Справа № 2а-431/10/1770
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Справа №
9104/28360/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Костопільської міжрайонної державної
податкової інспекції на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 січня 2011
року у справі за позовом Державного
підприємства «Зірненський спиртовий
завод» до Костопільської міжрайонної
державної податкової інспекції про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

державне підприємство «Зірненський
спиртовий завод» звернулось в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до Костопільської міжрайонної
державної податкової інспекції в якому
просило скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача від
15.07.2009р. №/0 та від 15.07.2009р. №/0.

Постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від 18
січня 2011 року позовні вимоги
задоволено, скасовано податкові
повідомлення-рішення відповідача від
15.07.2009р. №/0 та від 15.07.2009р. №/0.

Не погодившись з такими рішенням
суду першої інстанції Костопільська
міжрайонна державна податкова
інспекція оскаржила його в
апеляційному порядку, вважає,що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
виїзною позаплановою перевіркою
державного підприємства «Зірненський
спиртовий завод» з питань дотримання
вимог податкового та іншого
законодавства (акт від 26 червня 2009 року
№39/23/00375036) зроблено висновок про
порушення підприємством: п.п. 7.3.1, п.7.3,
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» внаслідок чого
занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся на загальну
суму 416615 грн., в т.ч. за квітень 2009 р, в
сумі 416615 грн.; ч. 3 статті 4 Декрету КМУ
«Про акцизний збір» від 26.12.1992р. №18-92 ДП
«Зірненський спиртовий завод»
занизило акцизний збір в сумі 1648647 грн.,
в т.ч. за квітень 2009р. в сумі 1648547 грн.

Проведеною перевіркою відображеного
показника за період з 01.01.2009 р. по 30.04.2009
р., на підставі представлених для
перевірки документів встановлено
заниження задекларованих суб'єктом
господарювання показників у рядку 1
Декларацій «Операції на митній
території України, що оподатковуються
за ставкою 20 відсотків, крім імпорту
товарів» у сумі 416615 грн.

Згідно п 4.1, ст.4 Закону України «Про
податок на додану вартість» база
оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що
передаються платнику податку
безпосередньо покупцем, або через
будь-яку третю особу в зв'язку з
компенсацією вартості товарів (послуг).
Підпунктом 7.3.1, п.7.3, ст..7 цього ж
Закону передбачено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з
поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а у разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

Крім того апелянт вважає, що на
підставі матеріалів наданих слідчим
відділом управління Служби безпеки
України в Рівненській області та
згідно постанови Рівненського
міського суду Рівненської області від
27.05.2009р. у справі №4-1148/09 та інших
матеріалів встановлено, що ДП
«Зірненський спиртовий завод» у квітні
2009 р. здійснив відвантаження спирту
ректифікованого «вищої очистки» в
кількості 7667,66 дал. Дана господарська
операція не відображена ДП
«Зірненський спиртовий в
бухгалтерському та податковому обліку,
а відтак, на порушення п.п. 7.3.1, п.7.3, ст. 7
України "Про податок на додану
вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року (із
змінами доповненнями), ДП
«Зірненський спиртовий завод»
занизило зобов'язання податок додану
вартість в сумі 416615 грн., в т.ч. за
квітень 2009р. в сумі 416615 грн.

Порядок оподаткування акцизним збором
регулюється Декретом Кабінету
Міністрів України «Про акцизний збір»
від 26.12.1992р. № 18-92 і згідно ч.1 ст. 3
вказаного Декрету передбачено, що
об'єктом оподаткування є: а) обороти з
реалізації вироблених в Україні
підакцизних товарів (продукції), в тому
числі з давальницької сировини, шляхом
їх продажу, обміну на інші товари
(продукцію, роботи, послуги),
безоплатної передачі товарів
(продукції) або з частковою їх оплатою,
а також обсяги відвантажених
підакцизних товарів (продукції),
виготовлених з давальницької

сировини. Статтею 1 Закону України «Про
ставки акцизного збору на спирт
етиловий та алкогольні напої»
затверджено ставки акцизного збору на
спирт етиловий та алкогольні напої (з
урахуванням статті 2 цього закону).
Статтею 4 зазначеного вище Декрету КМУ
встановлено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з продажу
підакцизних товарів (продукції)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, одо
настала раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника
акцизного збору як оплата товарів
(продукції), що продаються, а у разі
продажу товарів (продукції) за
готівкові кошти - дата їх
оприбуткування в касі платника
акцизного збору, за відсутності такої -
дата інкасації готівкових коштів у
банківській установі, яка обслуговує
платника акцизного збору; або дата
відвантаження (передачі) товарів
(продукції).

Тобто, датою виникнення податкових
зобов'язань з акцизного збору є
будь-яке відвантаження (передача)
підакцизних товарів (продукції) від
підприємства - виробника або
зарахування коштів на його рахунок та
не залежить від укладених договорів та
умов, за якими здійснюється така
передача, безпосередньо споживачу чи
через комісіонера.

Оскільки господарська операція не
відображена ДП «Зірненський спиртовий
завод» в бухгалтерському та
податковому обліку, то апелянт вважає,
що у порушення ч. 3 статті 4 Декрету КМУ
«Про акцизний збір» від 26.12.1992р. №18-92 (зі
змінами і доповненнями), ДП
«Зірненський спиртовий завод»
занизило акцизний збір в сумі 5648547 грн.

Враховуючи вище наведене просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції першої
інстанції встановлено, що за
результатами позапланової виїзної
перевірки Державного підприємства
«Зірненський спиртовий завод» з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства Костопільською
міжрайонною державною податковою
інспекцією 26.06.2009 р. складено акт
№39/23/00375036, у якому зафіксовано
порушення: п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», внаслідок чого занижено
податок на додану вартість в періоді,
що перевірявся, на загальну суму
416615,00грн., у т.ч. за квітень 2009р. на суму
416615,00грн.; ч.3 ст.7 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про акцизний збір»
від 26.12.1992р. №18-92, внаслідок чого
занижено акцизний збір на суму
1648547,00грн., у т.ч. за квітень 2009р. на суму
1648547,00грн. На підставі вказаного акта
перевірки відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення від
15.07.2009р. №/0, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання за
платежем податок на додану вартість на
загальну суму 541600грн., у т.ч.: 416615,00грн. -
за основним платежем, 124985,00грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями, та
податкове повідомлення-рішення від
15.07.2009р. №/0, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання за
платежем акцизний збір на загальну
суму 2967385,00грн., у т.ч.: 1648547,00грн. - за
основним платежем, 1318838,00грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(а.а.с.9-10).

Судом у даному випадку з'ясовано, що
висновки податкового органу у акті
перевірки від 26.06.2009р. №39/23/00375036
базуються на підставі матеріалів,
наданих слідчим відділом УСБУ в
Рівненській області та постанови
Рівненського міського суду
Рівненської області від 27.05.2009р. у
справі №4-1148/09. Зокрема, як зазначено в
акті перевірки, 8 квітня 2009 року із
спиртобази ДП «Зірненський спиртовий
завод» у с.Яринівка, вул. Лісова, 1, було
здійснено вивіз 32700 л. спирту етилового
ректифікованого вищої очистки
сідловим тягачем марки «БАР»,
д.н.з.НОМЕР_4, з автомобільним
напівпричепом, д.н.з НОМЕР_5, 14 квітня 2009
року із цієї ж спиртобази здійснено
вивіз 43976,6 л. спирту етилового
ректифікованого вищої очистки
вантажним автомобілем марки «БАР»,
д.н.з. НОМЕР_3, та сідловим тягачем марки
«МАЗ», д.н.з.НОМЕР_6, з
напівпричепом-цистерною, д.н.з. НОМЕР_2.
Оскільки позивачем не надано жодних
документів, які б підтверджували
здійснення вказаних господарських
операцій, а згідно інформації РУ ДСАТ
ДПА України в Рівненській області ціна
спирту етилового ректифікованого
вищої очистки на ДП «Зірненський
спиртовий завод» у квітні 2009 року
становила 68,00грн. за 1 дал.б.с., то
Костопільською МДПІ зроблено висновок
про відвантаження позивачем у квітні
2009 року спирту етилового
ректифікованого вищої очистки в
кількості 7667,66 дал.б.с. на суму 2083073,00грн.
(56,67грн.(вартість 1 дал.б.с. без ПДВ та
А3)х7666,66 дал.б.с+1648547,00грн. акцизного
збору) та невідображення цієї
господарської операції у
бухгалтерському та податковому обліку
підприємства, наслідком чого стало
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість та
акцизного збору в обумовлених сумах.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції правильно вказав, що
відповідно до п.3.1 ст.3 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
чинного на момент виникнення та
існування спірних правовідносин,
об'єктом оподаткування є операції
платників податку, зокрема з поставки
товарів та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України. При цьому п. 1.4 ст. цього Закону
передбачено, що поставка товарів -
будь-які операції, що здійснюються
згідно з договорами купівлі-продажу,
міни, поставки та іншими
цивільно-правовими договорами, які
передбачають передачу прав власності
на такі товари за компенсацію
незалежно від строків її надання, а
також операції з безоплатної поставки
товарів (результатів робіт) та операції
з передачі майна орендодавцем
(лізингодавцем) на баланс орендаря
(лізингоотримувача) згідно з
договорами фінансової оренди (лізингу)
або поставки майна згідно з будь-якими
іншими договорами, умови яких
передбачають відстрочення оплати та
передачу права власності на таке майно
не пізніше дати останнього платежу.
Згідно пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 зазначеного вище
Закону датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а у разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

