Справа № 2а/0570/14337/2012
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2012-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2012 р.
Справа № 2а/0570/14337/2012

Приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Христофорова А.Б.,

при секретарі
Попові А.М.,

за участю

представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
Єрмакової Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Жовтневої міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Маріуполя Донецької області Державної
податкової служби, Управління
Державної казначейської служби
України у м. Маріуполі Донецької
області про повернення надмірно
сплаченої вартості торгових патентів,

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2006 року Господарським судом
Донецької області відкрито
провадження у справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції м. Маріуполя про
зобов'язання повернути надмірно
сплачену вартість торгових патентів.

Постановою Господарського суду
Донецької області від 24 травня 2006 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного господарського суду від 24
липня 2006 року у задоволені позовних
вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26 червня 2008 року частково
задоволена касаційна скарга позивача,
постанова Господарського суду
Донецької області від 24.05.06 та ухвала
Донецького апеляційного
господарського суду від 24.07.06
скасовані, справа направлена на новий
судовий розгляд.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2008
року позовні вимоги ФОП ОСОБА_3
задоволено, зобов'язано Жовтневу
міжрайонну державну податкову
інспекцію м. Маріуполя надати висновок
до Головного управління державного
казначейства в Донецькій області про
повернення з Державного бюджету
України на користь ФОП ОСОБА_3 надмірно
сплачену вартість торгових патентів в
сумі 507288,37 грн. Стягнуто з Державного
бюджету України 507288,37 грн. на користь
ФОП ОСОБА_3 в рахунок надмірно
сплаченої вартості торгових патентів.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 грудня 2008
року скасовано постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
21.10.08, відмовлено у задоволенні
позовних вимог ФОП ОСОБА_3

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 01 жовтня 2012 року постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 21.10.2008 та
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2008
скасовано, справу направлено на новий
судовий розгляд.

Ухвалою судді Донецького окружного
адміністративного суду Христофорова
А.Б. від 26 жовтня 2012 року справу
прийнято до провадження та призначено
до судового розгляду.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 15.11.2012
замінено відповідача Жовтневу
міжрайонну державну податкову
інспекцію м. Маріуполя на його
правонаступника Жовтневу міжрайонну
державну податкову інспекцію м.
Маріуполя Донецької області Державної
податкової служби.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 21 листопада
2012 року замінено неналежного
відповідача Головне управління
Державного казначейства України в
Донецькій області на належного -
Управління Державної казначейської
служби України у м. Маріуполі Донецької
області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ним за період з 01.12.2003 по
01.06.2005 було сплачено Жовтневій
міжрайонній державній податковій
інспекції м. Маріуполя 2026597,42 грн. за
патенти на кожен ігровий автомат
відповідними платіжними дорученнями.

Зазначає, що оплата торгових патентів
за 2004 та 1 півріччя 2005 повинна складати
350 грн. за кожний патент за квартал, а
всього 70244,87 грн. по ставці,
встановленій Законом України від 23.03.1996
року № 98/96 «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності».
Позивач вважає, що плата за патенти, яка
була здійснена відповідно до вимог
податкової служби із розрахунку 700 грн.
за 2004 рік та 1050 грн. за 2005 рік є
незаконним, оскільки ст. 57 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2004 рік» та ст. 47 Закону України «Про
державний бюджет України на 2005 рік»
суперечать ряду діючих Законів,
зокрема Закону України «Про систему
оподаткування» та Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

Позивач вказує, що збільшення вартості
торгового патенту у сфері грального
бізнесу буде законним тільки при
внесенні змін до спеціального Закону,
яким є Закон України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності», тобто з 01.04.2005 року.

Заявою від 23.05.2006 року позивач збільшив
позовні вимоги та просив зобов'язати
Жовтневу міжрайонну державну
податкову інспекцію м. Маріуполя
повернути надмірно сплачену вартість
торгових патентів у 2004 році та 1,2
кварталі 2005 року у розмірі 507288,37 грн.
мотивуючи тим, що ним та відповідачем
була проведена звірка розрахунків з
бюджетом та була встановлена переплата
у розмірі 507288,37 грн. (т. 1 а.с. 138)

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги,
надала пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві, просила їх
задовольнити.

Відповідач 1 - Жовтнева міжрайонна
державна податкова інспекція м.
Маріуполя Донецької області Державної
податкової служби заперечувала проти
задоволення позовних вимог у повному
обсязі. Відповідно до наданих
письмових заперечень від 13.12.2012 №
32165/10/10-0 зазначили, що відповідно до п. 3
ст. 5 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності» вартість торгового
патенту на здійснення операцій з
надання послуг у сфері грального
бізнесу визначається у фіксованому
розмірі за рік. Оплата його вартості
провадиться щоквартально у
встановлені законодавство строки - до
15 числа місяця, що передує звітному
кварталу. СПД може здійснити попередню
оплату вартості торгового патенту на
весь термін його дії. При цьому він
звільняється від додаткового внесення
вартості патентів у разі її збільшення
прийнятими після цього актами
законодавства.

Відповідач вказує, що позивачем
зазначене право використане не було.
Оплата вартості патентів
здійснювалася позивачем до 15 числа
місяця, що передує звітному кварталу,
тому позивачем невірно було зазначено
у платіжних дорученнях призначення
платежу - передплата. Відповідач не
погоджується із позицією позивача щодо
неможливості застосування положень ст.
57 Закону України «Про державний бюджет
України на 2004 рік» та ст. 47 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2005 рік» стосовно збільшення
вартості торгових патентів, адже
вказані норми не були визнані
неконституційними у порядку ст. 152
Конституції України, та мають законний
характер.

Крім того, відповідач посилається на
Порядок взаємодії ОДПС України,
фінансових органів та органів
Державного казначейства України в
процесі повернення помилково та/або
надмірно сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) платниками
податків, відповідно до якого
повернення помилково або надмірно
сплачених сум здійснюється виключно на
підставі заяви платника податків до
ОДПС за місцем перебування на
податковому обліку, строком не пізніше
1095 дня, наступного за днем виникнення
такої переплати. Такої заяви від
позивача до органів ДПС не надходило, а
тому відповідач вважає, що позивачем не
було дотримано вимог Порядку. На
підставі викладеного просив відмовити
у задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечувала проти
задоволення позовних вимог, надала
пояснення, аналогічні викладеним у
письмових запереченнях проти позову.

Представник відповідача 2 - Управління
Державної казначейської служби
України у м. Маріуполі Донецької
області до судового засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду був повідомлений
належним чином, надав клопотання про
розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до наданих письмових
заперечень зазначив, що відповідно до
ст. 43 Бюджетного кодексу України
Державна казначейська служба України
здійснює операції з коштами державного
бюджету, розрахунково - касове
обслуговування розпорядників
бюджетних коштів, контроль бюджетних
повноважень при зарахуванні
надходжень, прийнятті зобов'язань та
проведення платежів, бухгалтерського
обліку і складання звітності про
виконання державного бюджету.

Представник відповідача посилається
на положення Порядку повернення
коштів, помилково або надмірно
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, затвердженого наказом
Державного казначейства України від
10.12.2002 № 226 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.12.2002 за
№ 1000/7288 та вказує, що повернення коштів
здійснюється за поданням органів, що
контролюють справляння надходжень
державного бюджету.

У зв'язку з тим, що Управління Державної
казначейської служби у м. Маріуполі
Донецької області не порушувало прав
та інтересів позивача, вимоги по
спонуканню повернути надмірно
сплачену вартість торгових патентів
безпідставні. На підставі викладеного
просив відмовити у задоволенні
позовних вимог за необґрунтованістю.

Розгляд справи здійснювався із
фіксуванням судового процесу за
допомогою звукозаписувального
пристрою „Камертон".

Вислухавши у судовому засіданні
представників сторін, дослідивши та
оцінивши надані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач, ОСОБА_3 здійснює
підприємницьку діяльність на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію,
виданого Жовтневою районною державною
адміністрацією 24.09.2001 року (т. 1 а.с. 11) та
знаходиться на обліку в Жовтневій
міжрайонній державній податковій
інспекції м. Маріуполя Донецької
області Державної податкової служби з
26.09.2001 (т.1 а.с. 12).

Відповідачі - Жовтнева міжрайонна
державна податкова інспекція м.
Маріуполя Донецької області Державної
податкової служби та Управління
Державної казначейської служби
України у м. Маріуполі Донецької
області є суб'єктами владних
повноважень у розумінні КАС України.

Згідно довідок, виданих відповідачем 1
(т.1 а.с. 32-81), вбачається, що позивач
набув право на здійснення діяльності з
надання послуг у сфері грального
бізнесу, і ним внесено плату за
отримання торгових патентів в розмірі
700 грн. за період з 01 травня 2004 року по 30
вересня 2009 року за кожний торговий
патент.

Згідно торгових патентів, виданих
відповідачем 1, (т. 1 а.с. 15-31) вбачається,
що позивач набув право на здійснення
діяльності з надання послуг у сфері
грального бізнесу, і ним внесено плату
за отримання торгових патентів в
розмірі 1050 грн. за період з лютого 2005
року по 31 березня 2010 року за кожний
торговий патент.

Крім того, представник відповідача у
судовому засіданні зазначила, що копії
довідок або торгових патентів за 1
квартал 2004 року надати до суду немає
можливості в зв'язку із їх відсутністю
у відповідача. Представник позивача
також зазначила про їх відсутність у
позивача. Разом з тим, обидва
представники наполягали на тому, що
позивачем були отримані відповідні
патенти за 1 квартал 2004 року і сплачені
грошові кошти за них.

За період з 01.01.2004 по 30.04.2005 за отримані
торгові патенти позивачем було
сплачено до державного бюджету 1181526,62
грн., що підтверджується зокрема
платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 82-116)

Крім того, в матеріалах справи наявний
Акт звірки розрахунків з бюджетом за
придбані торгові патенти для
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу, підписаного
позивачем та працівниками податкового
органу, з якого вбачається, що за період
з 01.01.2004 по 30.06.2005 ФОП ОСОБА_3 булло
сплачено за патенти 1181526,62 грн. (т. 1 а.с.
128) Вказаний спірний період та сума
відображені також і в розрахунку сум
нарахувань/сплат ФОП ОСОБА_3 (т. 1 а.с.
129-131)

Зазначені обставини сторонами не
оспорюються і не заперечуються, і у
суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Отже, суд приходить до висновку що між
сторонами відсутній спір щодо періоду
отримання торгових патентів, періоду
сплати грошових коштів за торгові
патенти та загального розміру суми, яка
була сплачена позивачем. Спір між
сторонами полягає виключно у
застосуванні до спірних правовідносин
положень Закону України «Про державний
бюджет України на 2004 рік» та Закону
України «Про державний бюджет України
на 2005 рік» стосовно збільшення
вартості торгових патентів в контексті
приписів Закону України «Про систему
оподаткування».

Відповідно до ч. 1,2 ст. 5 Закону України
«Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» від 23.03.1996
№ 98/96 ВР (в редакціях, які діяли на час
виникнення спірних правовідносин)
патентуванню підлягають операції з
надання послуг у сфері грального
бізнесу, які здійснюються суб'єктами
підприємницької діяльності або їх
структурними (відокремленими)
підрозділами. Під гральним бізнесом у
цьому Законі слід розуміти діяльність,
пов'язану з влаштуванням казино, інших
гральних місць (домів), гральних
автоматів з грошовим або майновим
виграшем, проведенням лотерей (крім
державних) та розиграшів з видачею
грошових виграшів у готівковій або
майновій формі.

Вартість торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу
встановлюються у фіксованому розмірі
(за рік), і зокрема, для використання
грального автомату з грошовим або
майновим виграшем становила у 2003 році
1400 грн. (ч.3 ст. 5 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» у
відповідній редакції).

Статтею 57 Закону України «Про
державний бюджет України на 2004 рік»
(набрав чинності з 01.01.2004) було
встановлено, що у 2004 році збільшується
вартість торгового патенту на
здійснення діяльності з надання послуг
у сфері грального бізнесу. Встановлені
ч. 3 ст. 5 Закону № 98/96 ВР цифри, стосовно
вартості торгового патенту на
здійснення діяльності з надання послуг
у сфері грального бізнесу, були
змінені, зокрема, «1400» замінено на «2800».

Статтею 47 Закону України «Про
державний бюджет України на 2005 рік»
(набрав чинності з 01.01.2005) було
встановлено, що у 2005 році збільшується
вартість торгового патенту на
здійснення діяльності з надання послуг
у сфері грального бізнесу. Встановлені
ч. 3 ст. 5 Закону № 98/96 ВР цифри, стосовно
вартості торгового патенту на
здійснення діяльності з надання послуг
у сфері грального бізнесу, були
змінені, зокрема, «1400» замінено на «4200».

Скасовуючи рішення першої та
апеляційної інстанції Вищий
адміністративний суд України в ухвалі
від 01.10.2012 зазначив, що судами
попередніх інстанції вказаних норм
законодавства не враховано та не було
встановлено моменту сплати позивачем
торгових патентів в розрізі із
періодом їх дії, терміну оплати за
торгові патенти (рік, квартал).

