Справа № 753/4056/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 753/4056/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2014 року

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва на постанову
Дарницького районного суду м. Києва від
23.04.2014 у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України по відмові у
призначенні йому пенсії як інваліду ІІ
групи ЧАЕС згідно зі ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі м.
Києва призначити і виплачувати йому
державну пенсію, яка повинна становити
згідно вимог ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, починаючи з
20.02.2014 і постійно до внесення змін до
спеціального закону; зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва негайно
виплатити встановлену згідно п.2 пенсію
в межах її розміру за один місяць,
відповідно до ст. 256 КАС України;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі м.
Києва в місячний термін надати суду
звіт про виконання цього судового
рішення згідно зі ст. 267 КАС України.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 23.04.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позову відмовити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою, віднесеною до
категорії 1, інвалідом ІІ групи, щодо
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою.

ОСОБА_2 звернувся до управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва з заявою, в якій просив
нарахувати та виплатити пенсію
відповідно до вимог закону, виходячи з
прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб.

Листом управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі м. Києва №
75/т-40 від 20.02.2014 відмовило в перерахунку
та виплаті пенсії, посилаючись на те, що
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1210 від 23.11.2011, згідно якої йому
виплачувалась пенсія, не передбачено
встановлення мінімальної пенсії
інваліду ІІ групи ЧАЕС в розмірі 8
мінімальних пенсій та щомісячну
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі м.
Києва протиправно відмовило позивачу у
перерахунку та виплаті державної
пенсії, яка повинна становити згідно
вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва
відмовляючи у перерахунку та виплаті
пенсії діяло на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Абзацем 3 статті 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам ІІ групи
- 75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Згідно до ч. 4 ст. 54 цього ж Закону
розміри пенсій для інвалідів ІІ групи
інвалідності, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими 8 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87 Бюджетного
кодексу України до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України (з урахуванням особливостей,
визначених пунктом 5 частини другої
статті 67-1 цього Кодексу), належать
видатки на державні програми з
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи, охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки, запобігання виникненню та
ліквідації надзвичайних ситуацій та
наслідків стихійного лиха.

Відповідно до абз. 8 п. 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про статусі і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету,
коштів, які враховуються при
визначенні міжбюджетних трансфертів,
та інших джерел, не заборонених
законодавством.

Однак, починаючи з 01.01.2014 Закон України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» не містить жодної норми, яка б
обмежувала у 2014 році пряме
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
ст. 50 вказаного Закону, яким визначено
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, та 54 цього ж Закону,
яким визначено розміри пенсій для
інвалідів ІІ групи інвалідності, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами ч. 4 ст. 9 КАС України
визначено, що, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 122, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва - залишити без
задоволення, а постанову Дарницького
районного суду м. Києва від 23.04.2014 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.