Справа № 808/3803/14
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року о 14 год. 20 хв.Справа №
808/3803/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Мінаєвої К.В.

за участю секретаря судового засідання
Федорук І.В.

за участю представників:

позивача - Хілька А.С.,

відповідача - Терехової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Профавіа»

до Запорізької митниці Міндоходів

про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Профавіа» (далі -
позивач) до Запорізької митниці
Міндоходів (далі - відповідач), в якому
позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача про коригування заявленої
митної вартості товарів від 29.04.2014 р.
№112020000/2014/000005/1.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що позивачем надано
всі необхідні документи на
підтвердження митної вартості товару,
який переміщуються через митний кордон
України, які відповідають характеру
угоди, а посилання митного органу на
виявлення при перевірці розбіжностей є
безпідставними. У судовому засіданні
представники позивача підтримали
позовні вимоги, просили суд позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог
заперечував, посилаючись на те, що
позивачем не було надано усіх
витребуваних нею документів, що
зумовило відсутність підстав для
оформлення товару за першим методом.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
докази, їх достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, дійшов висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 09 квітня 2014 року між позивачем та
фірмою «Радек Еж-AIRLET» (Чехія), на умовах
СРТ - м. Токмак (Інкотермс - 2010), було
укладено договір купівлі продажу
№09/04-2014 літака цивільної авіації «Zlin Z -
37A» (далі - Договір).

Згідно умов договору позивач купує у
фірми «Радек Еж- AIRLET» літак цивільної
авіації «Zlin Z - 37A», 1973 року виробництва,
бувший у використанні, виробник -
Чеська Республіка, заводський №1929,
двигун «M462RF» №641260, у розібраному стані,
вартістю 2500 EUR.

Для здійснення митного оформлення
товару 24.04.2014 р. позивачем по
електронній системі до Запорізької
митниці Міндоходів було подано митну
декларацію №112020000/2014/001036 від 24.04.2014,
відповідно до якої була заявлена митна
вартість товару в розмірі 2500 EUR.

Разом з МД №112020000/2014/001036 позивачем
подано до митного органу:

- CMR №2278605;

- Рахунок - фактура №94214 від 09.04.2014
р.;

- Договір купівлі - продажу №09/04-2014
від 09.04.2014 р.;

- Акт технічного стану від 18.04.2014 р.;

- Технічний опис від 18.04.2014 р.;

- Експортна декларація MRN
14CZ58000022U3VN97.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України
митний орган дійшов висновку, що
документи, які надані до митного
оформлення, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості товару, а
саме п. 3.1 договору купівлі-продажу №
09/04-2014 від 09.04.2014 передбачено, що не
пізніше 90 днів з моменту підписання
договору (договір підписаний 09.04.2014
року) покупець здійснює передоплату за
товар у розмірі 100%, однак у наданому до
митного оформлення рахунку-фактурі
№94214 від 09.04.2014 р., днем платежу за товар
вказано дату 23.12.2014 р.

У зв'язку із наявністю розбіжностей у
поданих до митного оформлення
документах, митницею Міндоходів 24.04.2014
р. направлено електронне повідомлення
декларанту, у якому декларанта було
повідомлено про наявність у поданих до
митного оформлення документах
розбіжностей та про необхідність
надання наступних додаткових
документів: договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); виписку
з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; інші документи для
підтвердження митної вартості за
бажанням декларанта.

28.04.2014 р. позивачем на виконання вимог
митного органу, позивачем додатково
надано:

- висновок про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованим експертним органом, а
саме Звіт про визначення вартості
товару від 25.04.2014р.;

- виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України, а саме: договір
купівлі-продажу № 2/10-2013 від 07.10.2013 р., з
актом приймання-передачі;
рахунок-фактура №2/10 від 07.10.2013 р.;
банківські виписки продавця;

- договір із третіми особами, пов'язаний
з договором про поставку товару, митна
вартість якого визначається б/н від
01.04.2014 р. з протоколом передачі.

Після розгляду наданих позивачем
митному органу вантажно-митних
декларацій та додаткових документів
відповідачем прийнято 29.04.2014 р. картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №112020000/2014/00023
та рішення №11202000/2014/000005/1 про
коригування митної вартості товарів.

Позивач, не погодившись з рішенням про
коригування митної вартості товару,
звернувся з позовом до суду.

Суд вважає за необхідне зазначити
наступне. Згідно ч.1 ст.246 Митного
кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.
Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення. При застосуванні
письмової форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52
Митного кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України
у випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53
Митного кодексу України документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є:

1)декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2)зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3)рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5)за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6)транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7)копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8)якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України
у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4)виписку з бухгалтерської
документації;

5)ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6)каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7)копію митної декларації країни
відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти
висновку, що до виключної компетенції
митних органів відноситься вирішення
питання перевірки та контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості, а також самостійного
її визначення у встановлених Законом
випадках. Даний висновок базується на
положеннях основного принципу,
закріпленого у ст. VII Генеральної
асамблеї з тарифів і торгівлі "Оцінка
товарів для митних цілей", згідно з яким
оцінка імпортованого товару для митних
цілей має базуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на якій
розраховується мито або аналогічного
товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів
ст.53 Митного кодексу України митниця
має право запитувати додаткові
документи в разі виявлення під час
митного оформлення розбіжностей в
поданих документах. Проте, наявність
розбіжностей є суб'єктивною думкою
працівників митного органу та може
бути спростована в ході судового
розгляду.

При розгляді справи судом встановлено,
що позивачем на виконання запитів,
отриманих від митного органу,
надавались додаткові документи, а саме:
висновок про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованим експертним органом, а
саме звіт про визначення вартості
товару від 25.04.2014р.; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України, а саме: договір
купівлі-продажу №2/10-2013 від 07.10.2013 р., з
актом приймання-передачі;
рахунок-фактура №2/10 від 07.10.2013 р.;
банківські виписки продавця; договір
із третіми особами, пов'язаний з
договором про поставку товару, митна
вартість якого визначається б/н від
01.04.2014 р. з протоколом передачі.

Проте, митний орган дійшов висновку, що
надані на запит позивачем додаткові
документи не усувають виявлених під
час перевірки недоліків та не
підтверджують заявлену митну вартість
товару.

Згідно вимог ч.4 ст.57 МКУ проведено
процедуру консультацій між митницею та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. За результатами
проведеної консультації прийнято
рішення про визначення митної вартості
товару, що імпортується, із
застосуванням резервного методу
визначення митної вартості. Товар по
вищевказаній вантажно-митній
декларації був випущений у вільний
обіг у відповідності до Х розділу
Митного кодексу України.

Разом з тим, суд не погоджується з
висновками митного органу про те, що
надані позивачем документи мають
розбіжності, які не підтверджують
заявлену позивачем митну вартість
імпортованого товару, з огляду на
наступне.

Стосовно розбіжностей «п. 3.1 договору
купівлі-продажу № 09/04-2014 від 09.04.2014
передбачено, що не пізніше 90 днів з
моменту підписання договору (договір
підписаний 09.04.2014 року) покупець
здійснює передоплату за товар у
розмірі 100%, однак у наданому до митного
оформлення рахунку-фактурі №94214 від
09.04.2014 р., днем платежу за товар вказано
дату 23.12.2014 р.», суд зазначає наступне.

При розгляді справи судом встановлено,
що на момент розгляду справи в суді
позивачем грошові кошти за договором
купівлі-продажу №09/04-2014 від 09.04.2014 р. не
сплачено. Відповідно до ст.53 Митного
кодексу України рахунок - фактура є
одним з документів, який підтверджує
заявлену митну вартість товару. В
наданому до матеріалів справи рахунку -
фактурі №94214 від 09.04.2014 р., який
надавався і митному органу, вказана
ціна літака «Zlin Z - 37A» 2500,00 EUR, що цілком
відповідає договору купівлі продажу
№09/04-2014 та не суперечить заявленій
позивачем митній вартості.

Суд зазначає, що несвоєчасна сплата
грошових коштів за імпортований товар
не може бути підставою для виникнення
сумнівів щодо заявленої митної
вартості товару, оскільки не впливає на
вартість товару, несвоєчасна сплата
може свідчити про неналежне виконання
сторонами умов договору та не може
слугувати підставою для прийняття
рішення про коригування митної
вартості.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позивачем для митного
оформлення надано всі документи,
необхідні для підтвердження заявленої
митної вартості імпортованого товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України
визначено, що відомості про митну
вартість товарів використовуються для
1) нарахування митних платежів; 2)
застосування інших заходів державного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності України; 3) ведення митної
статистики; 4) розрахунку податкового
зобов'язання, визначеного за
результатами документальної
перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52
Митного кодексу України декларант який
заявляє митну вартість товару
зобов'язаний подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, згідно з частиною 2
зазначеної статті є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж
статті за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6
статті 54 Митного кодексу України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Стаття 57 Митного кодексу України
передбачає, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, здійснюється
шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

З оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товарів,
судом встановлено, що митний орган
дійшов висновку про неможливість
застосування першого методу митної
вартості товару, зокрема: «вартість
товару, що імпортується, визначається
із застосуванням резервного методу
згідно наявної у органу доходів і
зборів інформації, з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами й положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).
Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного
кодексу України використана наявна в
митниці Міндоходів інформація щодо
раніше визнаних/визначених митних
вартостей з урахуванням цінової
інформації наявної у митному органі за
методом 1-6 з розрахунку 10000 євро/шт.
Джерело: інформація отримана з мережі
Інтернет (офіційні сайти виробників
товарів, прайс-листи
Інтернет-магазинів, тощо), згідно з п.5
наказу Держмиттслужби України №362 від
13.07.2012 - (назва сайту: http://www.planecheck.com)».

На підтвердження заявленої митної
вартості імпортованого товару
позивачем до матеріалів справи, серед
іншого, надано звіт по визначенню
вартості літака «Zlin Z - 37A», відповідно
до якого судовий експерт-оцінювач
дійшов висновку, що приблизна вартість
імпортованого товару складає 1900 євро,
що є меншим ніж заявлена позивачем
митна вартість.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
формально нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватись як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позивачем для оформлення
товару за методом №1 надано
передбачені чинним законодавством
документи для підтвердження ціни
товару, що імпортується, а митним
органом безпідставно застосовано
резервний метод визначення митної
вартості товару (метод №2ґ).

При розгляді справи суд дійшов
висновку, що при прийнятті
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товару, відповідач
діяв необґрунтовано, тобто без
врахування всіх обставин, які мають
значення при прийнятті рішення, а
відтак вказане рішення підлягає
скасуванню.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено
правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог товариства
з обмеженою відповідальністю
«Профавіа».

Керуючись ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160-163, 254 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Профавіа» до
Запорізької митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Запорізької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №112020000/2014/000005/1 від
29.04.2014 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Профавіа» судовий
збір в розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят
дві гривні 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.В.
Мінаєва