Справа № 872/11785/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2014 року

справа № 808/5158/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Федосєєвої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року у справі №808/5158/13-а

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Кераміст»

до

про

Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 31 травня 2013 року відкрито провадження в адміністративній справі №808/5158/13-а. ( а.с.1)

Позивач, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві, зазначив, що висновки відповідача про нетоварний характер спірних операцій є безпідставним та таким, що ґрунтується на непідтверджених доказами припущеннях та помилковому тлумаченні відповідачем чинного законодавства.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року у справі №808/5158/13-а адміністративний позов задоволено. (суддя – Бойченко Ю.П.) ( а.с.139-143)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що відповідачем документально не доведено обґрунтованість висновків акту перевірки та винесення спірного податкового повідомлення-рішення, натомість позивачем надані всі необхідні документи та матеріали, які свідчать про реальність вчиненого правочину.

Відповідач – Державна податкова інспекція в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17.06.2013 року у справі №808/5158/13-а та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що висновки посадових осіб Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби ґрунтуються на законодавстві, а податкове повідомлення – рішення є законним та обґрунтованим.

Представником Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області у судовому засіданні заявлено клопотання про здійснення процесуального правонаступництва, а саме заміну відповідача – Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби на його правонаступника – Державну податкову інспекцію в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

У судовому засіданні, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалила здійснити процесуальне правонаступництво у даній адміністративній справі, а саме: замінити Державну податкову інспекцію в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Запорізької області Державної податкової служби на правонаступника – Державну податкову інспекцію в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року у справі №808/5158/13-а.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року у справі №808/5158/13-а.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представників сторін по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, в період з 17 січня 2013 року по 18 січня 2013 року, посадовими особами відповідача проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ВБ»Кераміст» з питань документального підтвердження господарських відносин з платником податків ПП»Корпус-7», їх реальності та повноти відображення в обліку за період липень 2012 року, результати якої оформлено актом перевірки №4/22-1421/31122120 від 18 січня 2013 року.

Висновками зазначеного акту встановлено порушення позивачем вимог п.п. 14.1.36. п. 14.1.181 ст. 14, п. 44.1, п. 44.3. п. 44.6. ст. 44, п.198.3 ст.198, п. 200.1. ст. 200, ст. 201 Податкового кодексу України, а саме завищення податкового кредиту на суму 46 536,00 гривень за липень 2012 року та, відповідно, заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті в бюджет за липень 2012 року на суму 46 536,00 гривень.

Відповідач в акті перевірки вказує, що операції з придбання товару, здійснені позивачем, не мали реального товарного характеру.

Разом з тим, факт реальності господарських операцій та наявність ділової мети їх вчинення підтверджується належними доказами, наявними в матеріалах справи, на підтвердження сплати позивачем у складі вартості придбаного товару податку на додану вартість надано належним чином оформлені податкові накладні, видані постачальником який є зареєстрованим платником ПДВ та мав право на видачу податкових накладних.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що статтею 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину.

Загальні вимоги чинності правочину передбачені статтею 203 Цивільного кодексу України, у разі порушення яких настають правові наслідки, передбачені параграфом 2 глави 16 Кодексу.

Відповідно до приписів статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Частиною 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Зі змісту ч.1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 1 статті 71 цього Кодексу встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів про умисність укладення правочину між позивачем та контрагентом з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а саме, рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу на підтвердження відсутності реального характеру здійснених позивачем господарських операцій.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 17 червня 2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року у справі №808/5158/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 16 червня 2014 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна