Справа № 2а-10/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/43923/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Гончар Л.Я.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
попереднього розгляду касаційну
скаргу відкритого акціонерного
товариства «Коржівське», в особі:
арбітражного керуючого - ліквідатора
Максимова Андрія Анатолійовича, на
постанову Баришівського районного
суду Київської області від 24 лютого 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2012
року у справі за позовом відкритого
акціонерного товариства «Коржівське»,
в особі: арбітражного керуючого -
ліквідатора Максимова Андрія
Анатолійовича, до Коржівської
сільської ради Баришівського району
Київської області про визнання
незаконним та скасування рішення і
зобов'язання прийняти нове рішення, -в с
т а н о в и л а:Відкрите акціонерне
товаристо «Коржівське», в особі:
арбітражного керуючого - ліквідатора
Максимова Андрія Анатолійовича,
звернулось до суду з позовом до
Коржівської сільської ради
Баришівського району Київської
області про визнання незаконним та
скасування рішення і зобов'язання
прийняти нове рішення.

Постановою Баришівського районного
суду Київської області

від 24 лютого 2012 року у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду

від 30 травня 2012 року постанову
Баришівського районного суду
Київської області від 24 лютого 2012 року
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, відкрите
акціонерне товаристо «Коржівське», в
особі: арбітражного керуючого -
ліквідатора Максимова Андрія
Анатолійовича, звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів
попередніх інстанцій скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Відповідно до положень статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням
Коржівської сільської ради
Баришівського району Київської
області від 18 червня 2004 року №92-13-24
прийнято у комунальну власність
Коржівської сільської ради від
Трубіжського управління меліоративних
систем і водного господарства для
потреб громади насосну станцію №11
разом з під'їзною дорогою,
трубопроводом та трансформаторною
підстанцією, що розташована на
території Коржівської сільської ради,
обслуговує об'єкти соціальної
інфраструктури і використовується для
утилізації стічних вод.

Рішенням Коржівської сільської ради
Баришівського району Київської
області

від 18 червня 2004 року №97-13-24 насосна
станція №11 разом з під'їзною дорогою,
трубопроводом та трансформаторною
підстанцією згідно з актом прийняття -
передачі основних засобів передана на
баланс відкритого акціонерного
товариства «Коржівське».

Постановою господарського суду
Київської області від 19 лютого 2008 року
позивача визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру.

Арбітражним керуючим - ліквідатором
ВАТ «Коржівське» 11 жовтня 2011 року до
Коржівської сільської ради
Баришівського району Київської
області подана заява про присвоєння
поштової адреси приміщенню насосної
станції №11 та видачу свідоцтва про
право власності.

Рішенням Коржівської сільської ради
від 27 жовтня 2011 року №96-12-VI прийнято на
свій баланс насосну станцію №11 разом з
під'їзною дорогою, трубопроводом та
трансформаторною підстанцією,
оскільки в даний час насосна станція не
обслуговується балансоутримувачем в
належному стані, що зумовлює певну
загрозу екологічному стану території
сільської ради.

Вважаючи рішення відповідача від 27
жовтня 2011 року про прийняття на баланс
Коржівською сільською радою насосної
станції №11 разом з під'їзною дорогою,
трубопроводом та трансформаторною
підстанцією протиправним, а також
вважаючи, що у відповідача наявний
обов'язок щодо розгляду заяви позивача
від 11 жовтня 2011 року, прийняття рішення
про присвоєння поштової адреси
приміщенню насосної станції №11 та
видачі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно - приміщення насосної
станції №11, позивач звернувся до суду
із позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанції
виходили з того, що дії відповідача при
винесенні оскаржуваного рішення є
правомірними та не суперечать вимогам
чинного законодавства, а у позивача
відсутні передбачені законом підстави
для набуття права власності на
вищезазначене майно.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до положень статті 29 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
одним із самоврядних повноважень
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад є управління в
межах, визначених радою, майном, що
належить до комунальної власності
відповідних територіальних громад

Згідно з пунктом 10 Перехідних положень
Закону України «Про місцеве
самоврядування» з набранням чинності
цим Законом майно, яке до прийняття
Конституції України у встановленому
законодавством порядку передане
державою до комунальної власності
адміністративно-територіальних
одиниць та набуте ними на інших
законних підставах, крім майна, що
відчужене у встановленому законом
порядку, є комунальною власністю
відповідних територіальних громад сіл,
селищ, міст.

Майно, передане до комунальної
власності областей і районів, а також
набуте на інших законних підставах, є
спільною власністю територіальних
громад сіл, селищ, міст, управління яким
відповідно до Конституції України
здійснюють районні і обласні ради або
уповноважені ними органи. Відчуження
зазначеного майна здійснюється лише за
рішенням власника або уповноваженого
ним органу.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) усі види майнових
активів (майно та майнові права)
банкрута, які належать йому на праві
власності або повного господарського
відання на дату відкриття
ліквідаційної процедури та виявлені в
ході ліквідаційної процедури,
включаються до складу ліквідаційної
маси, за винятком об'єктів житлового
фонду, в тому числі гуртожитків,
дитячих дошкільних закладів та
об'єктів комунальної інфраструктури,
які в разі банкрутства підприємства
передаються в порядку, встановленому
законодавством, до комунальної
власності відповідних територіальних
громад без додаткових умов і
фінансуються в установленому порядку.

Статтею 327 Цивільного кодексу України
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що у комунальній власності є
майно, у тому числі грошові кошти, яке
належить територіальній громаді.

Управління майном, що є у комунальній
власності, здійснюють безпосередньо
територіальна громада та утворені нею
органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Так, судами встановлено, що додатком 1
до рішення відповідача

від 27 жовтня 2011 року визначений перелік
об'єктів комунальної власності, які
перебувають на балансі відкритого
акціонерного товариства «Коржівське»
та розташовані на території
Коржівської сільської ради, в якому
зазначена насосна станція №11 разом з
під'їзною дорогою, трубопроводом та
трансформаторною підстанцією.

Таким чином, вищезазначене майно
являється об'єктом комунальної
власності, виключне право на
розпорядження яким має орган місцевого
самоврядування.

Окрім того, жодних правовстановлюючих
документів на підтвердження права
власності позивачем не надано, а
рішенням Коржівської сільської ради

від 18 червня 2004 року насосну станцію
передано на баланс підприємства, а не у
власність.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що вирішуючи даний спір, суди
попередніх інстанцій дали правильну
правову оцінку обставинам у справі.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів першої та апеляційної
інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Коржівське»
в особі арбітражного керуючого -
ліквідатора Максимова Андрія
Анатолійовича залишити без
задоволення.

Постанову Баришівського районного
суду Київської області

від 24 лютого 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду

від 30 травня 2012 року у справі за позовом
відкритого акціонерного товариства
«Коржівське», в особі: арбітражного
керуючого - ліквідатора Максимова
Андрія Анатолійовича, до Коржівської
сільської ради Баришівського району
Київської області про визнання
незаконним та скасування рішення і
зобов'язання прийняти нове рішення -
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: