Справа № 804/13296/13-а
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 рокусправа № 804/13296/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів: Ясенової
Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровської митниці Міндоходів
на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року в адміністративній
справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг»

до Дніпропетровської митниці
Міндоходів

про визнання протиправним та
скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у
жовтні 2013 року звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати рішення Дніпропетровської
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів № 110050001/2013/000023/1
від 11.09.2013.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити. Апеляційна скарга
ґрунтується на тому, що судом першої
інстанції неповно з'ясовані обставини
справи та порушено норми матеріального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що між ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» та
Відкритим акціонерним товариством
«Воркутавугілля» (Російська Федерація)
було укладено контракт № 804/009 від 05
липня 2011 року.

За умовами договору та згідно зі
Специфікацією № 9 від 13.05.2013 до
контракту № 804/009 від 05.07.2011, ВАТ
«Воркутавугілля» зобов'язується
поставити на умовах DAF - станція
погранзастави - ст. Суземка/Україна (ст.
Зерново) (ІНКОТЕРМС-2000), а ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» прийняти та
оплатити концентрат вугільний марки 2Ж.
Ціна за одиницю товару (тонну),
поставленого в другому кварталі 2013
року, складає 174,00 доларів США.

Додатковою угодою до контракту № 3 від
28.06.2013 визначено, що ціна товару, який
поставляється відповідно до
Специфікації № 9 від 13.05.2013 в третьому
кварталі 2013 року, з 01.07.2013 по 30.09.2013,
становить 150,00 дол. США за одну тонну.

З метою митного оформлення партії
товару, поставленого за вищевказаним
контрактом, ПАТ «АрселорМіттал Кривий
Ріг» до відповідача було подано
вантажну митну декларацію №
110050001/2013/012506 від 02.09.2013, в якій заявлено
митну вартість товару за ціною
договору (контракту).

Проте Дніпропетровською
митницею було прийнято рішення про
визначення митної вартості товарів №
110050001/2013/000023/1 від 11 вересня 2013 року, яким
здійснено коригування заявленої
декларантом митної вартості товару та
визначено митну вартість товару за
другим методом (ціною договору щодо
ідентичних товарів) у розмірі 174,00 дол.
США за одиницю продукції, на підставі
якого винесено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України.

Ухвалюючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
підстави для відмови у митному
оформленні товару за заявленою
позивачем митною вартістю відсутні,
оскільки відповідачем не надано
належних та допустимих доказів того, що
на основі наданих під час митного
оформлення основних та додаткових
документів неможливо перевірити
числове значення митної вартості
товарів та того, що існуючий
взаємозв'язок між продавцем та
позивачем вплинув на заявлену митну
вартість. Окрім того, суд першої
інстанції зазначив, що відповідач
взагалі не мав права вимагати
додаткові документи у позивача, адже
надані 02.09.2013 документи містили всі
необхідні відомості (зокрема числове
значення) для підтвердження заявленої
митної вартості, визначеної ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» за основним
методом.

Проте суд апеляційної інстанції
знаходить висновки суду першої
інстанції помилковими з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 49 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного
кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу

Статтею 52 визначено, що у
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявлення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості.

У декларації митної вартості
наводяться відомості про метод
визначення митної вартості товарів,
числове значення митної вартості
товарів та її складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів, та надані документи,
що підтверджують зазначене.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та (або) бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування. Декларант
або уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Положеннями статті 57 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України
визначено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані,
зокрема, подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Частиною 2 статті 58 Митного
кодексу України та пунктом 1.14 наказу
Міністерства фінансів України «Про
затвердження Форми декларації митної
вартості та Правил її заповнення» № 599
24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18 червня 2012 року за №
984/21296 визначено, що метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та(або) відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Згідно зі статтею 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та(або) недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Частиною 6 статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та(або)
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм права дає змогу
дійти висновку, що метод визначення
митної вартості товару за ціною
договору є основним. На підтвердження
заявленої декларантом митної вартості
товару, що визначена за першим методом,
митному органу необхідно надати
відповідні документи. При цьому
застосування кожного наступного
методу у їх послідовності можливе лише
у разі обґрунтованої та об'єктивної
неможливості застосування
попереднього методу.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем митному органу на
підтвердження заявленої митної
вартості товару та методу її
визначення разом з ВМД № 110050001/2013/012506
від 02.09.2013 було надано
зовнішньоекономічний договір № 804/009
від 05.07.2011, Специфікація № 9 від 13.05.2013,
Додаткові угоди № 5 від 27.02.2013, № 3 від
28.06.2013, № 6 від 24.12.2012, попередні митні
декларації, накладні УМВС, посвідчення
про якість, рахунки-фактури (інвойс) №
10004660 від 23.07.2013, № 10005039 від 02.08.2013, 10005118
від 08.08.2013, № 10005176 від 12.08.2013, № 10005392 від
22.08.2013, платіжні доручення № 600020886 від
02.08.2013, № 600022055 від 14.08.2013, № 600022579 від
20.08.2013, № 600023164 від 27.08.2013, висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» № 3499 від
08.08.2013, реєстри.

Крім того ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» на вимогу митного органу
були надані платіжне доручення № 600023977
від 03.09.2013, лист ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» № 3835 від
29.08.2013, копії залізничних накладних №№
АБ305039, АБ305040, АБ305035, АБ305036 з відмітками
про відчеплення вагонів при
транспортуванні, липневий випуск
«Металл Эксперт».

В ході перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
Дніпропетровська митниця Міндоходів
встановила розбіжність та
невідповідність в документах, наданих
позивачем на підтвердження митної
вартості, при цьому подані позивачем
документи на підтвердження митної
вартості задекларованого товару не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товар.

Так, згідно зі Специфікацією № 9 від
13.05.2013 умови оплати товару: відстрочка
платежу 12 календарних днів з дати,
зазначеної на штемпелі в квитанції про
прийняття на ст. Мульда, Північної ЗД,
проте платіжні доручення, надані на
підтвердження оплати задекларованого
товару, не містять посилання на рахунки
(інвойси), за якими здійснюється оплата
товару. Крім того сума, що підлягає
сплаті за інвойсами (4632 460,00 дол. США),
відрізняється від суми, сплаченої за
наданими платіжними дорученнями (1946790,00
дол. США).

Також суд зазначає, що наданий
позивачем висновок ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» № 3499 від
08.08.2013 не є первинним бухгалтерським
документом, що підтверджує заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення, оскільки відповідно до
ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті, тоді як вказаний
висновок не містить жодних відомостей
щодо ціни товару, яка була фактично
сплачена ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг
по контракту № 804/009 від 05.07.2011.

Таким чином, вказані обставини
свідчать про наявність законних
підстав у митного органу для
витребування у декларанта додаткових
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товарів.

Також суд апеляційної інстанції
зазначає, що поставка товару, згідно з
умовами контракту № 804/009 від 05.07.2011,
здійснюється на умовах DAF - станція
погранзастави - ст. Суземка/Україна (ст.
Зерново) (ІНКОТЕРМС-2000).

Відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 58 МК України
при визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України
(складові митної вартості), якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті.

При цьому, термін DAF «поставка до
кордону» означає, що продавець виконав
свої обов'язки щодо поставки, коли
товар, що пройшов митне очищення для
експорту, але ще не для імпорту,
наданий у розпорядження покупця
нерозвантаженим на прибулому
транспортному засобі в названому місці
та пункті на кордоні, але перед митним
кордоном суміжної країни. Однак, якщо
сторони бажають покласти на продавця
обов'язки щодо розвантаження товару з
прибулого транспортного засобу та всі
ризики й витрати такого
розвантаження, це має бути чітко
обумовлено шляхом включення
відповідного застереження до договору
купівлі-продажу.

Отже умови поставки передбачають
передання товару покупцю в названому
місці та пункті на кордоні, перед
митним кордоном країни покупця, що
спростовує висновки суду першої
інстанції щодо слідування товару у
залізничних вагонах від продавця
(станція Мульда, Росія) без
перевантаження до позивача (станція
Кривий Ріг - Головний, Україна).

Доказів включення до складових митної
вартості витрат на навантаження,
вивантаження та обробку оцінюваних
товарів, витрат пов'язаних з їх
транспортуванням або включення їх до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, позивачем митному
органу не надано, відсутні такі докази
й в матеріалах справи.

Таким чином суд апеляційної інстанції
вважає обґрунтованими висновки
митного органу, що подані позивачем
документи на підтвердження митної
вартості задекларованого товару
містять невідповідності, розбіжності
та не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товар.

Згідно з ч. 1 ст. 59 МК України у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

Судом встановлено, що за результатами
формато-логічного контролю
автоматизованою системою аналізу
ризиків по ВМД № 110050001/2013/12506 від 02.09.2013
було згенеровано обов'язкову форму
контролю, за результатами якого митним
органом встановлено, що позивачем за
договором № 804/009 від 05.07.2011 вже
здійснювались поставки ідентичного
товару (ВМД № 110050001/2013/011295 від 02.08.2013) за
ціною 174 дол. США за тонну.

З огляду на викладене колегія суддів
доходить висновку, що рішення
Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості №
110050001/2013/000023/1 від 11.09.2013 є законним,
обґрунтованим та таким, що прийняте на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Доводи позивача щодо падіння ціни
концентрату вугільного у липні-жовтні
2013 року, яке підтверджується
щомісячним оглядом ринку вугілля (№ 7
(60), липень, 2013) суд апеляційної
інстанції вважає необґрунтованими,
адже даний номер видання носить
прогнозний характер, а дійсна ціна
вказаного виду товару підтверджується
оглядом в аналогічному виданні № 28 (208),
15 липня 2013 року

Враховуючи викладене колегія суддів
зазначає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому постанова
підлягає скасуванню із ухваленням
нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу
Дніпропетровської митниці Міндоходів
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 21
листопада 2013 року в адміністративній
справі № 804/13296/13-а скасувати.

У задоволені позову Публічного
акціонерного товариства
«АрселорМіттал Кривий Ріг» відмовити.

Постанова суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів з дня складання
в повному обсязі.

Повний текст постанови
складений 30 травня 2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
Т.І. Ясенова

Суддя:
А.В. Суховаров