Справа № 804/5596/14
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2014-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 р. Справа № 804/5596/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Ляшко О.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Валентина" про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
до суду з адміністративним позовом про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Валентина"
заборгованості в сумі 12127,18 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що
відповідач має заборгованість з
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності в
розмірі 12127,18 грн., яка утворилась
внаслідок несплати узгоджених
податкових зобов'язань за період
січень - грудень 2013 року відповідно до
податкової декларації орендної плати
за земельні ділянки державної або
комунальної власності на 2013 рік.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, з клопотанням
про відкладення розгляду справи не
звертався.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про причини неявки не
повідомив, клопотання про відкладення
розгляду справи не подав.

Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Валентина"
зареєстроване в якості юридичної особи
та знаходиться на податковому обліку в
Державній податковій інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Відповідач має заборгованість перед
бюджетом з орендної плати за земельні
ділянки державної або комунальної
власності в розмірі 12127,18 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Валентина" було
подано до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області податкову декларацію орендної
плати за земельні ділянки державної
або комунальної власності на 2013 рік, в
якій помісячна сплата складає 1010,60 грн.
та за грудень 2013 року 1010,58 грн. Однак,
відповідачем не сплачено 12 податкових
періодів за січень - грудень 2013 року,
внаслідок чого утворилась
заборгованість з орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності в розмірі 12127,18
грн.

Позивачем на адресу відповідача
направлялася податкова вимога № 129-15
від 09.10.2013 року.

Заборгованість з орендної плати за
земельні ділянки державної або
комунальної власності в розмірі 12127,18
грн. Товариством з обмеженою
відповідальністю "Валентина" в
добровільному порядку не сплачено.

Оцінивши повідомлені позивачем
обставини, суд, керуючись положеннями
Податкового кодексу України, дійшов
висновку про наявність достатніх
підстав для задоволення
адміністративного позову.

Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлений законом. Згідно
з п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового
Кодексу України податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання. Згідно до п.36.1,
п.36.2 ст.36 Податкового Кодексу України,
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком та збором. Відповідно до п.46.1
ст.46 Податкового Кодексу України,
податкова декларація, розрахунок (далі
- податкова декларація) - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Відповідно до підпункту 49.18.1 п.
49.18. ст. 49 Податкового кодексу України
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному місяцю (у тому
числі в разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця. За
положеннями ст. 202 Податкового кодексу
України звітним (податковим) періодом є
один календарний місяць, а у випадках,
особливо визначених цим Кодексом,
календарний квартал. Згідно з п. 57.1 ст. 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового
кодексу України, платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 нього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. Пунктом
287.3 ст. 287 Податкового кодексу України
встановлено, що податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця. Відповідно до п.п.
20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу
України контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини. Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового
кодексу України стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

На підставі п.4 ч.2 ст.162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд в порядку
адміністративного судочинства може
прийняти постанову про стягнення з
відповідача коштів.

Оцінуючи усі докази, які були
дослідженні судом у їх сукупності,
приймаючи до уваги, що сума орендної
плати за земельні ділянки державної
або комунальної власності самостійно
визначена Товариством з обмеженою
відповідальністю "Валентина" у поданій
податковій декларації, не сплачена
відповідачем, внаслідок чого виник
податковий борг по орендній платі за
земельні ділянки державної або
комунальної власності в розмірі 12127,18
грн., суд вважає необхідним
адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
задовольнити.

Керуючись, ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 128, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області -
задовольнити.

Стягнути кошти Товариства з обмеженою
відповідальністю "Валентина" () з рахунків у банках,
обслуговуючих Товариство з обмеженою
відповідальністю "Валентина" () у розмірі податкового боргу з
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності в
сумі 12127 (дванадцять тисяч сто двадцять
сім) грн. 18 коп.

Згідно з ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя О.Б. Ляшко