Справа № 817/846/14
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"26" червня 2014 р.
Справа № 817/846/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю

представника відповідача: Старійчука
А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"16" травня 2014 р. у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень -
рішень ,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2014 року ФОП ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовом до Дубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправними, скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 29.01.2014 року, № від 07.03.2014 року
та скасування частково податкового
повідомлення-рішення № від 29.01.2014
року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2014
року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області № від 07.03.2014 року та №
від 29.01.2014 року.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Дубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області № від 29.01.2014 року в
частині збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість в сумі 162 721 грн. 50 коп., в
тому числі 108 481 грн. за основним
платежем, 54 240 грн. 50 коп. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Присуджено на користь позивача ФОП
ОСОБА_4 із Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. В
решті позовних вимог відмолено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
Дубенська ОДПІ звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищевказану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити в повному обсязі. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши законність та
обгрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

ФОП ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом
до Дубенської ОДПІ про визнання
протиправними, скасування повністю
податкових повідомлень-рішень №
від 29.01.2014 року, № від 07.03.2014 року
та скасування частково податкового
повідомлення-рішення № від 29.01.2014
року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки, викладені у акті перевірки,
на підставі якого прийняті оспорювані
податкові повідомлення-рішення, не
ґрунтуються на достовірних,
об'єктивних та належним чином
встановлених і відображених у акті
даних, не відповідають фактичним
обставинам.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначив, що
відповідач не довів правомірність
оспорюваних податкових повідомлень -
рішень.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
Дубенською ОДПІ з 03.12.2013 року по 20.12. 2013
року проведено планову виїзну
перевірку ФОП ОСОБА_4 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012
р.

За результатами перевірки Дубенською
ОДПІ складено акт від 27.12.2013 року за
№193/17/НОМЕР_4, згідно з висновками якого
угоди укладені між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ
«НВП Універсалкомплекс» , ТОВ «ВО
Продтранссервіс» є нікчемними.

На думку Дубенської ОДПІ ці
взаємовідносини ФОП ОСОБА_4 не
спричинили реального настання
правових наслідків, а отже угоди є
нікчемними по ланцюгу до
"вигодонабувача" а тому вважає, що ФОП
ОСОБА_4 безпідставно віднесено до
валових витрат за 2012 рік кошти в сумі 129
333 грн. 33 коп., та 227 220 грн., а всього 356 553
грн. 33 коп., чим встановлено порушення
вимог п.167.1 ст.167, п.177.2 ст.177 Податкового
Кодексу України № 2755 від 02.12.2010 року.

Свої висновки Дубенська ОДПІ зробила
на підставі:

- акту № 4761/22-9/34239474 від 12.11.2012 року щодо
неможливості проведення зустрічної
звірки ПП «НВП Універспалкомплект»
щодо підтвердження господарських
відносин платників податків за період
з 01.08.2012 року по 31.08.2012 року, згідно
висновків якого встановлено
відсутність реального здійснення
операцій ПП «НВП «Універсалкомплект»
при придбанні та продажі товарів
(робіт, послуг);

- позапланової перевірки ТОВ «ВО
Продтранссервіс» (акт № 2732/22-3/24392571 від
01.07.2013 року) з питань достовірності
нарахування різниці між сумою
податкового кредиту з ПДВ за
серпень-жовтень 2012 року, згідно
висновків якого за вересень, жовтень 2012
року рахується розбіжність по
операціях з контрагентом відповідно в
сумі 20304 грн. та 25140 грн., що у ТОВ «ВО
Продтранссервіс» відсутні об'єкти
оподаткування податком на додану
вартість по операціях з продажу
товарів (робіт, послуг)
підприємствам-покупцям.

Дубенською ОДПІ зроблено також
висновок про те, що ФОП ОСОБА_4
необґрунтовано відніс до податкового
кредиту за червень 2012 року та липень 2012
року частково вартість придбаних
автомобіля RENAULT PREMIUM та причепу
бортового SAMRO в розмірі 37170 грн. ПДВ
(червень 2012 року - 20350 грн., липень 2012
року - 16820 грн.) - загальна вартість
придбаних транспортних засобів 267 000
грн. в т.ч ПДВ 44 500 грн.

Свій висновок ґрунтує на тому, що чинне
законодавство не виділяє такого
суб'єкта права власності як фізична
особа - підприємець та не містить норм
щодо права власності фізичної особи -
підприємця, тому, об'єктом
оподаткування для фізичної особи -
підприємця, яка використовує у
господарській діяльності власне
нерухоме або рухоме майно є дохід, який
вона отримує від використання цього
майна. Дубенська ОДПІ вважає, що до
податкового кредиту суб'єкта
господарювання - фізичної особи
можливе включення сум податку на
додану вартість як по рухомому, так і
нерухомому майну за умови використання
їх в господарській діяльності,
зареєстрованих лише на суб'єкта
господарювання, а не на приватну особу,
за умови використання їх в
оподатковуваних операціях.

На підставі зазначеного акту перевірки
Дубенською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області прийнято
податкові повідомлення рішення:

- податкове повідомлення-рішення №
від 29 січня 2014 року згідно якого
ФОП ОСОБА_4 збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб, що сплачені фізичними
особами за результатами річного
декларування за основним платежем на
суму 60 296 грн. 37 коп. грн. та за штрафними
санкціями в сумі 30 148 грн.19 коп., а всього
на 90 444 грн. 56 коп. (т.І, а.с.41);

- рішення № від 29 січня 2014 року
згідно якого ФОП ОСОБА_4 донараховано 9
751 грн. 38 коп. єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та застосовано
штрафні санкції в розмірі 487 грн. 57 коп.,
а всього в сумі 10 238 грн. 95 коп. (т. ІІ,
а.с.235)

- податкове повідомлення-рішення №
від 29 січня 2014 року згідно якого
ФОП ОСОБА_4 збільшено суму податку на
додану вартість за основним платежем
на суму 110 791 грн. та за штрафними
санкціями в сумі 55 395 грн.50 коп., а всього
в сумі 166 186 грн. 50 коп. (т.І, а.с.38);

- податкове повідомлення-рішення №
від 29 січня 2014 року згідно якого
ФОП ОСОБА_4 застосована штрафну санкцію
в розмірі 510 грн. (т.ІІ, а.с.234).

Детальні розрахунки до спірних рішень
здійснено контролюючим органом на
вимогу суду та долучено до матеріалів
справи (т. ІІ, а.с.225-229).

ФОП ОСОБА_4 не погодився із збільшенням
сум грошових зобов'язань та штрафних
санкціях по зазначеним вище податковим
повідомленням-рішенням і у встановлені
строки подав скаргу на неправомірні
дії Дубенської ОДПІ до Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області з вимогою скасувати зазначені
податкові повідомлення рішення.

14 березня 2014 року позивачем отримано
відповідь на скаргу, з якої вбачається,
що податкові повідомлення-рішення №
від 29 січня 2014 року та № від
29 січня 2014 року залишено без змін.
Рішення № від 29.01.2014 року у
зв'язку з виявленими арифметичними
помилками, скасовано, направлено в
Дубенську ОДПІ для прийняття нового
рішення.

07 березня 2014 року Дубенською ОДПІ
прийнято нове рішення № , яким
донараховано 9 845 грн.78 коп. єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та штрафні
санкції в розмірі 492 грн.29 коп., а всього
10 338 грн. 07 коп.

Приймаючи податкове
повідомлення-рішення № від 29
січня 2014 року Дубенська ОДПІ вважає, що
ФОП ОСОБА_4 безпідставно в 2012 році
зменшив суму податкового кредиту на
загальну суму 110 791 грн., і відніс до
податкового кредиту:

за червень 2012 року та липень 2012 року
частково вартість придбаних
автомобіля RENAULT PREMIUM та причепу
бортового SAMRO в розмірі 37 170 грн. ПДВ
(червень 2012 року - 20 350 грн., липень 2012
року - 16 820 грн.)

В серпні 2012 року ФОП ОСОБА_4 віднесено
до складу податкового кредиту операції
з придбання товарів (шин автомобільних)
у ПП "Науково-виробниче підприємство
"Універсалкомплекс", на загальну суму 155
200 грн., в т.ч. ПДВ 25 866 грн. 67 коп.

У вересні та жовтні 2012 року ФОП ОСОБА_4
віднесено до складу податкового
кредиту операції з придбання товарів
(дизпалива) у ТОВ «ВО Продтранссервіс»
відповідно на суму 121 824 грн. в т.ч. ПДВ 20
304 грн. та в жовтні 2012 року на суму 150 840
грн. в т.ч. ПДВ 25 140 грн.

Всього по цих зазначених операціях за
висновками ОДПІ ФОП ОСОБА_4
безпідставно вніс до податкового
кредиту за 2012 рік 108 480 грн.67 коп.

