Справа № 2-а-401/11/1506
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-401/11/1506

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Крачкова(Безпала) Світлана
Володимирівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О.,
Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
на постанову Біляївського районного
суду Одеської області від 12 травня 2011
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату додаткової
пенсії, як інваліду 2-ї групи, учаснику
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, 1
категорії, -

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2011 року ОСОБА_1,
звернувшись до Біляївського районного
суду Одеської області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області,
просила суд визнати неправомірною
бездіяльність відповідача щодо
виплати додаткової пенсії за шкоду,
завдану здоров'ю, як особі, що
відноситься до 1 категорії, та є
інвалідом ІІ групи, у розмірі,
встановленому Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати відповідача провести
перерахунок і виплату з 01 жовтня 2010
року додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з її
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням розмірі мінімальної
пенсії за віком, встановленого ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Постановою від 12 травня 2011 року,
ухваленою в порядку скороченого
провадження, Біляївський районний суд
Одеської області задовольнив
адміністративний позов частково:

- визнав протиправною
бездіяльність відповідача щодо
перерахунку та виплати позивачу
додаткової пенсії за шкоду, завдану
здоров'ю;

- зобов'язав відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу недоплачену додаткову
пенсію, що належала позивачці до
виплати відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 01 жовтня 2010 року, з
урахуванням фактично отриманої суми.

Не погоджуючись з постановою суду
управління Пенсійного фону України в
Біляївському районі Одеської області
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржену постанову
та ухвалити нову, якою відмовити у
задоволення адміністративного позову
в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги,
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права, оскільки
додаткова пенсія за шкоду, завдану
здоров'ю, виплачувалась позивачу у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

ОСОБА_1 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції встановив, що ОСОБА_1 має
статус особи, що постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, 1 категорії,
є інвалідом ІІ групи, перебуває на
обліку у відповідача та отримує пенсію
по інвалідності, відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю,
нараховувались та виплачувались
позивачу у розмірах менших ніж
встановлено законом, а
нормативно-правові акти КМУ мають
меншу юридичну силу ніж Закон, суд
першої інстанції дійшов висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову в повному обсязі.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Сторонами по справі не оспорюється той
факт, що позивач є потерпілим від
Чорнобильської катастрофи, інвалідом
ІІ групи, віднесений до 1 категорії,
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що також підтверджено матеріалами
справи (а.с. 7, 8, ).

Предметом спору є розміри пенсійних
виплат, які позивач отримує з 01 жовтня
2010 року, а саме:

- розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, який, відповідно до
ст. 50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», має становити 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Також сторонами по справі не
оспорюється той факт, що позивач
отримує пенсійні виплати у розмірах,
менших ніж встановлено ст. 50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що також підтверджено і письмовими
запереченнями на позов (а.с. 9-11), і
доводами апеляційної скарги.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 19, ч. 1, 2, 3
ст. 46 Конституції України, рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, ст. 49, ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч. 4 ст. 9 КАС
України, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
визначенні розміру додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
застосуванню підлягають норми Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не положення постанов Кабінету
Міністрів України № 1 від 03 січня 2002
року, № 530 від 28 травня 2008 року, № 654 від
16 липня 2008 року, на які посилається
апелянт та які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про право
позивача на отримання пенсійних виплат
в розмірах, встановлених Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зазначивши, що підставою для
перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму і
цей перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.
Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Таким чином,
новий мінімальний розмір пенсії за
віком залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Оскільки додаткова пенсія позивача має
визначатися виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
додаткової пенсії позивачеві повинен
проводитись із урахуванням нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

Погоджується апеляційний суд і з
висновком суду першої інстанції щодо
не обмеження пенсійних виплат кінцевою
датою, оскільки з самого визначення
поняття «пенсія» випливає, що
щомісячні пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу, а тому цей вид виплат не є
строковим і не може бути призначений на
певний строк. У цьому випадку
визначається лише дата, з якої особа
має право на отримання пенсії (чи її
перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка має виплачуватись
постійно, один раз на місяць протягом
невизначеного часу та без встановлення
будь-якого терміну або строку виплати
пенсії. Порядок та строки нарахування
пенсій можуть бути змінені за умов
іншого законодавчого регулювання.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у постановах від 23 квітня
2012 року № 21-239а11, від 19 березня 2013 року №
21-53а13, від 5 листопада 2013 року № 21-293а13.

Апеляційний суд погоджується з
обраним судом першої інстанції засобом
відновлення порушеного права позивача
шляхом зобов'язання відповідача
провести перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду, завдану
здоров'ю, з 01 жовтня 2010 року.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 70, 71, ч. 10 ст. 183-2,
ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст.
200, 206, 244-2, ч. 6 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області
залишити без задоволення.

Постанову Біляївського районного суду
Одеської області від 12 травня 2011 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
О.О.Кравець

суддя
Л.П.Шеметенко