Справа № 2а-3618/2011 (6-а/37/54/2014)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 травня 2014 рокусправа № 2а-3618/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів:
Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі м. Запоріжжя

на ухвалу Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11 березня 2014 року в
адміністративній справі № 2а-3618/2011 за
поданням головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар М.В. про зміну способу і
порядку виконання судового рішення у
справі

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду України
в Хортицькому районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в

У лютому 2014 року до суду надійшло
подання головного державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Морар М.В. про зміну способу і
порядку виконання постанови
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 28 березня 2011 року в
адміністративній справі № 2а-3618/2011.

Ухвалою Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11 березня 2014 року подання
державного виконавця задоволено,
змінено порядок і спосіб виконання
постанови суду в адміністративній
справі № 2а-3618/2011, ухвалено стягнути з
Управління Пенсійного фонду України в
Хортицькому районі м. Запоріжжя на
користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» - в сумі 1809 гривень 75
копійки.

Не погодившись з ухвалою суду
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить її скасувати, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні подання головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. про
зміну способу і порядку виконання
постанови суду відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Хортицького районного суду
м. Запоріжжя від 28 березня 2011 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя здійснити перерахунок та
виплатити підвищення пенсії ОСОБА_2
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
починаючи з 10.09.2010 з урахуванням
різниці, яка була виплачена у цей
період.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28.05.2012 постанову Хортицького
районного суду м. Запоріжжя від 28
березня 2011 року залишено без змін.

Відповідно до постанови головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. № 40020329
від 02.10.2013 відкрито виконавче
провадження на підставі виконавчого
листа від 03.09.2013, виданого Хортицьким
районним судом м. Запоріжжя.

Судом встановлено, що постанова суду в
адміністративній справі № 2а-3618/2011
відповідачем виконана частково,
здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 за
період з 10.09.2010 по 22.07.2011 та нараховано
доплату до пенсії на загальну суму 1809
грн. 75 коп.

Суд першої інстанції, задовольняючи
подання державного виконавця, виходив
з того, що виконання постанови суду є
неможливим без зміни способу її
виконання, а саме шляхом стягнення
нарахованої суми.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що покладені судом
зобов'язання вчинити дії щодо позивача
виконані в порядку, встановленому
судовим рішенням, а виплата
донарахованої суми, яка перевищує
бюджетні призначення на поточний рік,
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з боку
Державного бюджету України, тому
підстави вважати судове рішення таким,
що неможливо виконати в повному обсязі
відсутні.

Надаючи оцінку висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги колегія суддів зазначає, що
відповідно до статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз наведених норм права дає змогу
дійти висновку, що зобов'язання вчинити
певні дії, покладені на відповідача
судовим рішенням, є обраним судом
способом захисту порушеного права
позивача.

За таких обставин державний виконавець
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті шляхом вирішення додаткової
позовної вимоги про стягнення коштів,
яка не була предметом розгляду та
дослідження адміністративного суду
під час прийняття постанови в
адміністративній справі № 2а-3618/2011.

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом способом
захисту порушених прав позивача від
способу виконання судового рішення як
одного з його заходів, чим змінив
постанову суду по суті за відсутності
на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, судом порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
вбачаються підстави для скасування
постанови та ухвалення нового судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 202, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Хортицькому
районі м. Запоріжжя задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 11 березня 2014 року в
адміністративній справі № 2а-3618/2011 -
скасувати.

У задоволенні подання головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Морар М.В. про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення в адміністративній
справі № 2а-3618/2011 відмовити.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров

Суддя:
Т.І. Ясенова