Окрім того, ФОП ОСОБА_4:

- в лютому 2012 року занизив податкові
зобов'язання на суму 1 599 гривень по
операціях по наданню послуг по
перевезенню вантажів ТОВ «П.В.К.»;

- в червні 2012 року безпідставно вніс до
податкового кредиту 284 грн. 67 коп. по
операціях з ФОП ОСОБА_5 (код НОМЕР_7);

- в грудні 2012 року безпідставно вніс до
податкового кредиту 406 грн. по
операціях з МПП «Асва» ().

Всього по цих трьох операціях ФОП
ОСОБА_4 безпідставно вніс до
податкового кредиту 2 289 грн.67 коп. (1
599+284,67 + 406 = 2 289,67 грн.). З цими порушеннями
на суму 2289 грн. 67 коп. і штрафними
санкціями в розмірі 1 144 грн. 84 коп. ФОП
ОСОБА_4 погоджується.

Звертаючись до суду позивач просив
визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення №
від 07.03.2014 року;

- податкове повідомлення-рішення №
від 29.01.2014 року;

- податкове повідомлення-рішення №
від 29.01.2014 року в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
в сумі 162751 грн. 99 коп., в тому числі 108 501
грн. 33 коп. за основним платежем, 54 250
грн. 66 коп. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами).

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються ПК України.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.1 ст. 198 ПК України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п.198.3 ст.198 ПК
України).

Згідно із п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Відповідно до вимог п.201.4 ст.201 ПК
України, податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця. Податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п.201.6 ст.201 ПК України).

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Із положень ч.1, 3
ст.9 вказаного Закону вбачається, що
бухгалтерський облік полягає, зокрема,
у складанні та прийнятті до обліку
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій, складенні на їх підставі
зведених облікових документів,
систематизація інформації первинних
документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відтак, господарські операції повинні
підтверджуватися належними первинними
документами і лише ті документи, які
відповідають зазначеним вище вимогам,
можуть бути визнані допустимими
засобами доказування відповідної
господарської операції.

Беручи до уваги наведені вище норми
законодавства, необхідною умовою для
віднесення до податкового кредиту
сплачених платником у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання таких товарів (послуг)
з метою їх використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності такої особи -
платника. Закон не ставить у залежність
необхідність попередньої сплати ПДВ до
бюджету кінцевим споживачем як умову
для формування податкового кредиту.
Тому аналіз реальності господарської
діяльності повинен здійснюватися на
підставі даних податкового,
бухгалтерського обліку платника
податків та відповідності їх дійсному
економічному змісту.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
78326749 Податковий номер НОМЕР_4 має
основний вид економічної діяльності
(вантажний автомобільний транспорт). У
своїй господарській підприємницькій
діяльності використовує вантажні
автомобілі з причепами. Для
забезпечення господарської
діяльності, роботи транспорту зокрема,
використовує паливо-мастильні
матеріали, шини автомобільні і інше.

31 серпня 2012 року між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ
«НВП Універсалкомплекс» укладено
договір поставки № 240 відповідно до
якого постачальник у ПП «НВП
«Універсалкомплекс» протягом серпня
2012 року поставив ФОП ОСОБА_4 шини
автомобільні в кількості 26 штук на
загальну суму 155 200 грн. в т.ч. ПДВ 25867
грн. 67 коп.

На виконання умов договору поставки ПП
«НВП «Універсалкомплекс» оформлено
податкову накладну №1 від 31.08.2012 року та
видаткову накладну № РН-0000240 від 31.08.2012
року всього на загальну суму 155 200 грн. в
т.ч. ПДВ. Податок на додану вартість в
загальній сумі 25 866 грн. 67 коп. на
підставі цих накладних в повному
обсязі ФОП ОСОБА_4 віднесено до складу
податкового кредиту.

Оплата за поставлений товар ФОП ОСОБА_4
проведена в безготівковій формі: пл.д.
№1954 від 19.09.2012 року - 13 000 грн. з ПДВ, пл..д.
№ 1962 від 24.09.2012 року - 50 000 грн. з ПДВ,
пл..д. № 1989 від 08.10.2012 року - 48 000 грн. з
ПДВ, пл..д. № 1995 від 11.10.2012 року - 44 200 грн.
з ПДВ.

30 вересня 2012 року та 31 жовтня 2012 року
між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «ВО
Продтранссервіс» укладено договори
поставки дизпалива відповідно № 89 від
30 вересня 2012 року на суму 121 824 грн. в т.ч.
ПДВ 20 304 грн. та № 116 від 31 жовтня 2012 року
на суму 150 849 грн. в т.ч. ПДВ 25 140 грн.

На виконання умов договорів поставки
ТОВ «ВО Продтранссервіс» оформлено
податкові накладні від 30.09.2012 року № 30092
та видаткові накладні № РН-000 89 від 30
вересня 2012 року на поставку 12 000 літрів
дизпалива на загальну суму 121 824 грн. в
т.ч. ПДВ 20 304 грн. та податкові накладні
від 31.10.2012 року № 31113 та видаткові
накладні №РН-0000116 від 31 жовтня 2012 року
на поставку 15 000 л. дизпалива на
загальну суму 150840 грн. в т.ч. ПДВ 25 140 грн.

Оплата за дані товари ФОП ОСОБА_4
проведена в безготівковій формі: пл.д.
№ 2016 від 19.10.2012 року - 10 000 грн. з ПДВ, пл.д.
№ 2020 від 23.10.2012 року - 60 000 грн. з ПДВ, пл.д.
№ 2041 від 31.10.2012 року - 51 824 грн. з ПДВ, пл.д.
№ 2070 від 14.11.2012 року - 50000 грн. з ПДВ, пл.д.
№ 2134 від 14.12.2012 року - 50 000 грн., пл.д. № 2141
від 21.12.2012 року - 50 840 грн.

Ці витрати ФОП ОСОБА_4 віднесено до
валових витрат операцій по придбанню
дизпалива.

Автомобільні шини використані для
забезпечення вантажних перевезень
вантажними автомобілями ФОП ОСОБА_4

Окрім того, про те, що позивачем
надавалися замовникам транспортні
послуги у перевезенні вантажів і для
надання цих послуг використовувалося
придбані у ТОВ «НВТ Універсалкомплекс»
автошини та «ВО Продтранссервіс»
дизельне паливо стверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
за жовтень-грудень 2012 року, які
формувалися на підставі
товарно-транспортних накладних.

Разом з тим, при проведенні перевірки
Дубенською ОДПІ не наведено доказів
підробки зазначених вище документів
або складання фіктивних документів на
підтвердження здійснених зазначених
господарських операцій, що вказує на
необґрунтованість тверджень про
фіктивність проведених господарських
операцій.

Відповідно до статті 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. При цьому,
під особою у ЦК України розуміється
фізична чи юридична особа - суб'єкт
відповідних правовідносин.

В силу частини першої статті 92
Цивільного кодексу України юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону, а
також внаслідок представництва (ст.237
ЦК України)

Відповідно до частин другої, третьої,
п'ятої статті 203 ЦК України особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Частиною першою статті 215 ЦК України
передбачено, що недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу, є
підставою для недійсності правочину.

Якщо недійсність правочину
встановлена законом, такий правочин
вважається нікчемним (ч.2 ст.215 ЦК
України).

Як установлено під час судового
розгляду, на момент укладення
правочинів, які позивач вважає
нікчемними, обидві сторони правочинів
були правоздатними і перебували в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

В силу статті 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 207 ГК України, якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного.

Обставини, які б доводили, що договори,
укладені між позивачем і його
контрагентами, суперечить інтересам
держави і суспільства, суду не
доведено.

Щодо придбання автомобіля RENAULT PREMIUM та
причепа бортового SAMRO суд зазначає
наступне.

Так, ФОП ОСОБА_4 укладено договір
купівлі-продажу № VO-019 від 22.05.2012 року з
ТОВ «Рено Тракс Україна» (, м.Київ, вул.Вікентія Хвойки, 18/14) на
придбання автомобіля RENAULT PREMIUM та
причепа бортового SAMRO.

ТОВ «Рено Тракс Україна» виписано
видаткову накладну № 101 від 29.05.2012 року
на автомобіль RENAULT PREMIUM, кузов № НОМЕР_8,
загальна вартість якого 200 263 грн. в т.ч.
ПДВ 33 377 грн. 17 коп. та видаткову
накладну № 102 від 29.05.2012 року на причіп
бортовий SAMRO шасі НОМЕР_11, загальна
вартість якого 66737 грн. в т.ч. ПДВ 11 122
грн. 83 коп. ТОВ «Рено Тракс Україна» на
автомобіль RENAULT PREMIUM та причеп бортовий
SAMRO виписано податкову накладну № 533
від 23.05.2012 року на загальну суму 80 100 грн.
в т.ч. ПДВ 13 350 грн. та податкову накладну
№ 648 від 29.05.2013 року на загальну суму 186
900 грн. в т.ч. ПДВ 31 150 грн.

ФОП ОСОБА_4 обґрунтовано відніс до
податкового кредиту за червень 2012 року
кошти в сумі 20 350 грн. та липень 2012 року
кошти в сумі 16 810 грн. у зв'язку з
віднесенням до складу в червні, липні
2012 року сум податку у вартість придбано
автомобіля RENAULT PREMIUM та причепу
бортового SAMRO в розмірі 37 170 грн. ПДВ
(червень 2012 року - 20350 грн., липень 2012
року - 16 820 грн.)

Даний автомобіль RENAULT PREMIUM, кузов №
НОМЕР_8 д.н. НОМЕР_9 та причіп бортовий
SAMRO шасі НОМЕР_11 д.н. НОМЕР_10 08.06.2012 року
зареєстровані за громадянином ОСОБА_4 і
використовується у його
підприємницькій діяльності. Про те, що
зазначені транспортні засоби ФОП
ОСОБА_4 використовуються у
підприємницькій діяльності не
заперечує і Дубенська ОДПІ і
стверджується вибірковими
товарно-транспортними накладними на
використання цього автомобіля і
причепа в господарській діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про
затвердження Порядку державних
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» затверджені єдині
правила, якими встановлюється єдиний
на території України порядок державної
реєстрації автомобілів, автобусів, а
також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів та видачі
реєстраційних документів і формених
знаків. Пунктом 6 вищезазначеного
Порядку встановлено, що транспортні
засоби, що належать фізичним
особам-підприємцям, реєструються за
ними як за фізичними особами.

Це положення не передбачає можливості
реєстрації транспортного засобу за
фізичною особою - підприємцем, оскільки
власником транспортного засобу
фізична особа є незалежно від
наявності у неї такого статуса, що не
перешкоджає використанню
транспортного засобу у
підприємницькій діяльності. У
відповідності до ч.1 ст.325 ЦК України
суб'єктами права приватної власності є
юридичні та фізичні особи.

За таких обставин, слід визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Дубенської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області № від 07.03.2014
року та № від 29.01.2014 року.

Стосовно податкового
повідомлення-рішення № від 29
січня 2014 року, окрім допущених
порушень, що визнані позивачем, суд не
знаходить підстав для скасування
спірного рішення в частині допущених
порушень, що пов'язані з господарськими
операціями позивача та ТОВ «INTER CARS
UKRAINE». Так, в ході перевірки
контролюючим органом встановлено
розбіжність податкового кредиту в
розмірі 19 грн. 80 коп. Дана розбіжність
виникла внаслідок того, що ТОВ «INTER CARS
UKRAINE» подано розрахунок № 4001/7 від 06.07.2012
року коригування кількісних та
вартісних показників до податкової
накладної від 03.07.2012 року № 34917/7 у
зв'язку із поверненням товарів
загальною вартістю 118 грн. 80 коп. в т.ч.
ПДВ 19 грн. 80 коп. грн. Проте ФОП ОСОБА_4
включено до податкового кредиту за
липень 2012 року до податкову накладну
від 03.07.2012 року № 34917/7 по контрагенту
ТОВ «INTER CARS UKRAINE» в загальній сумі 5 308
грн. 69 коп. в т.ч. ПДВ 884 грн.78 коп. не
враховуючи розрахунок-коригування.

Відтак, відповідачем правомірно
зменшено позивачу суму податкового
кредиту за липень 2012 року в розмірі 19
грн. 80 коп. та застосовано штрафну
санкцію в розмірі 10 грн.

За таких обставин, з урахуванням
висновків суду податкове
повідомлення-рішення Дубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області №
від 29.01.2014 року слід визнати
протиправним та скасувати в частині
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
в сумі 162 721 грн. 50 коп., в тому числі 108 481
грн. за основним платежем, 54 240 грн. 50
коп. за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами). В решті вимог -
відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких грунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що позивач в
повній мірі довів ті обставини, на яких
грунтуються його позовні вимоги, в той
час як відповідачем правомірність
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень не доказана.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "16" травня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "26" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Дубенська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Грушевського,134,м.Дубно,Рівненська
область,35600

4-третій особі: - ,