Справа № 2а/5525/10/2170
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/800/17604/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року у справі № 2-а-5525/10/2170 за позовом
ОСОБА_4 до начальника Головного
управління Держкомзему у Херсонській
області, Головного управління
Держкомзему у Херсонській області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
начальника Головного управління
Держкомзему у Херсонській області,
Головного управління Держкомзему у
Херсонській області, в якому просив:

- зобов'язати начальника Головного
управління Держкомзему у Херсонській
області усунути порушення його прав, як
власника земельної ділянки по АДРЕСА_1;

- зобов'язати відповідачів вчинити
наступні дії: обстежити земельну
ділянку по АДРЕСА_1; визначити площу
самовільного захвату
землекористувачами по АДРЕСА_2 частини
його земельної ділянки; скласти акт
перевірки; скласти протокол про
адміністративне правопорушення;
винести землекористувачам по АДРЕСА_2
припис про усунення правопорушення;
розрахувати нанесену йому шкоду та
видати на протязі 30 днів державний акт
на право власності на земельну ділянку;
розглянути відповідно до
законодавства адміністративну справу;
звернутись до органів прокуратури із
заявою про подачу позову про
повернення самовільно захваченої
частини земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
зазначив, що відповідач не виконав дії,
передбачені ст. 10 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» для зупинення
правопорушення, що призвело до
неможливості користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанції, та
направити справу для продовження
розгляду, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 є власником
житлового будинку по АДРЕСА_1. Частину
майна позивач успадкував від дружини
ОСОБА_5.

Рішеннями виконкому Цюрупинської
міської ради від 29.08.1963 р. № 280 та від
08.07.1976 р. № 391/4 ОСОБА_5 була відведена
земельна ділянка розміром. 737,5 кв.м.
Право власності на цю земельну ділянку
оформлено не було. Після смерті дружини
позивач оформив спадщину тільки на
житловий будинок, який розташований на
земельній ділянці площею 626 кв.м., що
підтверджується Свідоцтвом про право
на спадщину за законом від 05.12.2002 року.

В грудні 2009 року позивач звернувся до
відділу Держкомзему із заявою про
виготовлення технічної документації
та видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
737,5 кв.м., однак отримав відмову у
зв'язку з ненаданням рішення міської
ради про відведення йому земельної
ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди дійшли висновку, що
відповідачі діяли в межах повноважень,
на підставі та у спосіб, визначених
Конституцією та законами України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів,
враховуючи наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 05.08.2009 р. №844 «Про деякі питання
реалізації права власності на землю
громадянами України» затверджено
Порядок безоплатних оформлення та
видачі громадянам України державних
актів на право власності на земельні
ділянки.

Відповідно до пункту 2 Порядку, у
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, для одержання
державного акта на право власності на
земельну ділянку громадянин або
уповноважена ним особа подає
сільському, селищному, міському голові
або уповноваженій ним особі адресовану
територіальному органові Держкомзему
заяву про видачу такого акта. Сільські,
селищні та міські голови забезпечують
організацію прийому таких заяв у
кожному населеному пункті. Заява про
видачу державного акта на право
власності на земельну ділянку
подається за місцем розташування
земельної ділянки.

До заяви додається: копія документа, що
посвідчує особу; засвідчена в
установленому порядку копія
довіреності - для уповноваженої особи;
копія документа про присвоєння
ідентифікаційного номера згідно з
Державним реєстром фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів; копія рішення
про передачу земельної ділянки у
власність, прийнятого органом
місцевого самоврядування чи районною
держадміністрацією, а також у разі
наявності - технічна документація із
землеустрою щодо складення документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку (далі - технічна документація),
або проект відведення земельної
ділянки, виготовлений та затверджений
до 15 серпня 2009 року. У разі неприйняття
сільським, селищним чи міським головою
або уповноваженою ним особою заяв про
видачу державного акта на право
власності на земельну ділянку або
зволікання з їх передачею
територіальний орган Держкомзему
організовує прийом заяв громадян у
відповідному селі, селищі чи місті.

Територіальним органам Держкомзему,
районним держадміністраціям, органам
місцевого самоврядування
забороняється вимагати від громадян
надання будь-яких інших документів,
крім передбачених цим Порядком.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів щодо
правомірності відмови відповідача у
видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку площею
737,5 кв.м., оскільки рішення виконкому
Цюрупинської міської ради № 280 та 391/4
видавались дружині позивача, яка не
реалізувала своє право на оформлення
землі у власність, а не ОСОБА_4

Між тим, на підставі звернення
позивача, 16.06.2010 року Державним
інспектором державної інспекції з
контролю за використанням та охороною
земель відділу Держкомзему у
Цюрупинському районі здійснена
перевірка, про що складено акт.

Перевіркою встановлено, що межі
земельних ділянок в натурі не
виносились, межовими знаками не
закріплені, визначитись відносно
певного місця розташування земельної
ділянки неможливо, а відтак встановити
факт самовільного зайняття земельної
ділянки.

За результатами проведеної перевірки
позивачу були надані пропозиції щодо
необхідності розроблення відповідної
землевпорядної документації, на
підставі якої винести межі земельної
ділянки в натурі та закріпити межі
земельної ділянки межовими знаками.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» державні інспектори у
сфері державного контролю за
використанням та охороною земель і
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель мають право,
зокрема, безперешкодно обстежувати в
установленому законодавством порядку
земельні ділянки, що перебувають у
власності та користуванні юридичних і
фізичних осіб, перевіряти документи
щодо використання та охорони земель;
давати обов'язкові для виконання
вказівки (приписи) з питань
використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства
України про охорону земель відповідно
до їх повноважень, а також про
зобов'язання приведення земельної
ділянки у попередній стан у випадках,
установлених законом, за рахунок особи,
яка вчинила відповідне правопорушення,
з відшкодуванням завданих власнику
земельної ділянки збитків; складати
акти перевірок чи протоколи про
адміністративні правопорушення у
сфері використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства про
охорону земель та розглядати
відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а
також подавати в установленому
законодавством України порядку до
відповідних органів матеріали
перевірок щодо притягнення винних осіб
до відповідальності; передавати до
органів прокуратури, органів дізнання
та досудового слідства акти перевірок
та інші матеріали про діяння, в яких
вбачаються ознаки злочину; звертатися
до органів прокуратури з клопотанням
про подання позову до суду щодо
відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також повернення самовільно чи
тимчасово зайнятих земельних ділянок,
строк користування якими закінчився.

Таким чином, відповідачем було
виконано ст.10 даного Закону в частині
обстеження земельної ділянки, однак у
зв'язку з відсутністю меж земельних
ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2,
неможливо було встановити факт
самовільного зайняття земельної
ділянки, а відтак у відповідача не було
законних підстав для винесення
припису, складання акту чи протоколу
про адміністративні правопорушення та
звернення до органів прокуратури.

З огляду на це, колегія суддів вважає
вірним висновок судів про відсутність
підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що судом першої та апеляційної
інстанцій повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 08 грудня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: