Справа № 2-916/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа №
9104/7654/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Макарика В.Я., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Нововолинську Волинської області на
рішення Нововолинського міського суду
Волинської області від 02 липня 2010 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Нововолинську Волинської області
про визнання неправомірними дій та
зобов'язання нарахування та виплати
державної та додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 10.06.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Нововолинську Волинської
області в якому просив визнати дії
відповідача неправомірними,
зобов'язати останнього нарахувати і
виплачувати пенсію відповідно до ст.
ст. 50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» без врахування додаткових
доплат, починаючи з дня призначення
пенсії, як інваліду ІІІ групи,
потерпілому від аварії на ЧАЕС (згідно
заяви від 18.06.2010р. про уточнення
позовних вимог).

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області від 02 липня 2010
року (рішення прийняте за правилами
ЦПК) позов задоволено частково, визнано
незаконними дії управління Пенсійного
фонду України в м. Нововолинську
Волинської області щодо відмови
позивачу у нарахуванні та виплаті
пенсії відповідно до вимог ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язано відповідача
нарахувати та виплатити позивачу
державну пенсію в розмірі шести
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком з 22.02.2010 року по 02.07.2010
року на підставі положень ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в м.
Нововолинську Волинської області
оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
державні пенсії особам, віднесеним до
категорії 1, що передбачені ст. 54
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», можуть призначатися за
бажанням громадянина із заробітку,
одержаного за роботу в зоні відчуження
у 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно із законодавством. В усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими: по І групі інвалідності -
10 мінімальних пенсій за віком; по II
групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком; по III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (було доповнено ч. 3 ст. 67
закону, що набрала чинності з 31.10.2006 р.),
передбачалося, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, мали
підвищуватися розміри пенсії,
визначеної відповідно до ст. 54 закону,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, З та 4, та щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. У 2007 році підвищення
зазначених виплат відбулося і
становило понад 12 відсотків, але цим
законом не було внесено змін до ст. 54.
Отже, вимоги щодо встановлення
мінімального розміру пенсії, що
призначається відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, були безпідставними.
Така пенсія обчислюється у
встановленому порядку із заробітку,
одержаного особою за роботу в зоні
відчуження у 1986-1990 роках.

Також апелянт зазначає, що постановою
Кабінету Міністрів від 03.01.2002 р. № 1 «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету», було установлено,
що виходячи з розміру 19 грн. 91 коп.
провадився розрахунок пенсії,
призначеної відповідно до ч. ст. 54
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» додаткової пенсії,
передбаченої цим законом (для осіб,
віднесених до категорій 1, 2, З та 4), під
час призначення та перерахунку пенсій
за цим законом, за законами «Про
пенсійне забезпечення» та «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» (утратила чинність на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України від 16.07.2008р. № 654 «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян»).

Законом «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
підвищено розміри пенсій - мінімальної
та додаткової за шкоду, заподіяну
здоров'ю, що призначаються відповідно
до закону. Рішенням Конституційного
Суду від 22.05.2008 р. N 10-рп визнано
неконституційними норми положень
пунктів 24-34 розділу II цього закону, в
тому числі щодо пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Але у зв'язку з прийняттям цього
рішення змін щодо збільшення бюджетних
призначень на фінансування бюджетних
програм, зокрема з пенсійного
забезпечення осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
віднесених до категорії І, до законів
України про державний бюджет не
вносилося. Отже, під час призначення
мінімальних пенсій, зокрема
громадянам, які постраждали внаслідок
ЧАЄС, Пенсійний фонд України керується
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.05.08р.№ 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян», яку було ухвалено Урядом
України з метою збереження рівня
соціального захисту окремих категорій
громадян, який було досягнуто з 01.01.2008
року.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
1 категорії і 22.02.2010 року визнаний
інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що ст. 49
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію. Відповідно до п.п. 12 п. 28 розділу
II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року, який набрав чинності 01.01.2008 року,
текст статті 50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» було
викладено у новій-редакції, відповідно
до якої особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам IІI групи, в розмірі 15
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність. Крім
того, п.п. 15 п.28 розділу II «Внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 року, який набрав чинності
01.01.2008 року, текст статті 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було також викладено у новій редакції,
відповідно до якої в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими,
зокрема, для учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987-1990 роках по IІI групі інвалідності,
140 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.
Проте рішенням Конституційного Суду
України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року у
справі №1-28/2008 було визнано таким, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційним) положення пункту 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України». Положення
пункту 28 розділу II «Внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
які визнані неконституційними,
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України
вказаного рішення, у якому, крім того,
було вказано на його преюдиціальність
при розгляді судами загальної
юрисдикції позовів у зв'язку з
правовідносинами, що виникли внаслідок
дії неконституційного акта.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що абз. 3 ч. 1 ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка набрала чинності з 22.05.2008 року,
визначено, що особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам III групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком,ч. 4 ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», чинної з
22.05.2008 року, передбачено, що в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими, по III групі інвалідності -
6 мінімальних пенсій за віком.

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив, з того, що
зі змісту ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що за основу нарахування пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, береться
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно чинного законодавства
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», та
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок позивачу державної пенсії
відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог
ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із застосуванням ст. ч.1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і цей перерахунок має
бути здійснений за період з 22.02.2010 року
по 02.07.2010 року з врахуванням виплачених
сум.

З врахуванням вище наведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Нововолинську Волинської області -
залишити без задоволення, а рішення
Нововолинського міського суду
Волинської області від 02 липня 2010 року
у справі № 2а-916/10 - без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
В.Я. Макарик

Н.В. Ільчишин