Справа № 593/2322/13-а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 р.

Справа № 876/2518/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Бережанському районі
Тернопільської області на постанову
Бережанського районного суду
Тернопільської області від 16 січня 2014
року у адміністративній справі
№593/2322/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Бережанського районного
суду Тернопільської області від 16
січня 2014 року позов задоволено. Визнано
дії управління Пенсійного Фонду
України в Бережанському районі
Тернопільської області щодо
невключення сум матеріальної допомоги
на оздоровлення та для вирішення
соціально - побутових питань,
індексації заробітної плати до
розрахунку заробітної плати
державного службовця для призначення
пенсії відповідно до ст. 37 Закону
України «Про державну службу»
незаконними та протиправними.
Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в Бережанському районі
Тернопільської області провести
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 25 грудня 2013
року з включенням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та для
вирішення соціально - побутових питань,
індексації заробітної плати за період
з 01 грудня 2011 року по 30 листопада 2013
року згідно довідки управління
Пенсійного Фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області №4140/01-13 від 25.12.2013 року до
складових заробітної плати, що
враховуються для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідачем подана
апеляційна скарга, в якій вказує на те,
що постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що матеріальна допомога та
індексація заробітної плати не
відноситься до інших надбавок, тому
зараховувати їх в суму заробітної
плати для обчислення пенсії у
відповідності до Закону України «Про
державну службу» немає підстав.
Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову про відмову в задоволені
позову.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча належним чином були
повідомлені про дату судового
засідання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне.
ОСОБА_1 з 25.12.2013 року перебуває на обліку
в УПФ України в Бережанському районі як
одержувач пенсії за віком відповідно
до Закону України «Про державну
службу», та відповідачем не
заперечується право позивача та
отримання пенсії відповідно до Закону
України «Про державну службу».

30.12.2013 року позивач звернулась із
заявою до УПФ України в Бережанському
районі щодо перерахунку пенсії.
Відповідач у перерахунку пенсії
відмовив мотивуючи тим, що матеріальна
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога для вирішення соціально -
побутових питань та індексація
заробітної плати не входить до складу
заробітної плати державного службовця.

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що позивач при
призначенні їй пенсії до її заробітку
для обчислення пенсії мав право на
включення суми виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення
та виплачених сум індексації
заробітної плати, оскільки таке право
передбачено Законом України «Про
державну службу».

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, вважає їх вірними, такими що
відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

У частині 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Згідно із ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців -
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Наведених положень дає підстави для
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально-побутових питань, входять до
системи оплати праці державного
службовця, оскільки із них сплачено
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 ст. 66 цього
Закону до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України від 09.07.2003 року
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначає
виплати (доходи), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії. Так,
зокрема до такого доходу (заробітної
плати) враховуються: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином доводи апелянта, про те, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та для вирішення соціально - побутових
питань, індексація заробітної плати не
включаються до складу заробітної плати
державного службовця, не враховуються
при обчисленні розміру пенсії є
безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області - залишити без задоволення, а
постанову Бережанського районного
суду Тернопільської області від 16
січня 2014 року у адміністративній
справі №593/2322/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс