Справа № 825/3891/13-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2014 р. м. Київ
К/800/11788/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
місті Чернігові на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 4 листопада
2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року у справі за позовом
управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у місті Чернігові ради до
управління Пенсійного фонду України в
місті Чернігові про визнання
протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року управління праці та
соціального захисту населення
Новозаводської районної у місті
Чернігові ради звернулося до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в місті Чернігові про визнання
протиправним та скасування рішення.
Просило визнати протиправним та
скасувати рішення до управління
Пенсійного фонду України в місті
Чернігові № 1430 від 10 жовтня 2013 року про
застосування фінансових санкцій за
подання до органів Пенсійного фонду
України недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 4 листопада
2013 року позовні вимоги задоволено
повністю. Визнано протиправним та
скасовано рішення управління
Пенсійного фонду України в місті
Чернігові від 10 жовтня 2013 року № 1430 про
застосування фінансових санкцій за
подання до органів Пенсійного фонду
України недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2014
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, а постанову
першої інстанції - без змін.

У касаційній скарзі відповідач, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами першої
та апеляційної інстанції порушення
норм матеріального права, просить їх
скасувати та ухвалити нове судове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, у
межах, визначених ст. 220 КАС України,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у позивача перебуває на
обліку та отримує щомісячну
компенсаційну виплату непрацююча
працездатна особа - ОСОБА_2, який
здійснює догляд за інвалідом І групи
внаслідок психічного розладу.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 25 вересня 2004 року
№ 1092 «Про затвердження Порядку
нарахування та сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за деякі
категорії застрахованих осіб» позивач
здійснював сплату страхових внесків із
сум компенсаційних виплат вказаній
особі до Пенсійного фонду України в
межах та за рахунок загального обсягу
видатків, передбачених в Державному
бюджеті України на відповідний рік.

У вересні 2013 року позивачем при наданні
відомостей про суми нарахованого
єдиного внеску самостійно було
виявлено допущено помилку в
ідентифікаційному коді ОСОБА_2 за
період з 1 січня 2005 року по 31 грудня 2009
року.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до
відповідача із заявою про проведення
позапланової перевірки особового
рахунку ОСОБА_2 за 2005-2010 роки.

Згідно акту управління Пенсійного
фонду України в місті Чернігові від 9
жовтня 2013 року № 455 про результати
позапланової перевірки індивідуальних
відомостей застрахованої особи ОСОБА_2,
встановлено невідповідність
ідентифікаційного номеру в
індивідуальних відомостях про
застраховану особу ідентифікаційному
номеру згідно довідки Державної
податкової адміністрації України
застрахованої особи ОСОБА_2, тим самим
порушено пункт 4 частини 2 статті 17
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

На підставі даної перевірки
відповідачем прийнято рішення № 1430 від
10 жовтня 2013 року про застосування
фінансових санкцій за подання до
органів Пенсійного фонду України
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку.

Позивач оскаржив дане рішення до суду.

Пунктом 5 частини дев'ятої статті 106
Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", який діяв до 1 січня 2011
року, було передбачено, що за подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку, до
територіальних органів ПФУ
накладається штраф у розмірі 10
відсотків суми страхових внесків, які
були сплачені або підлягали сплаті за
відповідний звітний період, за кожний
повний або неповний місяць затримки
подання відомостей, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. Із набранням чинності з 1
січня 2011 року Законом України ,,Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" наведена вище
норма матеріального права була
виключена.

У той же час згідно з абзацом п'ятим
пункту 7 Прикінцевих та перехідних
положень зазначеного Закону
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
1 січня 2011 року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання
Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та абзаців п'ятого,
шостого пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
,,Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Отже, судами зроблено правильний
висновок про те що рішення відповідача
про застосування до позивача
фінансових санкцій за подання
недостовірних відомостей є
протиправним.

Враховуючи те, що посилання
відповідача в касаційній скарзі на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального права не
знайшли свого підтвердження при
розгляді даної справи, а судами повно
та всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішеннях, які належним чином
мотивовані і за своїм змістом та формою
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Чернігові залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 4 листопада
2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2014 року у справі за позовом
управління праці та соціального
захисту населення Новозаводської
районної у місті Чернігові ради до
управління Пенсійного фонду України в
місті Чернігові про визнання
протиправним та скасування рішення -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді
С.В. Головчук

Ю.К. Черпак