Справа № 686/4872/14-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 686/4872/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 03 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області про визнання протиправною
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з
адміністративним позовом до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області про визнання
протиправною постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 03.04.2014 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною постанову
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень в
Хмельницькій області про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
19 лютого 2014 року. Скасовано постанову
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
19 лютого 2014 року. Зобов'язано
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень в
Хмельницькій області прийняти до
виконання виконавчий лист за
№2а/2218/211/2008 виданий Хмельницьким
міськрайонним судом 20 листопада 2013
року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, а також, на неповне з'ясування
всіх обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, просив
скасувати постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 03.04.2014 року та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку про задоволення
апеляційної скарги відповідача, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно постанови Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 12.05.2008 року задоволено
позов ОСОБА_2 у адміністративній
справі №2а-211/2008.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2009
року апеляційну скаргу Державної
судової Адміністрації України
задоволено частково. Постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 12.05.2008 року по
справі № 2а-211/2008 в частині задоволення
позову про стягнення компенсації
втрати частини заробітку в зв'язку з
справлянням податку на доходи фізичних
осіб та відшкодування вартості
невиданого службового обмундирування
скасувати, прийняти нову постанову,
якою позов в цій частині задоволено
частково. Зобов'язано ТУ ДСА в
Хмельницькій області провести
нарахування у встановленому законом
порядку компенсації вартості
невиданого службового обмундирування
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 кожному, за період
роботи суддею, з 1.01.2000р. по 20.03.2002р. та з
20.03.2002р. по 4.09.2003р., видати відповідні
довідки, на підставі яких зобов'язати
Міністерство фінансів України шляхом
списання з розрахункового рахунку
управління Державного казначейства
України виплатити позивачам суму такої
компенсації. В решті позову відмовлено.

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про
видачу виконавчого листа, який їй було
видано 20 листопада 2013 року, на підставі
рішення Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.05.2009 року.
Вказане рішення суду набрало законної
сили 14.05.2009 року.

19.02.2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) з примусового виконання
виконавчого листа №2а-2218/211/2008 виданого
Львівським апеляційним
адміністративним судом 20.11.2013 року,
оскільки виконавчий документ
пред'явлений на виконання з пропуском
встановленого ст.22 Закону України "Про
виконавче провадження" строку
пред'явлення до виконання, який
становить один рік.

Незгода позивача із зазначеною вище
постановою слугувала зверненню з цим
позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
суд першої інстанції виходив з того, що
постанова ВП №42170424 від 19.02.2014 року,
винесена посадовою особою відповідача
- державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області є безпідставною,
тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Згідно ст.5 даного Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення
(виконавчий документ), у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Статтею 19 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, у тому числі за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання
(п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про
виконавче провадження").

Відповідно до ч.2 ст.26 зазначеного
Закону, про відмову у відкритті
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову
протягом трьох робочих днів, а за
рішенням, що підлягає негайному
виконанню, - не пізніше наступного
робочого дня з дня надходження
виконавчого документа і не пізніше
наступного дня надсилає її заявникові
разом з виконавчим документом.

Строки пред'явлення виконавчих
документів до виконання чітко
визначені ст. 22 Закону відповідно до
якої виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:

1)посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено законом.

Строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання протягом року з
наступного дня після набрання рішенням
законної сили, а якщо судове рішення
підлягає негайному виконанню, - з
наступного дня після його
постановления.

Таким чином, при вирішення питання про
відкриття виконавчого провадження
державний виконавець зобов'язаний
встановити дату набрання законної сили
рішення суду на виконання якого видано
виконавчий лист, відрахувати рік з дня
набрання рішенням законної сили та
звірити її з датою подання виконавчого
листа на виконання.

Як слідує з матеріалів справи,
пред'явлений виконавчий лист
№2а/2218/211/2008 набрав законної сили 14.05.2009
року, а отже строк пред'явлення до
виконання даного документа закінчився
14 травня 2010 року.

Зазначені обставини свідчать про
пропуск строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання, що
виключає можливість виконання
зазначеного документа органами
державної виконавчої служби.

Правилами ч.2 ст.24 Закону України "Про
виконавче провадження" регламентовано,
що стягувач, який пропустив строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, має право звернутися із
заявою про поновлення строку
пред'явлення до суду, який видав
виконавчий документ, або до суду за
місцем виконання. Суд розглядає таку
заяву в десятиденний строк, якщо інше
не передбачено законом.

Будь-яких належних та допустимих
доказів на підтвердження поважності
причин пропуску строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання або
переривання строку давності
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, з підстав, передбачених ст.24
Закону України "Про виконавче
провадження", позивачем не надано.

Зважаючи на викладені обставини з
урахуванням наведених норм до спірних
правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
державного виконавця ВП №42170424 від
19.02.2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) є правомірною, відтак не
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Так, відповідно до ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст.195 КАС України,
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно п.1, п.4 ч.1 ст.202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також, порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Згідно з ч.2 ст.159 КАС України, законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів прийшла до висновку, що суд
першої інстанції, ухвалюючи рішення
від 03.04.2014 року не повно з'ясував
обставини справи та допустив порушення
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
відтак, постанова Хмельницького
міськрайонного суду від 03.04.2014 року
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргувідділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області задовольнити повністю .

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 03 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області про визнання
протиправною постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар