Справа № 2а/0518/1339/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/58991/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Жданівської міської ради , Відділу
державної виконавчої служби
Жданівського міського управління
юстиції про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

У березні 2012 року позивач звернуся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Жданівського міського суду
Донецької області від 8 червня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 серпня 2012 року, адміністративний
позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Жданівського
міського управління юстиції по
винесенню постанови від 22 лютого 2012
року про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
виданого Жданівським міським судом
виконавчого листа № 2а-274 від 12 серпня
2011 року про зобов'язання Управління
праці та соціального захисту населення
Жданівської міської ради виплатити
ОСОБА_4 компенсацію по оплаті
електроенергії, природного газу та
опалення з моменту звернення, тобто, з 1
грудня 2010 року. Скасовано постанову
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Жданівського міського управління
юстиції від 22 лютого 2012 року про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2а-274 з моменту звернення, тобто,
з 1 грудня 2010 року. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій з підстав порушення цими
судами норм матеріального та
процесуального права і прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що 17 серпня 2011 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Жданівського міського управління
юстиції в Донецькій області (далі - ВДВС
МУЮ) відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 2-а-274,
виданого 12 серпня 2011 року, про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Жданівської міської ради виплатити
ОСОБА_4 компенсації по оплаті
електроенергії, природного газу та
опалення з моменту звернення.

Постановою державного виконавця ВДВС
МУЮ у Донецькій області від 18 листопада
2011 року на боржника накладено штраф в
розмірі 680,00 грн., а 26 грудня 2011 року
повторно винесено постанову про
накладення штрафу у розмірі 1 320,00 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС
МУЮ у Донецькій області від 12 червня 2012
року в зв'язку з відсутністю порядку
призначення компенсації та методики
розрахунку компенсації за фактично
спожиті електроенергію, природний газ
та індивідуальне опалення на звітну
дату та на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50
Закону України "Про виконавче
провадження" закінчено виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-а-274, виданого 12
серпня 2011 року Жданівським міським
судом Донецької області.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), які
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон).

Статтею 2 Закону передбачено, що
примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України і згідно
з ч.2 цієї статті здійснюється
державними виконавцями. Примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці, визначені Законом України
"Про державну виконавчу службу".

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

У відповідності до ч. 7 ст. 12 Закону
особи, які беруть участь у виконавчому
провадженні, зобов'язані сумлінно
користуватися усіма наданими їм
правами з метою забезпечення
своєчасного та в повному обсязі
вчинення виконавчих дій.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Частиною 11 статті 49 Закону передбачено,
що виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ч. 3 цієї статті у разі якщо
виконати рішення без участі боржника
неможливо державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

У відповідності до ч. 1 ст. 75 Закону
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

В силу положень частини 1 статті 89
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 89 Закону у
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Зазначена норма Закону чітко визначає
необхідність вчинення певних дій, які
повинні бути здійснені державним
виконавцем до винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно i в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 5 статті 124, частиною 3 статті 129
Конституції України встановлено
обов'язковість виконання судових
рішень на всій території України.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок судів першої і
апеляційної інстанцій про те, що
приймаючи рішення про закінчення
виконавчого провадження, старший
державний виконавець ВДВС МУЮ діяв
всупереч вимог Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки ним
не було витримано процедуру щодо
повного та належного виконання
судового рішення.

Крім того, колегія суддів вважає за
потрібне зазначити, що обставини
стосовно неврегульованості на
законодавчому рівні порядку
призначення компенсації та методики її
розрахунку за фактично спожиті
електроенергію, природний газ та
індивідуальне опалення не є такими, що
тягнуть за собою закінчення
виконавчого провадження.

Судами попередніх інстанцій враховані
наведені обставини і зроблено
правильний висновок про наявність
підстав для прийняття рішення на
користь позивача. Цей висновок
грунтується на повно та всебічно
встановлених обставинах справи, які
підтверджені належним чином
перевіреними і наявними у справі
доказами.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішення не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Жданівської міської ради залишити без
задоволення, а постанову Жданівського
міського суду Донецької області від 8
червня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер