Справа № 826/31/14
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/31/14
Головуючий у 1-й інстанції: Пісоцька
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Грищенко
Т.М.,

суддів Мельничука
В.П., Мацедонської В.Е.,

при секретарі Киш С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, згідно ч.1 ст. 41 КАС України,
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ємільчинської районної державної
адміністрації Житомирської області на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 лютого 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
до Управління праці та соціального
захисту населення Ємільчинської
районної державної адміністрації
Житомирської області про визнання
протиправними дій та бездіяльності,
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Державне територіально-галузеве
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Ємільчинської районної державної
адміністрації Житомирської області, в
якому просить: - визнати протиправною
бездіяльність відповідача в частині
невиконання вимог пункту 6 «Порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 04
березня 2002 року №256, а саме: не
реєстрації за період з 01 січня 2013 року
по 30 листопада 2013 року додаткових
зобов'язань за фактично надані послуги
пільгового проїзду залізницею окремим
категоріям громадян по ст. Баскаки,
Яблунець, Вирівка, Уборть, Рихальська
Ємільчинського району за цей же період
та не надсилань інформації про
додаткові зобов'язання щомісяця до 18
числа фінансовому органу
Ємільчинської районної державної
адміністрації Житомирської області; -
визнати протиправними дії відповідача
в частині неповної сплати ДТГО
«Південно-Західна залізниця» витрат на
перевезення пасажирів, які
користуються пільгами з оплати проїзду
у приміських поїздах за період з 01
січня 2013 року по 30 листопада 2013 року; -
стягнути з відповідача на користь ДТГО
«Південно-Західна залізниця» 163484грн.
99коп. витрат, які понесла залізниця на
перевезення пасажирів, які
користуються пільгами з оплати проїзду
у приміських поїздах за період з 01
січня 2013 року по 30 листопада 2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 лютого 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів неповного
з'ясування обставин справи, що призвело
до неправильного вирішення справи, та
порушення судом норм матеріального
права та прийняти нову, якою відмовити
у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
04 січня 2013 року між ДТГО
«Південно-Західна залізниця» в особі
керівника відокремленого підрозділу
Коростенська дирекція залізничних
перевезень Яременка В.В. та Управлінням
праці та соціального захисту населення
в особі начальника Петрука В.В.
укладено договір «Про розрахунки за
надані послуги по перевезенню
пільгових категорій громадян» за
№1ПЗ/ДН-4-136409/НЮ, на підставі якого ДТГО
«Південно-Західна залізниця» здійснює
пільгове перевезення окремих
категорій громадян за державними
програмами соціального захисту
населення.

З 01 січня 2013 року по 30 листопада 2013 року
залізницею надано послуги по
перевезенню пільгових категорій
громадян зі станцій Баскаки, Яблунець,
Вирівка, Уборть, Рихальська
Ємільчинського району на суму 292184грн.
99коп., що підтверджується актами
звіряння розрахунків за надані послуги
перевезення та обліковими формами.
Разом з тим, відповідачем проведено
відшкодування збитків від перевезення
пільгових категорій громадян лише на
суму 128700грн.

Не погоджуючись з не виконанням
Управління праці та соціального
захисту населення своїх зобов'язань за
умовами договору від 04 січня 2013 року на
загальну суму 163484грн. 99коп. ДТГО
«Південно-Західна залізниця»
звернулося до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, вказав, що вимоги про визнання
дій Управління праці та соціального
захисту населення в частині неповної
сплати витрат на перевезення пасажирів
залізницею, які користуються пільгами
з оплати проїзду у приміських поїздах
за період з 01 січня 2013 року по 30
листопада 2013 року та відповідно про
стягнення з відповідача зазначеної
суми є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав:

Так, ДТГО «Південно - Західна
залізниця», зокрема, Коростенською
дирекцією залізничних перевезень
здійснювалось пільгове перевезення
окремих категорій громадян за
державними програмами соціального
захисту населення відповідно до
Законів України від 28.02.1991 року № 796 -XII
«Про статус і соціальний захист
громадян , які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», від 21
березня 1991 року 1991 року № 875 - XII « Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в України», від 22 жовтня 1993
року № 3550 - XII « Про статус ветерані
війни, гарантії їх соціального
захисту», від 16 грудня 1993 року № 3721 - XII
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні» та
Постанови КМ України від 17 травня 1993
року № 354 « Про безплатний проїзд
пенсіонерів на транспорті загального
користування».

Згідно умов договору ДТГО «Південно -
Західна залізниця» як перевізник
забезпечив перевезення окремих
категорій громадян, відшкодування
витрат за пільгове перевезення яких
здійснюється у відповідності до ст.102
Бюджетного кодексу України (п.2.1.1);
забезпечив видачу квитків пільговій
категорії громадян для проїзду в
залізничному транспорті на приміських
маршрутах на підставі пільгових
посвідчень по кожному зупинковому
пункту Ємільчинського району ( п.2.1.2) ;
надавав щомісяця Платнику розрахунок
необхідної суму компенсації за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян в приміському залізничному
транспорті згідно вимог Постанови КМУ
від 16.12.2009 року№ 1359 ( п.2.1.3).

Зазначене вище відповідає нормі ч.5 ст.9
Закону України «Про залізничний
транспорт», якою зазначено, що для
захисту інтересів окремих категорій
громадян на пасажирських перевезеннях,
у тому числі приміських, можуть
передбачатись пільгові тарифи. Збитки
залізничного транспорту загального
користування від їх використання
відшкодовуються залізницям за рахунок
державного або місцевого бюджетів
залежно від того, яким органом прийнято
рішення щодо введення відповідних
пільг.

Крім того, позивачем в повному обсязі
виконувались вимоги Постанови КМ
України від 16.12.2009 року № 1359 якою
затверджено Порядок розрахунку
обсягів компенсаційних вимог за
пільгові перевезення залізничним
транспортом окремих категорій
громадян.

Фінансування зазначених державних
програм згідно із пп. «б» п.4 ч. 1 ст.89 та
ст..102 Бюджетного кодексу України
проводиться за рахунок субвенцій з
державного бюджету місцевими
бюджетами на здійснення державних
програм соціального захисту у порядку
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Вказаний порядок затверджений
постановою КМ України від 04.03.2002 року 256
«Про затвердження порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання держаних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій держаного бюджету» (
далі Порядок).

Пунктом 2 даного Порядку визначено, що
фінансування видатків місцевих
бюджеті за державними програмами
соціального захисту населення
проводиться за рахунок субвенцій,
передбачених державним бюджетом на
відповідний рік, у межах обсягів ,
затверджених у обласних бюджетах,
бюджеті Автономної республіки Крим,
бюджетах Києва та Севастополя, міст
республіканського Автономної
Республіки Крим і обласного значення
та у районних бюджетах на зазначені
цілі. Забороняється фінансування
місцевих програм соціального захисту
населення за рахунок субвенцій з
державного бюджету.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 256
головними розпорядниками коштів
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення є
керівники головних управлінь,
управлінь, відділів та інших
самостійних структурних підрозділів
місцевих держадміністрацій,
виконавчих органів рад, до компетенції
яких належать питання праці та
соціального захисту населення ( далі
-головні розпорядники коштів).

Абзацом 4 пункту 6 Порядку № 256
визначено, що головні розпорядники
коштів місцевих бюджетів щомісяця
готують інформацію про фактично
нараховані суми та акти звіряння
розрахунків за надані послуги з
підприємствами - надавачами
відповідних послуг і надсилають їх
фінансовим органам
райдержадміністрацій .

Інформація про фактично нараховані
кошти за звітний період суми
подавалась як в цілому, так і за
рахунками, не проведеними згідно з
Порядком, затвердженим постановою
Кабінету міністрів України від 11 січня
2005 року № 20.

Вступаючи в договірні правовідносини,
відповідач діяв з метою реалізації
владних управлінських функцій щодо
виконання відповідної державної
програми, спрямованої на захист
інтересів окремих категорій громадян
на пасажирських перевезеннях, а також з
метою реалізації владних повноважень
розпорядника коштів.

