Справа № 872/621/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2014 року справа № 2а/0470/10079/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Спірічев Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26 жовтня 2012
року

у адміністративній справі № 2а/0470/10079/12
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська про визнання
недійсними та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
жовтня 2012 року відмовлено у задоволені
позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська щодо
протиправності та скасування рішення
управління Пенсійного фонду України у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська №633-02/27 від 24.0.2012 року
про застосування штрафних санкцій та
нарахування (неперерахування) або
несвоєчасну сплату єдиного внеску,
яким на позивача накладено штрафні
санкції у розмірі 301,03 грн. та
нарахування пені у розмірі 216,56 грн. за
період з 20.01.2012 по 14.03.2012, та стягнення з
відповідача понесених судових витрат
(судового збору, комісії банку, та
послуг адвоката).

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу в якій зазначає, що
вказана постанова ухвалена з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим просить її
скасувати та прийняти нову постанову
про задоволення вимог позивача у
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги апеляційної
скарги, наполягаючи на її задоволенні
та скасуванні постанови суду першої
інстанції

Відповідач по справі належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
справи, проте свого представника в
судове засідання не направив, заяв про
відкладення розгляду справи не подав,
що відповідно до вимог ч.4 ст.196 КАСУ є
підставою для розгляду справи за
відсутності представника пенсійного
органу.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга позивача не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем, який протягом 2010-2012
р.р. перебував на спрощеній системі
оподаткування та був платником єдиного
податку, і який перебуваючи з 2011 року на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України у Красногвардійському районі
м. Дніпропетровська, як платник єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування має зобов'язання
своєчасного та в повному обсязі
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску безпосередньо на
рахунки територіальних органів
Пенсійного фонду, відкриті в органах
Державного казначейства України для
його зарахування у порядку,
визначеному Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VІ, який
набрав чинності та діє з 01.01.2011 року.

Під час вирішення спору у цій справі,
суд першої інстанції правильно
керувався положеннями Конституції
України, Податкового кодексу України
(далі - ПК України), Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»№ 2464-VI (далі
-Закон №2464-VI), Інструкції «Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до на рахунки
територіальних органів Пенсійного
фонду, відкриті в органах Державного
казначейства України для його
зарахування Пенсійного фонду України»,
затвердженої постановою правління
Пенсійного фонду України № 21-5 від
27.09.2010 року та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції 27.10.2010 року за №
994/18289 (далі - Інструкція).

Матеріали справи свідчать, що станом на
20.01.2012 року (кінець звітного періоду за
2011 рік), у позивача виникла недоїмка по
сплаті єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 182,21
грн. за 2011 рік, яка остаточно була
погашена 14.03.2012 року. Зазначена
недоїмка виникла у позивача у зв'язку з
не сплатою ним єдиного внеску у
січні-березні 2011 року в порядку та
розмірах визначених Законом №2464.
Зазначені обставини стали підставою
для винесення відповідачем
оскаржуваного у цій справі рішення
«про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску» № 633-02/27 від 24.05.2012 року
(а.с.5), яким на позивача накладено
штрафні санкції у розмірі 301,03 грн. та
нараховано пеню у розмірі 216,56 грн. за
період з 20.01.2012 року по 14.03.2012 року.

Відмовляючи у задоволені позову
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що рішення УПФУ №633-02/27 від 24.0.2012
прийнято на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, передбачений
законом та Конституцією України,
оскільки позивач згідно з вимогами
Закону № 2464-VI, зобов'язаний погасити
недоїмку зі сплати єдиного внеску,
однак добровільно її не погасив, а
розмір цієї недоїмки підтверджений
належними доказами.

Такі висновки суду першої інстанції, на
переконання колегії суддів,
відповідають нормам матеріального
права та фактичним обставинам справи і
є правильними.

Як встановлено у п.2 ч.1 ст.1 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Згідно п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" для платників,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 4 цього Закону, які обрали
спрощену систему оподаткування, - на
суми, що визначаються такими
платниками самостійно для себе та
членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.

Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначено, що
мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до ч.11 ст.8 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" єдиний внесок
для платників, зазначених у пунктах 4 та
5 частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" сума єдиного
внеску, своєчасно не нарахована та/або
не сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом,
вважається недоїмкою.

Пунктом 6.10 Інструкції передбачено, що
за рахунок сум, що надходять від
платника єдиного внеску або від
державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі якщо
платник має несплачену суму недоїмки,
штрафів та пені, сплачені ним суми
єдиного внеску зараховуються в рахунок
сплати недоїмки, штрафів та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення.

Відповідно до ч. 3, 14 ст. 25 ЗУ № 2464, суми
недоїмки стягуються з нарахуванням
пені та застосуванням штрафів. Про
нарахування пені та застосування
штрафів, передбачених цим Законом,
посадова особа територіального органу
Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, приймає рішення,
яке протягом трьох робочих днів
надсилається платнику єдиного внеску.

Доводи позивача щодо протиправності
оскаржуваного у цій справі рішення
пенсійного органу з тих підстав, що із
сплаченої ним відповідно до Указу
Президента України №727 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» суми єдиного внеску за
січень-березень 2011 року, що складає 252
грн., 42 відсотку повинно було
перераховано відділенням Державного
казначейства України до Пенсійного
фонду України, як сплату єдиного внеску
- суд першої інстанції правильно не
узяв до уваги, оскільки у зв'язку з
набранням чинності від 01.01.2011 року
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
єдиний внесок повинен
перераховуватися безпосередньо до
УПФУ, тобто, відрахування відсотку зі
сплачених сум єдиного податку до
Пенсійного фонду України відбувалось
тільки до 01.01.2011 року.

Судова колегія також не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги
позивача щодо відсутності у нього
обов'язку перераховувати єдиний внесок
безпосередньо до УПФУ в період
січня-березня 2011 року, у зв'язку з тим,
що до 07 лютого 2011 року не існувало
відповідних рахунків для сплати єдиних
внесків в порядку, що визначений
Законом № 2464, оскільки
Держказначейство відкрило рахунки для
окремої сплати сум єдиного податку та
єдиного соціального внеску, відповідно
до Податкового кодексу - 07 лютого 2011
року, і відповідно, платники єдиного
внеску у розумінні ст.4 Закону № 2464, які
мають заборгованість зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - зобов'язані
були самостійно нарахувати та сплатити
повну суму страхового платежу з
Єдиного соціального внеску на окремий
рахунок, відкритий Державним
казначейством України у порядку,
визначеному Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», оскільки, як
написано у Підрозділі 8 Розділу ХХ
Податкового кодексу України та у
Постанові №1196 Державна казначейська
служба починаючи з 2011 року не здійснила
розподіл суми єдиного та фіксованого
податків між бюджетом та державними
цільовими фондами.

Оскільки відповідно до ч.8 ст. 9 ЗУ № 2464,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом, а базовим
періодом для позивача є календарний
рік - суму єдиного внеску за 2011 рік
позивач повинен остаточно був сплатити
до 20.01.2012 року.

Частиною 11 статті 9 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
у разі несвоєчасної або не в повному
обсязі сплати єдиного внеску до
платника застосовуються фінансові
санкції.

Відповідно до ч. 11 ст. 25 зазначеного
Закону, за несплату (неперерахування)
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно несплачених сум.
Одночасно на суму недоїмки
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу.

Виходячи зі змісту пункту 7.1 Інструкції
за порушення норм законодавства про
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
платників, на яких згідно з Законом
покладено обов'язок нараховувати,
обчислювати та сплачувати єдиний
внесок, застосовуються фінансові
санкції (штрафи та пеня) відповідно до
Закону. Положеннями пункту 7.2
Інструкції встановлено, що відповідно
до частини одинадцятої статті 25 Закону
до платників, визначених підпунктами
2.1.1 - 2.1.4 пункту 2.1 розділу II цієї
Інструкції, органи Пенсійного фонду
застосовують штрафні санкції у таких
розмірах: за несплату (неперерахування)
або несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску - 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за формою згідно з
додатком 10. Розрахунок цієї фінансової
санкції здійснюється на підставі даних
карток особових рахунків платників.
При застосуванні штрафів, зазначених у
цьому підпункті, приймається одне
рішення після сплати (погашення) у
повному обсязі недоїмки окремо за
кожний базовий звітний період
незалежно від кількості випадків
сплати за вказаний період. Згідно з
пунктом 7.7. Інструкції рішення про
нарахування пені та застосування
штрафів, передбачених пунктами 7.2, 7.3, 7.5
та 7.6 розділу VII цієї Інструкції, за
наслідками розгляду акта та інших
матеріалів про порушення приймає
начальник управління Пенсійного фонду
України в районі, місті, районі у місті
або його заступник. Рішення
приймаються за встановленою формою у
двох примірниках.

На підставі викладеного вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення першої інстанції відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасовано чи змінено з підстав, що
наведені в апеляційній скарзі
позивача, судом ретельно перевірено
доводи сторін, дано їм вірну оцінку,
постанова суду є законною і
обґрунтованою, доводами апеляційної
скарги висновки викладені в судовому
рішенні не спростовуються, підстави
для скасування постановленого по
справі судового рішення відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
КАС України, судова колегія -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
жовтня 2012 року - залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов