Справа № 816/2018/14
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року м. Полтава Справа №
816/2018/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко
О.В.,

представника відповідача - Голуба С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Полтавській
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2014 року (згідно відбитку
штампу на поштовому конверті) ОСОБА_2
(далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Головного управління
Пенсійного фонду України у Полтавській
області (далі - ГУПФУ в Полтавській
області, відповідач) про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача щодо ненадання позивачу
інформації на його інформаційний запит
від 13.05.2014 про те, в якому розмірі
передбачена статтею 22 Закону України
від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", в редакції чинній станом на
01.01.2014, пенсія для осіб, які відносились
до старшого начальницького складу
органів внутрішніх справ та є
інвалідами війни ІІ групи; зобов'язання
відповідача надати позивачу повну та
достовірну інформацію на його
інформаційний запит від 13.05.2014 про те, в
якому розмірі передбачена статтею 22
Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", в редакції чинній станом на
01.01.2014, пенсія для осіб, які відносились
до старшого начальницького складу
органів внутрішніх справ та є
інвалідами війни ІІ групи.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує на те, що на його запит від 13.05.2014
ГУПФУ в Полтавській області було
надано лист-відповідь від 20.05.2014, яким
останнє фактично відмовило у наданні
ОСОБА_2 запитуваної інформації з
посиланням на направлення запиту з
приводу запитуваного ОСОБА_2 питання до
Пенсійного фонду України, зазначивши
при цьому, що після надходження
відповіді з Пенсійного фонду України
заявника буде додатково повідомлено.
Отже, на думку позивача, розпорядником
публічної інформації безпідставно не
надано відповіді на його інформаційний
запит від 13.05.2014, у зв'язку з чим
останній вважає таку бездіяльність
ГУПФУ в Полтавській області
протиправною.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 26 травня 2014
року відкрито скорочене провадження у
справі.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року справу призначено до судового
розгляду у відкритому судовому
засіданні.

Позивач в судове засідання не з'явився,
хоча про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлявся належним
чином, направив до суду заяву, у якій
просив провести розгляд даної справи
за його відсутності.

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
ГУПФУ в Полтавській області 20.05.2014, без
порушення встановленого
законодавством терміну, було надано
відповідь на звернення ОСОБА_2 від
13.05.2014, якою повідомлено, що повторний
запит про отримання публічної
інформації розглянуто, з приводу
порушеного заявником питання
надіслано запит до Пенсійного фонду
України, після надходження відповіді з
Пенсійного фонду України ОСОБА_2 буде
повідомлено додатково.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, приходить до
наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.05.2014 ОСОБА_2
направлено ГУПФУ в Полтавській області
електронною поштою запит на отримання
публічної інформації (а.с. 34-35).

У запиті позивач просив надати
інформацію про розмір пенсії,
передбачений статтею 22 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" в редакції, чинній
станом на 01.01.2014, для осіб, які
відносились до старшого
начальницького складу органів
внутрішніх справ та є інвалідами війни
2 групи.

20.05.2014 відповідачем направлено ОСОБА_2
електронною поштою лист-відповідь на
запит за вихідним номером №2684/03-24/1 (а.с.
36), в якому заступник начальника ГУПФУ в
Полтавській області повідомив
заявника про те, що запит останнього
про отримання публічної інформації
розглянуто, з приводу порушеного
заявником питання надіслано запит до
Пенсійного фонду України, після
надходження відповіді з Пенсійного
фонду України ОСОБА_2 буде повідомлено
додатково.

Вважаючи надану відповідь такою, що не
відповідає за своїм змістом вимогам
чинного законодавства, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до
публічної інформації" (далі - Закон
№2939-VI) публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3
Закону №2939-VI право на доступ до
публічної інформації гарантується
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом.

Вказаній нормі кореспондує припис
пункту 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI,
відповідно до якого розпорядники
інформації зобов'язані надавати
достовірну, точну та повну інформацію,
а також у разі потреби перевіряти
правильність та об'єктивність наданої
інформації.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону
№2939-VI розпорядник інформації має
надати відповідь на запит на
інформацію не пізніше п'яти робочих
днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом, 13.05.2014 ОСОБА_2
звернувся до ГУПФУ в Полтавській
області із запитом на отримання
публічної інформації, на який йому було
надано відповідь 20.05.2014, тобто в межах
строку, встановленого частиною 1 статті
20 Закону №2939-VI.

Крім того, як слідує з матеріалів
справи, ГУПФУ в Полтавській області
листом від 20.05.2014 вих.№2701/03-20/1
звернулось до Пенсійного фонду
України, в якому, у зв'язку з численними
зверненнями громадянина ОСОБА_2, в тому
числі і до правоохоронних органів,
просило надати допомогу у вирішенні
запитуваного ОСОБА_2 питання та
підтвердити правильність визначення
розміру пенсії згідно статті 22 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" (а.с. 61 зі звороту).

Листом від 04.06.2014 за вих.№14904/02-30
Пенсійний фонд України роз'яснив ГУПФУ
в Полтавській області, що пенсійні
виплати, передбачені статтями 14, 22, 37 та
частиною 3 статті 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", здійснюються у розмірах,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.2011 №1381 "Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення",
відповідно до пункту 2 якої мінімальний
розмір пенсії по інвалідності інваліду
війни ІІ групи з числа осіб
начальницького складу (крім молодшого)
органів внутрішніх справ визначається
як 130 відсотків мінімального розміру
пенсії для інвалідів війни з числа
солдатів і матросів строкової служби
ІІ групи (110 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність) (а.с.
61).

Після отримання листа Пенсійного фонду
України від 04.06.2014, ГУПФУ в Полтавській
області направило ОСОБА_2 електронною
поштою лист від 13.06.2014 вих.№3479/03-24, у
якому повідомило останнього про те, що
відповіді на запити про отримання
публічної інформації з порушених
питань надавалися заявнику 06.03.2014
вих.№1468/03-24, 12.05.2014 вих.№2873/11-24, 20.05.2014
вих.№2684/03-24/1, 26.05.2014 вих.№3108/11-24, 02.06.2014
вих.№3234/11-24 та 05.06.2014 вих.№3314/03-24 (а.с. 62).
На додаток до раніше наданої
інформації повідомлено, що листом
Пенсійного фонду України від 04.06.2014
№14904/02-30 підтверджено порядок
визначення мінімального розміру
пенсії по інвалідності, а саме, згідно
пункту 2 постанови Кабінету Міністрів
України від 28.12.2011 №1381. Отже відповіді,
які надавалися заявнику є
достовірними, повними та відповідають
нормам чинного законодавства.

У зв'язку з даними обставинами, суд
визнає спростованим твердження
позивача щодо факту неправомірної
бездіяльності відповідача, який в
межах власних повноважень надав
відповідь на запит ОСОБА_2 від 13.05.2014.

Стосовно змісту наданої відповіді слід
зазначити наступне.

Так, як слідує зі змісту листа ГУПФУ в
Полтавській області від 20.05.2014 №2684/03-24/1,
запит ОСОБА_2 від 13.05.2014 щодо надання
інформації про розмір пенсії, який
передбачений статтею 22 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб", являється не першим
його запитом (повторним) з приводу
запитуваної інформації (а.с. 36).

Судом встановлено, що листом від 12.05.2014
№2873/11-24 (а.с. 33) заступник начальника
ГУПФУ в Полтавській області вже
повідомляв ОСОБА_2 про те, що відповідь
на запит про отримання публічної
інформації з аналогічного питання
надавалася Головним управлінням
листом від 06.03.2014 вих. №1468/03-24 (а.с. 30).

Крім того, згідно листа ГУПФУ в
Полтавській області від 13.06.2014
вих.№3479/03-24 (а.с. 62), відповіді на запити
про отримання публічної інформації з
порушених питань надавалися ОСОБА_2 не
тільки 06.03.2014 вих.№1468/03-24, 12.05.2014
вих.№2873/11-24 та 20.05.2014 вих.№2684/03-24/1, а й
26.05.2014 вих.№3108/11-24, 02.06.2014 вих.№3234/11-24 та
05.06.2014 вих.№3314/03-24 (а.с. 73, 76, 80).

З наявних у справі письмових доказів
судом встановлено, що дійсно, 06.03.2014 за
вих.№1468/03-24 ГУПФУ в Полтавській області
надавалась відповідь на запит ОСОБА_2
від 28.02.2014 щодо розміру пенсії, який
передбачений статтею 22 Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" для інвалідів війни
ІІ групи (а.с. 30).

Не погодившись зі змістом наданої
відповіді, ОСОБА_2 04.04.2014 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ГУПФУ в
Полтавській області, в якому просив
суд:

- зобов'язати відповідача надати повну
та достовірну інформацію на його
інформаційний запит від 28.02.2014 про те, в
якому розмірі передбачена статтею 22
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", в редакції, чинній станом на
01.01.2014, пенсія для осіб, які відносились
до старшого начальницького складу
органів внутрішніх справ та є
інвалідами ІІ групи;

- визнати протиправними дії
відповідача щодо надання йому неповної
та недостовірної інформації на
інформаційний запит від 28.02.2014 стосовно
розміру зазначеної пенсії.

30.04.2014 Полтавським окружним
адміністративним судом у справі
№816/1300/14 за вказаним позовом ухвалено
постанову (а.с. 46-48), якою позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено. Визнано
протиправними дії ГУПФУ в Полтавській
області щодо надання ОСОБА_2 неповної
та недостовірної інформації на його
інформаційний запит від 28.02.2014 та
зобов'язано ГУПФУ в Полтавській
області надати ОСОБА_2 повну та
достовірну інформацію на його
інформаційний запит від 28.02.2014.

Вказане рішення суду було оскаржене
ГУПФУ в Полтавський області до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

За результатами апеляційного
оскарження даної постанови,
Харківським апеляційним
адміністративним судом прийнято
постанову від 17.06.2014 у справі №816/1300/14,
якою задоволено апеляційну скаргу
ГУПФУ в Полтавській області, постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 30.04.2014
скасовано та прийнято нову постанову,
якою відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ГУПФУ в Полтавській
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії (а.с. 63-66).

Як слідує зі змісту постанови суду
апеляційного інстанції від 17.06.2014,
відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 колегія суддів виходила з
того, що зміст відповіді від 06.03.2014
№1468/03-24 свідчить про надання ОСОБА_2
запитуваної інформації у повному
обсязі, відповідь на поставлені
заявником питання є вичерпною.

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду від 17.06.2014
набрала законної сили з моменту її
проголошення, тобто - 17.06.2014.

Частиною 2 статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 72
зазначеного Кодексу обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Проаналізувавши зміст запитів ОСОБА_2
від 28.02.2014, 05.05.2014, 13.05.2014, 20.05.2014, 27.05.2014,
30.05.2014, 06.06.2014 (а.с. 28-29, 32, 34-35, 72, 75, 78-79, 82-83)
із запитом від 28.02.2014 (а.с. 28-29), суд
встановив їх тотожність.

Суд зазначає, що завданням
адміністративного судочинства, згідно
з частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Як свідчать встановлені судом
обставини справи, ОСОБА_2 використав
своє право на судовий захист, наслідком
чого стало прийняття 30.04.2014 Полтавським
окружним адміністративним судом
постанови про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 у справі №816/1300/14, яка
скасована постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 17.06.2014, з прийняттям судового
рішення про відмову в позові.

Звертаючись втретє до відповідача
13.05.2014 із повторним запитом на
отримання публічної інформації
аналогічного змісту, яка вже
запитувалася автором 28.02.2014, а згодом
оскаржуючи дії відповідача до суду,
позивач допускає зловживання власними
процесуальними правами, штучно
змінюючи предмет позову шляхом
оскарження дій з приводу розгляду
запитів тотожних за змістом, але
поданих ним у різний час.

Таким чином, встановивши відсутність
факту бездіяльності відповідача, суд
приходить до висновку про
безпідставність тверджень позивача
відносно порушення відповідачем вимог
статті 22 Закону №2939-VI.

На користь зазначеного висновку
свідчить положення частини 2 статті 8
Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про
звернення громадян", відповідно до якої
не розглядаються повторні звернення
одним і тим же органом від одного і того
ж громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті, а також ті
звернення, терміни розгляду яких
передбачено статтею 17 цього Закону, та
звернення осіб, визнаних судом
недієздатними.

У зв'язку з відсутністю у тексті Закону
№2939-VI відповідних положень, якими б
врегульовувалися відносини заявника і
розпорядника публічної інформації при
надходженні тотожних запитів, суд
застосовує аналогію закону в порядку
частини 7 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
шляхом поширення на спірні
правовідносини дії частини 2 статті 8
Закону України "Про звернення
громадян".

Таким чином, встановивши відсутність
фактів порушень прав позивача з боку
відповідача, який не зобов'язаний
надавати відповіді на повторні
звернення від одного і того ж
громадянина з одного і того ж питання,
якщо перше вирішено по суті, суд
знаходить заявлений позов
необґрунтованим, у зв'язку з чим у його
задоволенні відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Полтавській
області про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 01
липня 2014 року.

Суддя
О.В. Гіглава