Крім того відповідно до ст.3 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
акцизний збір» від 26.12.1992р. N18-92, чинного
на момент виникнення та існування
спірних правовідносин, об'єктом
оподаткування є: а) обороти з
реалізації вироблених в Україні
підакцизних товарів (продукції), в тому
числі з давальницької сировини, шляхом
їх продажу, обміну на інші товари
(продукцію, роботи, послуги), безплатної
передачі товарів (продукції) або з
частковою їх оплатою, а також обсяги
відвантажених підакцизних товарів
(продукції), виготовлених з
давальницької сировини; б) обороти з
реалізації (передачі) товарів
(продукції) для власного споживання,
промислової переробки (крім оборотів з
реалізації (передачі) для виробництва
підакцизних товарів, за виключенням
нафтопродуктів). а також для своїх
працівників; в) вартість товарів
(продукції), які імпортуються
(ввозяться. пересилаються) на митну
територію України, у тому числі в межах
бартерних (товарообмінних) операцій
або без оплати їх вартості чи з
частковою оплатою. Згідно з
положеннями ст.4 зазначеного Декрету
датою виникнення податкових
зобов'язань з продажу підакцизних
товарів (продукції) вважається дата,
яка припадає на податковій період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що настала раніше: або дата
зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника акцизного збору як оплата
товарів (продукції), що продаються, а у
разі продажу товарів (продукції) гі
готівкові кошти - дата їх
оприбуткування в касі платника
акцизного збору, за відсутнос: такої -
дата інкасації готівкових коштів у
банківській установі, яка обслуговує
платнизи акцизного збору; або дата
відвантаження (передачі) товарів
(продукції).

За змістом Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
під реалізацією розуміється
господарська операція суб'єкт
підприємницької діяльності, що
передбачає передачу права власності на
продукцію (роботи, послуги) іншому
суб'єкту підприємницької діяльності в
обмін на еквівалентну суму коштів або
боргових зобов'язань.

З врахуванням зазначеного суд першої
інстанції вірно вважав, що обов'язок
суб'єкта господарювання зі сплати
податку на додану вартість та
акцизного збору виникає за
господарськими операціями, наслідком
яких є передача контрагенту права
власності на продукцію (роботи,
послуги).

Судом першої інстанції встановлено, що
у акті перевірки від 26.06.2009р. №39/23/00375036
не зазначено та у процесі розгляду
справи податковим органом не надано
жодних доказів (договорів, актів
передачі продукції, документів, які
б свідчили про здійснення
передоплати тощо) реалізації
(відвантаження) ДП «Зірненський
спиртовий завод» спирту іншим
суб'єктам господарювання. Згідно є акта
інвентаризації від 16.04.2009р. №4 по
спиртобазі ДП «Зірненський спиртовий
завод» (с.Яринівка Костопілського р-ну,
вул.Лісова, 1) вбачається, що
інвентаризаційною комісією, у складі
якої перебували також посадові особи
податкового органу та УСБУ в
Рівненській області, встановлено
недостачу спиртопродуктів в межах норм
природного убутку.

При цьому суд першої інстанції
правильно зазначив, що відповідно до
п.1.7, п.2.3.2, п.2.3.4 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України №327 від 10.08.2005р.,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.08.2005 р. за N925/11205,
факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства викладаються в акті
невиїзної документальної, виїзної
планової чи позапланової перевірок
чітко, об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів. При цьому, за кожним
відображеним в акті фактом порушення
податкового законодавства, необхідно
зазначити первинний документ, на
підставі якого вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку
(навести кореспонденцію рахунків
операцій), та інші докази, що достовірно
підтверджують наявність факту
порушення. Не допускається
відображення в акті перевірки
необгрунтованих даних, а також
суб'єктивних припущень перевіряючих,
які не мають підтверджених доказів, та
різного роду висновків щодо суб'єкта
господарювання. Проте, акт перевірки,
на підставі якого відповідачем
винесено спірне рішення, містить
припущення щодо реалізації позивачем
7667,66 дал.б.с. спирту етилового
ректифікованого вищої очистки та щодо
ціни такої реалізації.

При цьому судом правильно враховано, що
згідно з п.4.1 ст.4 Закону України «Про
податок на додану вартість» база
оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг). У разі якщо звичайна
ціна на товари (послуги) перевищує
договірну ціну на такі товари (послуги)
більше ніж на 20 відсотків, база
оподаткування операції з поставки
таких товарів (послуг) визначається за
звичайними цінами. Відповідно до п. «а»
ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України
«Про акцизний збір» від 26.12.1992р. N18-92
акцизний збір обчислюється за ставками
у процентах до обороту з продажу,
зокрема товарів, що вироблені на митній
території України, - виходячи з їх
вартості, за встановленими виробником
максимальними роздрібними цінами на
товари, які він виробляє, без податку на
додану вартість та з урахуванням
акцизного збору.

