Справа № 810/1738/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/1738/14
1-й інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2014 року у справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому просила визнати протиправною та
скасувати вимогу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області від 21.11.2013 № Ф-1379 на суму 4681,60
грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим,
що суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
встановив обставини справи та
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2
зареєстрований як фізична особа -
підприємець, є платником єдиного
податку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
м. Біла Церква Київської області та
отримує пенсію за віком, призначену на
пільгових умовах зі зниженням
пенсійного віку відповідно до статті 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що підтверджується копією
пенсійного посвідчення від 02.10.2012 року
№ НОМЕР_1.

21.11.2013 року відповідачем було винесено
вимогу № Ф-1379 про сплату позивачем
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в
розмірі 4681,60 грн.

Вважаючи дії
відповідача щодо винесення
оскаржуваного рішення неправомірними,
оскільки вона здійснювала
підприємницьку діяльність на
спрощеній системі оподаткування, є
пенсіонером за віком, а отже не
зобов'язана сплачувати єдиний внесок,
позивач звернулася з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувана вимога є
протиправною, зважаючи на те, що
позивач є пенсіонером за віком, а тому у
неї взагалі відсутній обов'язок сплати
єдиного соціального внеску.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що оскаржуване
рішення про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій прийняте
на підставі ст. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за несплату
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати
визначає Закон України від 08 липня 2010
року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного
внеску за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України від 08 липня 2010 року №
2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску
за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платником
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування.

Частиною 4 статті 4 Закону України від 08
липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік
єдиного внеску за загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
визначено, що особи, зазначені у пункті
4 частини 1 цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
пенсіонером за віком.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач має статус особи, потерпілої
від наслідків аварії на ЧАЕС 4
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_2 та
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», отримала
право на призначення пенсії за віком зі
зменшенням пенсійного віку.

Відповідач при прийнятті
оскаржуваного рішення про
застосування штрафних санкцій за
несплату страхових внесків виходив з
того, що позивач для застосування до
нього ч. 4 ст. 4 закону України «Про збір
та облік єдиного внеску за
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (звільнення
пенсіонерів від сплати єдиного внеску)
повинен досягти пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Умови надання пенсій за віком особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного забруднення
встановлює ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до положень наведеної
статті особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Колегія суддів звертає увагу, що
звільнення від сплати єдиного внеску
відповідно до положень ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску за загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» пов'язане лише
з двома умовами: виходом на пенсію та
наявністю статусу платника єдиного
податку. Додаткових умов для отримання
вказаної пільги Закон не передбачає.

Статтею 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено додаткову
соціальну гарантію для окремих
категорій громадян, а саме достроковий
вихід на пенсію до встановленого
законодавством строку за певних умов.
Саме такою соціальною гарантією і
скористався позивач при виході на
пенсію.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що фізичні
особи-підприємці, які є платниками
єдиного податку та пенсіонерами за
віком, незважаючи на ту обставину, що
вийшли на пенсію достроково у зв'язку з
наданням їх додаткових соціальних
гарантій, можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Наведену правову позицію відображено в
постанові Верховного суду України від
15.04.2014 року по справі № 21-25а14.

Виходячи з цього, колегія суддів
приходить до висновку, що застосування
санкцій до позивача за порушення
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску за загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» є
безпідставним, а тому погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскаржувана вимога відповідача є
протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і апеляційним судом відхиляються так,
як є помилковими.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив рішення
відповідно до норм матеріального та
процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 197, 198, 200, 205, 206, 112, 254 КАС
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2014
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді О.О.
Беспалов О.А. Губська

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Беспалов О.О.

Губська О.А.