Відповідно до платіжних доручень,
наданих позивачем а також розрахунку
сум нарахувань/сплат ФОП ОСОБА_3, який є
додатком до Акту звірки вбачається, що
ФОП ОСОБА_3 були здійснені оплати за
торгові патенти за 1 квартал 2004 року -
09-10.12.2003 року; за 2 квартал 2004 року - 12.03.2004
року; за 3 квартал 2004 року - 01.04 та 09.06.2004
року; за 4 квартал 2004 року - 13.09.2004 року.
Крім того позивачем були здійснені
оплати протягом 2004 року за гральні
автомати які додатково надійшли у
використання ним в поточному році із
розрахунку 350 грн. на кожен автомат. За 1
квартал 2005 року позивачем були
здійснені оплати 13-14.12.2004 року; за 2
квартал 2005 року - 10,11,14.03.2005 року. Крім
того, позивачем були здійснені
додаткові оплати за 1,2 квартали 2005 року
із розрахунку 1400 грн. за кожний патент.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України №
98/96 ВР термін дії торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу становить 60
календарних місяців.

Частиною 5 ст. 5 Закону України № 98/96 ВР
оплата вартості торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу провадиться
щоквартально до 15 числа місяця, що
передує звітному кварталу. Суб'єкт
підприємницької діяльності може
здійснити попередню оплату вартості
торгового патенту на здійснення
операцій з надання послуг у сфері
грального бізнесу за весь термін дії
торгового патенту. При цьому суб'єкт
підприємницької діяльності
звільняється від обов'язків
додаткового внесення вартості
торгового патенту у разі, якщо
прийнятими після цього актами
законодавства збільшується його
вартість.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем ФОП ОСОБА_3 були здійснені
оплати за торгові патенти відповідно
до приписів ч. 5 ст. 5 Закону України №
98/96 ВР, тобто до 15 числа місяця, що
передує звітному кварталу, а тому суд
не приймає до уваги доводи позивача
стосовно здійснення ним оплати за весь
період дії патентів а також здійснення
ним передплати в рахунок майбутніх
періодів.

Стосовно посилання позивача на
наявність колізії між приписами Закону
України «Про систему оподаткування»
та приписами Законів України «Про
державний бюджет України на 2004 рік» і
«Про державний бюджет України на 2005
рік» в частині застосування вартості
торгового патенту на відповідний
календарний рік суд зазначає наступне.

Суд вважає помилковим твердження
позивача про перевагу Закону України
«Про систему оподаткування» над
Законами України «Про державний бюджет
України на 2004 рік» і «Про державний
бюджет України на 2005 рік», якими були
внесені зміни в Закон України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» в частині
вартості торгового патенту, адже
відповідно до правил застосування норм
матеріального права перевагу у спірних
правовідносинах над загальними
законами мають спеціальні закони.
Такими за наведених обставин є Закон
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», Закон
України «Про Державний бюджет на 2004
рік» та Закон України «Про Державний
бюджет на 2005 рік».

Відповідно до статті 75 Конституції
України Верховна Рада України є єдиним
органом законодавчої влади в Україні.
На час вирішення спору Закони України
про Державний бюджет на 2004 та 2005 роки не
визнані неконституційними.

Суд зазначає, що Закон про Державний
бюджет України встановлює, зокрема,
основи регулювання податкових
відносин у частині спрямування
податків до Державного бюджету як
елементу його доходної частини.
Виходячи із зазначеного, цим законом
може зупинятися дія окремих положень
податкових законів, змінюватися ставки
податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інше.

Отже, суд приходить до висновку, що з
набранням чинності Законами України
про Державний бюджет України на 2004 та
2005 роки, якими внесені зміни до статті 5
Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності» від 23.03.96 р. N 98/96-ВР щодо
збільшення ставок, у суб'єкта
підприємницької діяльності виник
обов'язок сплачувати вартість патентів
на операції з надання послуг у сфері
грального бізнесу за новими
збільшеними ставками.

Як зазначалося раніше, відповідно до
частини 5 статті 5 Закону України N 98/96-ВР
єдиною умовою, за якою суб'єкт
підприємницької діяльності
звільняється від обов'язків
додаткового внесення вартості
торгового патенту у разі, якщо
прийнятими після цього актами
законодавства збільшується його
вартість, є здійснення попередньої
оплати вартості торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу за весь термін
дії торгового патенту.

Судом не було встановлено обставин
сплати позивачем вартості торгових
патентів за весь період їх дії, а тому
суд приходить до висновку про
безпідставність заявлених позовних
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167,
185-186, 254, Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя Донецької
області Державної податкової служби,
Управління Державної казначейської
служби України у м. Маріуполі Донецької
області про повернення надмірно
сплаченої вартості торгових патентів,-
відмовити повністю.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена її вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 17 грудня 2012 року в
присутності представників сторін.

Постанова виготовлена в повному обсязі
22 грудня 2012 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Христофоров А.Б.