Справа № 2а/0570/15573/2012
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2012-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2012 р.
Справа № 2а/0570/15573/2012

Приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 год. 20 хв.

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Зінченка О.В.

при секретарі
Кобець О.А.

за участю:

позивача - не з'явився,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Паламарчука
Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Торезької об'єднаної
державної податкової інспекції
Донецької області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 28 квітня 2012 року,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 (далі -
позивач) звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Торезької
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області Державної
податкової служби (далі - відповідач,
Торезька ОДПІ Донецької області ДПС)
про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 28
квітня 2012 року, яким позивачу визначено
зобов'язання з орендної плати за землю
в сумі 47 564,14 грн.

В обґрунтування вимог позивач
посилався на те, що він є власником
комплексу нежитлових будівель та
споруд по АДРЕСА_1 та користувачем
земельної ділянки на якій розташовані
вказані об'єкти нерухомості. Земельною
ділянкою користується на підставі
договору від 27 квітня 2007 року,
укладеного між ним та Торезькою
міською радою, яким визначені умови
сплати за користування даною ділянкою,
зокрема у 2011 році - 21 064,89 грн. за рік.
Будь-які зміни до цього договору не
вносились, у тому числі розмір орендної
плати через зміни розмірів земельного
податку, зміни розмірів орендної плати
за землю, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством. Від
Торезької міської ради не надходили
пропозиції щодо зміни розміру орендної
плати, відсутні судові спори з цього
питання.

Позивач вважає, що визначені
відповідачем зобов'язання з орендної
плати за землю не відповідають розміру
орендної плати, встановленому умовами
укладеного договору оренди земельної
ділянки від 27 квітня 2007 року. Позивач
також вказав, що сторонами в договорі
оренди передбачено можливість
збільшення розміру орендної плати, а
орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності є
регульованою ціною, то законодавча
зміна граничного розміру цієї плати,
зміна нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, яка є базою
обчислення мінімального розміру
орендної плати, є підставою для
перегляду орендної плати, встановленої
умовами договору. При цьому, позивач
зауважував на тому, що податковий орган
мав право виходити з інших сум, ніж
встановлені у наведеному договорі,
лише у разі внесення до цього договору
змін.

З огляду на повідомлені обставини,
просив суд скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 28
квітня 2012 року, яким позивачу визначено
зобов'язання з орендної плати за землю
в сумі 47 564,14 грн. (арк. справи 4-5).

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, надала пояснення
аналогічні змісту позовних вимог.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення адміністративного позову,
про що надав письмові заперечення (арк.
справи 31-32), в яких посилається на те, що
позивач користується земельною
ділянкою площею 0,6464 га, згідно
укладеного між ним та Торезькою
міською радою договору від 27 квітня 2007
року. Між позивачем та Торезькою
міською радою 27 квітня 2009 року укладена
та підписана додаткова угода, якою у
пункт 9 договору внесені зміни,
відповідно до яких орендна плата
вноситься орендарем (позивач у справі)
у грошовій формі у розмірі 3,6 відсотка
нормативної грошової оцінки землі.
Отже, відповідачем з урахуванням умов
договору та на підставі положень
Податкового кодексу України винесено
податкове повідомлення-рішення, яким
визначено до сплати даний податок.

Також представник відповідача у
судовому засіданні пояснив, що
розрахунок земельного податку
податковим органом зроблений з
урахуванням індексації, на підставі
отриманого повідомлення від Відділу
Держкомзему у м. Торезі Донецької
області. При цьому, відповідно до
пункту 13 договору розмір орендної
плати переглядається за згодою сторін
або у разі зміни коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством.
На підставі вищевикладеного, просив
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Позивач - фізична особа ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
проживає за адресою: АДРЕСА_2.

27 квітня 2007 року між позивачем (орендар)
та Торезькою міською радою
(орендодавець) укладено договір оренди
землі, згідно пунктів 1, 2 якого позивачу
надано в строкове платне користування
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення,
яка знаходиться у АДРЕСА_1, загальною
площею 0,6464 га. На земельній ділянці
знаходиться комплекс нежилих будівель
та споруд, які належать орендареві на
підставі договору купівлі-продажу від
24 березня 2003 року. Пунктом 5 означеного
договору визначено, що нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
становить 1 053 244,48 грн. (162,94 грн. за 1 кв.
м.). Договір укладено на 15 років з
моменту прийняття рішення Торезькою
міською радою (30 червня 2004 року за №
ІV/19-417 та від 27 травня 2005 року за ІV/28-578).
Відповідно до пункту 9 цього договору
орендна плата вноситься у грошовій
формі у розмірі 2,0 відсотків
нормативної грошової оцінки землі без
урахування ПДВ, що складає 21 064,89 грн. (3,26
грн. за 1 кв.м.) в рік. (арк. справи 47-49).

Пунктом 13 договору оренди землі
визначено, що розмір орендної плати
переглядається за згодою сторін або у
разі, серед іншого, зміни розмірів
земельного податку, зміни розмірів
орендної плати за землю, підвищення цін
і тарифів, зміни коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством.

Даний договір зареєстрований у
Шахтарському районному відділі
Донецької регіональної філії ДП «Центр
Державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 14 травня 2007 року за № 30.

Між позивачем та Торезькою міською
радою укладена додаткова угода до
вищевказаного договору, згідно якої
сторони вирішили внести зміни у пункт 9
розділу «Орендна плата» договору
оренди землі, зокрема, що орендна плата
вноситься орендарем у грошовій формі у
розмірі 3,6 відсотка нормативної
грошової оцінки землі без урахування
ПДВ. Додаткова угода також
зареєстрована у Шахтарському
районному відділі Донецької
регіональної філії ДП «Центр
Державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 27 квітня 2009 року за № 63
(арк. справи 54).

Торезькою державною податковою
інспекцією Донецької області
Державної податкової служби 28 квітня
2012 року прийнято податкове
повідомлення-рішення № форми
«Ф», яким згідно з підпунктом 54.3.3
пункту 54.3 статті 54 розділу ІІ та
відповідно до пункту 286.5 статті 286
розділу ХІІІ Податкового кодексу
України ОСОБА_3 визначено суму
податкового зобов'язання з орендної
плати за землю з фізичних осіб у
розмірі 47 564,14 грн. (арк. справи 17).

Прийняте відповідачем рішення є
правовим актом індивідуальної дії,
правомірність винесення якого
здійснюється за правилами Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 4 Податкового
кодексу України податкове
законодавство України ґрунтується на
таких принципах:

загальність оподаткування - кожна
особа зобов'язана сплачувати
встановлені цим Кодексом, законами з
питань митної справи податки та збори,
платником яких вона є згідно з
положеннями цього Кодексу;

рівність усіх платників перед законом,
недопущення будь-яких проявів
податкової дискримінації -
забезпечення однакового підходу до
всіх платників податків незалежно від
соціальної, расової, національної,
релігійної приналежності, форми
власності юридичної особи,
громадянства фізичної особи, місця
походження капіталу;

невідворотність настання визначеної
законом відповідальності у разі
порушення податкового законодавства;

презумпція правомірності рішень
платника податку в разі, якщо норма
закону чи іншого нормативно-правового
акта, виданого на підставі закону, або
якщо норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків платників податків
або контролюючих органів, внаслідок
чого є можливість прийняти рішення на
користь як платника податків, так і
контролюючого органу;

фіскальна достатність - встановлення
податків та зборів з урахуванням
необхідності досягнення
збалансованості витрат бюджету з його
надходженнями;

соціальна справедливість -
установлення податків та зборів
відповідно до платоспроможності
платників податків;

економічність оподаткування -
установлення податків та зборів, обсяг
надходжень від сплати яких до бюджету
значно перевищує витрати на їх
адміністрування;

нейтральність оподаткування -
установлення податків та зборів у
спосіб, який не впливає на збільшення
або зменшення конкурентоздатності
платника податків;

стабільність - зміни до будь-яких
елементів податків та зборів не можуть
вноситися пізніш як за шість місяців до
початку нового бюджетного періоду, в
якому будуть діяти нові правила та
ставки. Податки та збори, їх ставки, а
також податкові пільги не можуть
змінюватися протягом бюджетного року;

рівномірність та зручність сплати -
установлення строків сплати податків
та зборів, виходячи із необхідності
забезпечення своєчасного надходження
коштів до бюджетів для здійснення
витрат бюджету та зручності їх сплати
платниками;

єдиний підхід до встановлення податків
та зборів - визначення на законодавчому
рівні усіх обов'язкових елементів
податку.

Згідно пункту 15.1 статті 15 Податкового
кодексу України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок зі сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

У пункті 9.1 статті 9 Податкового кодексу
України закріплено, що плата за землю
належить до загальнодержавних
податків та зборів.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Одночасно, підпунктами 14.1.73 та 14.1.74
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України визначено, що землекористувачі
- юридичні та фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди; земельна
ділянка - частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, цільовим (господарським)
призначенням та з визначеними щодо неї
правами.

Базою оподаткування згідно з
підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271
Податкового кодексу України є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнтів
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом.

Крім того, для визначення нормативної
грошової оцінки враховуються такі
показники як вартість одного
квадратного метра земельної ділянки,
яка знаходиться у конкретній
економіко-планувальній зоні міста, в
якому розташована дана земельна
ділянка, та має комерційне
функціональне значення, а також площа
земельної ділянки.

Відповідно до статті 206 Земельного
кодексу України використання землі в
Україні є платним. Згідно зі статтею 269
Податкового кодексу України
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі. У статті 270
Податкового кодексу України зазначено,
що об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні, та земельні частки
(паї), які перебувають у власності.

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового
кодексу України встановлено, що
підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру. Центральні органи виконавчої
влади, що реалізують державну політику
у сфері земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного органу
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України (дана редакція
набула чинності 01 січня 2012 року).

На виконання пункту 286.1 статті 286
Податкового кодексу України
постановою № 1386 від 21 грудня 2011 року
Кабінет Міністрів України затвердив
Порядок подання органам державної
податкової служби інформації про
платників податків, об'єкти
оподаткування та об'єкти, пов'язані з
оподаткуванням, для забезпечення
ведення їх обліку, а також обчислення
та справляння податків і зборів, який
набрав чинності 12 січня 2012 року.
Абзацом 2 пункту 1 цього Порядку
визначено суб'єктів інформаційних
відносин, на яких поширюється дія
Порядку. Такими суб'єктами є юридичні
особи, фізичні особи-підприємці,
податкові агенти, органи державної
влади під час виконання владних
управлінських функцій, у тому числі
делегованих повноважень, органи
місцевого самоврядування, в яких
виникає обов'язок щодо подання
зазначеної інформації.

У пункті 4 Порядку зазначено що,
територіальні органи Держземагентства
подають щомісяця до 10 числа органові
державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки, а
також за запитом зазначеного органу
або ДПС інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
відповідно до Порядку періодичного
подання інформації органам державної
податкової служби та отримання
інформації зазначеними органами за
письмовим запитом, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2010 року № 1245.

Пунктом 3 Порядку періодичного подання
інформації органам державної
податкової служби та отримання
інформації зазначеними органами за
письмовим запитом, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2010 року № 1245, визначено, що
суб'єктами інформаційних відносин, на
яких поширюється дія цього Порядку, є:
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України, у тому числі самозайняті
особи); юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи; об'єднання
громадян; релігійні організації;
суб'єкти владних повноважень;
Національний банк, банки та інші
фінансові установи; міжнародні
організації.

У пункті 9 цього ж Порядку вказано, що
органи державної податкової служби
мають право звернутися до суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій,
завдань, та документального
підтвердження такої інформації. В
окремих випадках зазначений запит може
надсилатися з використанням засобів
телекомунікаційного зв'язку з
накладенням електронного цифрового
підпису органу державної податкової
служби.

Згідно із пунктом 287.2 статті 287
Податкового кодексу України облік
фізичних осіб - платників податку і
нарахування відповідних сум
проводяться щороку до 1 травня.

Відповідно до пункту 286.5 стаття 286
Податкового кодексу нарахування
фізичним особам сум податку
проводиться органами державної
податкової служби, які видають
платникові до 1 липня поточного року
податкове повідомлення-рішення про
внесення податку за формою,
встановленою у порядку визначеному
статтею 58 цього Кодексу.

При цьому, статтею 289 Податкового
кодексу України визначено, що для
визначення розміру податку та орендної
плати використовується нормативна
грошова оцінка земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, здійснює
управління у сфері оцінки земель та
земельних ділянок (пункт 289.1 статті 289
Кодексу).

Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, за індексом
споживчих цін за попередній рік щороку
розраховує величину коефіцієнта
індексації нормативної грошової
оцінки земель, на який індексується
нормативна грошова оцінка
сільськогосподарських угідь, земель
населених пунктів та інших земель
несільськогосподарського призначення
за станом на 1 січня поточного року, що
визначається за формулою:

Кi = [І - 10]:100,

де І - індекс споживчих цін за
попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін не
перевищує 110 відсотків, такий індекс
застосовується із значенням 110.

Коефіцієнт індексації нормативної
грошової оцінки земель застосовується
кумулятивно залежно від дати
проведення нормативної грошової
оцінки земель (пункт 289.2 статті 289
Кодексу).

Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київська та Севастопольська міські
державні адміністрації не пізніше 15
січня поточного року забезпечують
інформування центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику, і власників землі
та землекористувачів про щорічну
індексацію нормативної грошової
оцінки земель (пункт 289.3 статті 289
Кодексу).

Податкове повідомлення-рішення №
прийняте Торезькою ОДПІ
Донецької області ДПС 28 квітня 2012 року,
тобто після набрання чинності норм
податкового законодавства щодо
надання центральними органами
виконавчої влади, що реалізують
державну політику у сфері земельних
відносин та у сфері державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, інформації, необхідної для
обчислення і справляння плати за землю,
якою податковий орган повинен
керуватися при визначенні суми
податкового зобов'язання із земельного
податку.

Як встановлено судом з пояснень
представника відповідача, що також
підтверджується матеріалами справи,
Торезькою ОДПІ Донецької області ДПС
при обчисленні розміру податку з
орендної плати за землю з фізичних осіб
у 2012 році для ОСОБА_3 використана також
інформація Відділу Держкомзему у місті
Торезі Донецької області, який у свою
чергу надав дану інформацію з
урахуванням листа Держземагенства
України № 355/22/6-22 від 12 січня 2012 року.
Згідно наданої інформації нормативна
грошова оцінка з урахуванням
індексації 1 кв.м. земельної ділянки по
АДРЕСА_1 становить 204,40 грн. (арк. справи
30).

Таким чином, Торезькою ДПІ Донецької
області ДПС визначено грошове
зобов'язання позивачу з орендної плати
за землю 47 564,70 грн. (204,40 грн. х 6464 кв.м. х
3,6%), де 204,40 грн. - нормативна грошова
оцінка з урахуванням індексації 1 кв.м.
земельної ділянки по АДРЕСА_1, що цілком
узгоджується із отриманими
відомостями від Відділу Держкомзему у
місті Торезі Донецької області, 6464 кв.м.
- площа орендованої позивачем
земельної ділянки, 3,6% - розмір орендної
плати, згідно умов договору оренди,
визначених додатковою угодою).

При цьому, як зазначалося вище, пунктом
13 договору оренди землі від 27 квітня 2007
року, укладеного між позивачем та
Торезькою міською радою, визначено, що
розмір орендної плати переглядається
за згодою сторін або у разі, серед
іншого, зміни розмірів земельного
податку, зміни розмірів орендної плати
за землю, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством.

За даних обставин, сторони у вказаному
договорі самостійно визначили
можливість зміни розміру орендної
плати у разі зміни коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством.

Згідно із приписами частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією України та
законами України.

Статтею 159 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідачем у ході
судового розгляду доведено та
підтверджено доказами правомірність
прийнятого податкового
повідомлення-рішення від 28 квітня 2012
року № .

Отже, враховуючи наведене, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Торезької об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 28
квітня 2012 року, яким позивачу визначено
зобов'язання з орендної плати за землю
в сумі 47 564,14 грн., не підлягає
задоволенню.

Згідно із вимогами статті 94 КАС України
витрати, що понесла сторона, не на
користь якої ухвалено судове рішення,
їй не компенсуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 8, 9, 10, 11, 40, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 254
КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Торезької об'єднаної
державної податкової інспекції
Донецької області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 28 квітня 2012 року, - відмовити
повністю.

Вступну та резолютивну частини
постанови виготовлено у нарадчій
кімнаті і проголошено 25 грудня 2012 року.

Постанова у повному обсязі складена 02
січня 2013 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зінченко О.В.