємець
ОСОБА_2 у грудні 2011 року (30.12.2011 рік - 300
256,05 грн.) досягнула обсяг виручки понад
300 000 грн., та не подала до органу
державної податкової служби заяву,
встановлену пунктом 183.2. статті 183
розділу V Податкового кодексу України.

Будь-яка особа, яка підлягає
обов'язковій реєстрації як платник
податку, у у випадках та в порядку,
передбачених вище зазначеною статтею,
не подала до органу державної
податкової служби реєстраційну заяву,
несе відповідальність за не
нарахування або несплату цього податку
на рівні зареєстрованого платника без
права нарахування податкового кредиту
та отримання бюджетного відшкодування.

За таких обставин, на підставі вище
викладеного, суд приходить до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Кишинський
М.І.

Постанова буде складена в повному
обсязі 27 червня 2014 року.