Договір, укладений сторонами з
дотриманням вимог, необхідних для
чинності правочину, у тому числі
відповідно до чинних нормативно -
правових актів, має обов'язкову силу
насамперед для самих його сторін.
Пов'язані взаємними правами та
обов'язками сторони не можуть в
односторонньому порядку відмовлятися
від виконання зобов'язання або
змінювати його умови, крім випадків,
передбачених угодою сторін або
законом.

Як вірно було встановлено, з початку 2013
року до 01 грудня 2013 року залізницею
надавалися послуги по перевезенню
пільгових категорій громадян у повному
обсязі.

Позивачем надсилались на адресу
відповідача облікові форми про
недоотриманні кошти за перевезення
залізничним транспортом окремих
категорій громадян, витрати на
перевезення яких відшкодовуються з
державного або місцевого бюджетів, за
формою, встановленою Порядком
розрахунку обсягів компенсаційних
виплат за пільгові перевезення
залізничним транспортом окремих
категорій громадян, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 16 грудня 2009 року № 1359.

Крім того, управляння праці та
соціального захисту населення ,
повинні вивчати потреби про об'єми та
вартість соціальної послуги, укладати
правочини з надавачом послуг,
контролювати процес надання такої
послуги та забезпечувати
компенсаційні виплати надавачу
послуги.

При цьому, відповідно пункту 1 Порядку
№ 256 цей Порядок визначає, відповідно
до статті 102 Бюджетного кодексу
України, механізм фінансування
видатків місцевих бюджетів на
здійснення заходів з виконання
державних програм соціального захисту
населення щодо компенсаційних виплат
за пільговий проїзд окремих категорій
громадян.

Відповідно до пункту 6 вищезазначеного
Порядку передбачено, що у разі
виникнення додаткових зобов'язань
головні розпорядники коштів бюджетів
надсилають щомісяця до 18 числа
фінансовим органам
райдержадміністрацій, виконкомів
міських рад( міст республіканського,
Автономної Республіки Крим і обласного
значення) уточнену інформацію про
фактично нараховані у поточному місяці
суми.

Неповне виконання державної програми
соціального захисту населення щодо
компенсаційних виплат за пільговий
проїзд окремих категорій громадян
залізничним транспортом по
Ємільчинському району за січень -
листопад 2013 року вказує, що головний
розпорядник коштів повинен був
зареєструвати за відповідні місяці 2013
року додаткові зобов'язання в
загальній сумі 163484,99 грн. та надати про
це інформацію фінансовому органу
виконкому міської ради.

На підставі отриманої інформації
фінансовий орган, повинен був
вирішувати питання про фінансування
додаткових зобов'язань як найменше
трьома шляхами: збільшення обсягу
субвенцій з державного бюджету
місцевими бюджетами; перерозподіл
обсягів субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам за рахунок позицій,
по яким не відбулось повного чи
часткового освоєння коштів; реєстрація
заборгованості за минулий період та
включення її в кошторис наступного
періоду .

Відповідач не реєстрував додаткових
зобов'язань та щомісячно не надсилав
уточнену інформацію про фактично
нараховані у поточному місяці суми до
фінансового органу
райдержадміністрації. Таким чином,
відповідач в цій частині не виконував
вимоги Постанови Кабінету Міністрів
України від 04 березня 2002 року № 256, чим
порушив право ДТГО «Південно - Західна
залізниця» на вчасне та повне
отримання компенсаційних виплат за
пільговий проїзд окремих категорій
громадян залізницею.

З огляду на викладене суд правильно
вважає, що відсутність коштів для
належного виконання грошового
зобов'язання не може бути визнана
обставиною, що звільняє від
відповідальності, незалежно від
підстав її виникнення та не є підставою
для звільнення від виконання грошового
зобов'язання, взятого на себе державою
в особі органу виконавчої влади, в
даному випадку в особі відповідача.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ємільчинської районної державної
адміністрації Житомирської області -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 лютого 2014 р. -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.М.Грищенко

Судді
В.П.Мельничук

В.Е.Мацедонська

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Мельничук В.П.

Мацедонська В.Е.