Уході проведення перевірки позивача
податковий орган визначив об'єкт та
базу оподаткування податком на додану
вартість та акцизним збором з джерел
інших, ніж звітність або первинні
документи. Проте такий спосіб
визначення суми податкових
зобов'язань, згідно з пп.4.3.1. п.4.3. ст.4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» є методикою непрямих методів.
Донарахування податкових зобов'язань
платника податку податковим органом
внаслідок визначення звичайних цін
платнику податку, в силу вимог пп. 1.20.10
п.1.20 ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
також здійснюється за процедурою,
встановленою законом для нарахування
податкових зобов'язань за непрямими
методами.

Порядок та підстави визначення суми
податкового зобов'язання за непрямими

методами встановлено п.4.3 ст.4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», при цьому, пп.4.3.5 вказаної
статті передбачає, що передумовою для
застосування непрямих методів є
рішення про застосування непрямих
методів, яке приймається податковим
органом за місцезнаходженням платника
податків за наявності підстав,
визначених у підпункті 4.3.1 цього
пункту. Разом з тим, судом встановлено,
що рішення про застосування непрямих
методів для визначення суми
податкового зобов'язання позивача з
податку на додану вартість та
акцизного збору не приймалося.

Крім того судом першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги вірно
зазначено, що дані органу досудового
слідства, отримані у ході
розслідування кримінальної справи, на
які покликався податковий орган, не є
належними доказами в розумінні
вказаної статті 70 КАС України. Більше
того згідно вироку Рівненського
міського суду від 25.02.2010р. у
кримінальній справі №1-143/10 про
обвинувачення ОСОБА_1 за ч.4 ст.191, ч.2
ст.358, ч.З ст.358 КК України вбачається, що
вказана особа визнана винною та
засуджена за вчинення обумовлених
злочинів. При цьому, згідно з фабулою
обвинувачення ОСОБА_1, будучи службовою
особою - завідуючим спиртобази ДП
«Зірненський спиртовий завод»,
зловживаючи своїм службовим
становищем, з метою заволодіння
спиртом етиловим ректифікованим вищої
очистки, виробленим ДП «Зірненський
спиртовий завод», дозволив в'їзд на
територію спиртобази ДП «Зірненський
спиртовий завод» у с.Яринівка
Костопільського р-ну Рівненської
області, вул.Лісова,1, о 13 год. 22 хв.
вантажного автомобіля марки «МАЗ»,
д.н.з.НОМЕР_6, з напівпричепом-цистерною,
д.н.з.НОМЕР_2. У період з 14 год. 24 хв. до 15
год. 19 хв. 14 квітня 2009 року з ємкостей
спиртосховища працівниками спиртобази
в присутності ОСОБА_1 та за його
вказівкою було залито 24051,6 л спирту
етилового ректифікованого вищої
очистки, виробленого ДП «Зірненський
спиртовий завод» у
напівпричеп-цистерну, д.н.з. НОМЕР_2.
Після цього о 17год. 26хв. ОСОБА_1 дозволив
вивезення з території спиртобази 24051,6 л
спирту етилового ректифікованого
вищої очистки на суму 163550,88грн.
вказаним вантажним автомобілем марки
«МАЗ» з напівпричепом-цистерною, без
будь-яких товарно-супровідних
документів на вказаний спирт. Також, 14
квітня 2009 року, перебуваючи у
вищевказаний проміжок часу на
території спиртобази. ОСОБА_1 особисто
вивіз за її межі 239,1 л спирту етилового
ректифікованого вищої очистки,
виробленого ДП «Зірненський спиртовий
завод», на суму 1625,88грн. власним
легковим автомобілем марки «МЕRSЕDЕS-ВЕNS
МЕ-320», д.н.з. НОМЕР_7, без будь-яких
товарно-супровідних документів.

Отже, вироком Рівненського міського
суду, який набрав законної сили,
встановлено факт розтрати спирту,
виробленого ДП «Зірненський спиртовий
завод» у великих розмірах, шляхом
зловживання завідуючим спиртобази
ОСОБА_1 службовим становищем, що
суперечить висновку податкового
органу про незаконну реалізацію
позивачем спирту поза бухгалтерським
та податковим обліком.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов
до переконливого висновку, що
Костопільською МДПІ не доведено
правомірності прийнятих податкових
повідомлень-рішень від 15.07.2009р.
№/0, від 15.07.2009р. №/0, а відтак
адміністративний позов підлягає
задоволенню

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України,
суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Костопільської
міжрайонної державної податкової
інспекції - залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 січня 2011
року по справі № 2а-431/10/1770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст ухвали виготовлений 27.06.2014
року