Справа № 264/2279/14-а
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Литвиненко
Суддя-доповідач - Білак С. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
справа №264/2279/14-а
Приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Білак С.В.,
суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г.,
розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області на постанову
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 20
травня 2014 року у справі № 264/2279/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2014 року ОСОБА_2 (далі - позивач)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області (далі - відповідач)
про визнання бездіяльності
неправомірною та зобов'язання вчинити
певні дії.

Позивач просила визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування та невиплати з 01 січня 2014
року підвищення до пенсії відповідно
до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком (прожиткового мінімуму для
осіб, що втратили працездатність).
Визнати право на отримання підвищення
до пенсії за віком (прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність) з 01 січня 2014 року,
зобов'язати відповідача з 01 січня 2014
року провести нарахування та виплату
підвищення до пенсії, встановленого ст.
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність).

Постановою Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
20 травня 2014 року позов було задоволено
частково.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
та відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на правильність зроблених
виплат позивачу відповідно до постанов
Кабінету Міністрів. Вважає, що станом
на звітну дату, підстав для виплати
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком з 01.01.2014
року, не має.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, належним
чином були повідомлені про дату, час і
місце судового засідання. Відповідно
до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України, суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
необхідно залишити без змін з
наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач відноситься до
категорії дітей війни, знаходиться на
обліку у відповідача, та отримує пенсію
за віком, що підтверджується копією
пенсійного посвідчення (а.с. 7).

Статтею 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» № 2195-IV
від 18 листопада 2004 року передбачено, що
дитина війни це особа, яка є
громадянином України та якій на час
закінчення (2 вересня 1945 року) Другої
світової війни було менше 18 років.
Статус позивача як дитини війни
підтверджено паспортом, посвідченням.

Стаття 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», з урахуванням
рішення Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,
передбачає, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Закон України «Про Державний бюджету
України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року
№ 719-VII (далі - Закон № 719) не містить
норми щодо застосування положень
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Кабінет Міністрів
України станом на час розгляду справи
не приймав окрему постанову про
визначення розміру підвищення до
пенсії, яке виплачується в 2014 році.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджує висновок суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на отримання підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком згідно
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за рахунок коштів
Державного бюджету України з 1 січня 2014
року.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання відповідача в подальшому
здійснювати виплату підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком за статтею
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», колегія суддів
погоджується з відмовою судом першої
інстанції в цій частині, з огляду на те,
що в межах діючого законодавства
захисту підлягає порушене станом на
час судового розгляду право позивача, а
не його ймовірне порушення в
майбутньому.

Колегія суддів зазначає, що посилання
позивача на протиправну бездіяльність
та суду першої інстанції на
протиправні дії УПФУ не підтверджено
матеріалами справи, з огляду на
відсутність доказів звернення
позивача до УПФУ з питання здійснення
виплати підвищення до пенсії як дитині
війни в розмірах, визначених статтею 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог позивача в частині визнання
бездіяльності відповідача
протиправною та зобов'язання
відповідача здійснити доплату до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком з 01 січня 2014 року по 20 травня 2014
року.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Іллічівського районного
суду м. Маріуполя Донецької області від
20 травня 2014 року у справі № 264/2279/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя
Донецької області про визнання
бездіяльності неправомірною та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
С.В.Білак

Судді
Т.Г. Гаврищук

М.Г.Сухарьок