Справа № 2-а-170/11
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2-а-170/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Твердохліб В.А.,

суддів
Троян Н.М., Бужак Н.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Деснянського районного суду
м. Києва від 26 березня 2014 року про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Деснянському районні м. Києва,
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м.Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання дій
неправомірними, зобов"язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до
Деснянського районного суду м. Києва з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Деснянському районні м.Києва
(далі - Відповідач 1), Управління праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м.Києві
державної адміністрації (далі -
Відповідач), Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат (далі - Відповідач 3)
про визнання неправомірними дій по
нарахуванню щорічної допомоги на
оздоровлення, одноразової компенсації,
державної та додаткової пенсії
відповідно ст.ст.48, 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
зобов»язання здійснити перерахунок,
нарахування та виплату вказаних
допомоги за 2010 рік, одноразової
компенсації в розмірі 45-ти мінімальних
заробітних плат та пенсій з 20.05.2010 року.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 07 лютого 2011 року
адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 07 лютого 2011
року залишено без змін.

27.02.2014 року Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м.Києві звернувся
із поданням про зміну способу та
порядку виконання постанови
Деснянського районного суду м. Києва
від 07 лютого 2011 року та просив змінити
спосіб та порядок вказаного судового
рішення шляхом стягнення грошових
коштів в сумі 13 165,20 грн, нарахованих
Відповідачем 3.

В обгрунтування заявлених вимог
зазначав, що бюджетні призначення на
проведення компенсаційних виплат для
забезпечення виконання судових рішень
в Державному бюджеті України на 2013 рік
не передбачені.

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Києва від 26 березня 2014 року в
задоволенні подання про зміну способу
та порядку виконання судового рішення
відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Деснянського
районного суду м.Києва від 26 березня 2014
року, Позивач подав апеляційну скаргу,
у якій просить скасувати ухвалу суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
подання про зміну способу та порядку
судового рішення задовольнити.

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з»явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду повідомлені належним чином
відповідно до вимог ст.35 КАС України.

Відповідно п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Згідно ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст.14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 07 лютого 2011 року
адміністративний позов задоволено,
визнано неправомірними дії по
нарахуванню та виплаті Позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення та
різниці у компенсаціях, державної та
додаткової пенсії відповідно ст.ст.48, 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов»язано здійснити
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік,
різницю в компенсаціях в розмірі 15
мінімальних заробітних плат, та
державної та додаткової пенсій з 01.06.2010
року.

Відповідно п.2 ч.4 ст.105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

У разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п.2 ч.2 ст.162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Деснянського районного суду м. Києва
від 07 лютого 2011 року дає підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на
Відповідачів цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м.Києві фактично
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови.

Крім того, в адміністративному
судочинстві повноваження щодо зміни
постанови суду в частині задоволення
позовних вимог мають тільки
адміністративні суди апеляційної та
касаційної інстанцій (ст.ст.198, 223 КАС
України).

Частиною 1 статті 263 КАС України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Отже, підставою для застосування
правил цієї норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим.

Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

Наведені Старшим державним виконавцем
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м.Києві у поданні про зміну способу та
порядку виконання судового рішення
обставини не є підставою для зміни
способу та порядку його виконання.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
обґрунтовано та законно відмовлено в
задоволенні подання про зміну способу
та порядку виконання постанови
Деснянського районного суду м. Києва
від 07 лютого 2011 року.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.199, ст.200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а ухвалу суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст.ст. 201, 202 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається, а тому апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а ухвалу
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Деснянського
районного суду м. Києва від 26 березня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, передбачені ст. 212
КАС України.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді
Троян Н.М.

Бужак Н.П.

.

Головуючий суддя
Твердохліб В.А.

Судді:
Троян Н.М.

Бужак Н.П.