Справа № 804/2949/14
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2014 рокусправа № 804/2949/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Головко О.В.

суддів: Кругового
О.О. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового
засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
квітня 2014 року в адміністративній
справі

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_1, в якому
позивач просить визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 11.01.2014 №
, прийняте Державною податковою
інспекцією у Кіровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 08
квітня 2014 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому,
що судом першої інстанції не надано
належної оцінки нормам чинного
законодавства та його висновки не
відповідають обставинам справи, що
призвело до прийняття невірного
рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що
позивач на підставі договору
купівлі-продажу будівель та споруд від
12.01.2010 придбав у ОСОБА_2 будівлі та
споруди, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1. Вказаний Договір посвідчений
12.01.2010 приватним нотаріусом. Державна
реєстрація права власності позивача на
відповідні будівлі та споруди
здійснена КП «Дніпропетровським
міжміським бюро технічної
інвентаризації» ДОР 12.02.2010.

Земельні ділянки, які знаходяться за
вищевказаною адресою: кадастровий
номер :06:094:0077, площею 0,0341 га, та
кадастровий номер :06:094:0009, площею
0,0683 га, перебувають в оренді у ОСОБА_2 на
підставі Договорів оренди землі від
06.05.2008 (строк дії 15 років) та від 01.10.2008
(строк дії 5 років), укладених останнім з
Дніпропетровською міською радою.
Вказані Договори оренди землі
зареєстровані у ДМВ ДРФ «Центра» ДЗК,
про що у державному реєстрі земель
вчинено записи від 09.06.2008 № 98 та
від 18.11.2008 № 43 відповідно.

Податковим органом 11.01.2014 прийнято
податкове повідомлення-рішення від
11.01.2014 № , яким позивачеві
визначено суму податкового
зобов'язання по земельному податку з
фізичних осіб в сумі 88334,06 грн.

В обґрунтування правомірності
оскаржуваного ППР відповідач зазначив,
що вказана сума земельного податку
повинна сплачуватися ОСОБА_1 після
придбання нерухомого майна, яке
знаходить на відповідних земельних
ділянках, проте, в порушення ст. 287
Податкового кодексу України, позивач
свій обов'язок не виконував, що стало
підставою для прийняття податкового
повідомлення-рішення на підставі ст. 286
ПК України.

Надаючи оцінку правомірності
оскаржуваного рішення суб'єкта владних
повноважень суд апеляційної інстанції
зазначає, що відповідно до пп. 14.1.72. п.
14.1 ст. 14 Податкового кодексу України
земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (далі - податок для
цілей розділу XIII цього Кодексу).

Статтею 269 ПК України визначено, що
платниками податку є: власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є: земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні; земельні частки
(паї), які перебувають у власності (ст. 270
Кодексу).

Статтею 287 податкового кодексу України
встановлено, що власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Згідно зі ст. 120 Земельного кодексу
України у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Аналіз встановлених обставин та
наведених норм права дає можливість
дійти висновку, що з моменту укладання
договору купівлі-продажу нерухомого
майна до ОСОБА_1 перейшло право
користування земельними ділянками,
розташованими за адресою: АДРЕСА_1.

Висновок суду першої інстанції щодо не
встановлення законодавством обов'язку
для особи, яка набула право власності
на будівлі або споруди, сплачувати
земельний податок за площі під такими
будівлями/спорудами з дати державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, є помилковим, адже п. 287.6 ст. 287
Податкового кодексу України
встановлено, що при переході права
власності на будівлю, споруду (їх
частину) податок за земельні ділянки,
на яких розташовані такі будівлі,
споруди (їх частини), з урахуванням
прибудинкової території сплачується
на загальних підставах з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Отже ОСОБА_1 з лютого 2010 року мав
обов'язок по сплаті земельного податку
за користування земельними ділянками,
розташованими у АДРЕСА_1.

Разом з тим приймаючи спірне податкове
повідомлення-рішення податковий орган
не обґрунтовано визначив ОСОБА_1
податкове зобов'язання зі сплати
земельного податку в сумі 88334,06 грн.,
адже вказана сума податку в повному
обсязі була сплачена до бюджету від
імені попереднього власника землі -
ОСОБА_2, яка, в свою чергу, була
компенсована останньому позивачем за
договором від 12.01.2010, який не визнаний
недійсним у встановленому законом
порядку.

Відповідно до ст. 61 ПК України
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Відповідач не заперечує, що земельний
податок в сумі 88334,06 грн. був своєчасно
та в повному обсязі сплачений до
бюджету, а тому приймаючи спірне
податкове повідомлення-рішення
податковий орган фактично здійснив
подвійне нарахування земельного
податку за користування земельними
ділянками за адресою: АДРЕСА_1, що є
неприпустимим відповідно до чинного
законодавства.

Враховуючи викладене колегія суддів
доходить висновку, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення носить
протиправний характер та підлягає
скасуванню.

Разом з тим постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню у
зв'язку з невідповідністю висновків
суду обставинам справи, як така, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198,
202, 205, 207 Кодексу адміністративного
судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області
задовольнити частково.

Постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08 квітня 2014
року в адміністративній справі №
804/2949/14 скасувати.

Позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 11.01.2014 №
.

Постанова суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів з дня
складання в повному обсязі.

Повний текст постанови
складений 23 червня 2014 року.

Головуючий:
О.В. Головко

Суддя:
О.О. Круговий

Суддя:
Т.І. Ясенова