Справа № К/9991/84015/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/84015/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Виконавчого
комітету Лубенської міської ради на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від
22.09.2011р. у справі № 2а-28/11/1618 за позовом
ОСОБА_4 до Виконавчого комітету
Лубенської міської ради, третя особа
Лубенське комунальне підприємство
фірма "Житло" про визнання незаконним
рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулась з позовом до
виконавчого комітету Лубенської
міської ради, третя особа Лубенське
комунальне підприємство "Житло", в
якому просила визнати нечинним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Лубенської міської ради від
23.06.2010р. № 131, яким скасовано п. 10 рішення
виконавчого комітету від 28.04.2010р. № 89
«Про житлові питання» щодо надання
позивачу приміщення площею 7,7 кв. м.

Постановою Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 23.02.2011р. в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.09.2011р.
постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 23.02.2011р.
скасовано та прийнято нове рішення,
яким позовні вимоги задоволено
частково. Визнано незаконним п. 12
рішення виконавчого комітету
Лубенської міської ради Полтавської
області від 23.06.2010 року № 131. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22.09.2011р.
Виконавчий комітет Лубенської міської
ради звернувся з касаційною скаргою, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до договору
на проживання в сімейному гуртожитку
від 27.11.2000 року, укладеного між
начальником ЖРЕД Сутужком М.В. і
позивачем, на той час ОСОБА_4, останній
надано у користування, як наймачу
кімнату АДРЕСА_1.

У березні 2010 року позивач звернулась з
заявою до Лубенського міського голови
Коряка В.В. про надання її сім'ї
приміщення площею 7,7 кв. м. для
облаштування за свій рахунок ванної
кімнати.

Рішенням виконавчого комітету
Лубенської міської ради від 28.04.2010 року
№ 89, на підставі ст. 30 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
позивачу надано додатково приміщення
7,7 кв. м. для облаштування під ванну
кімнату.

Мешканці відсіку гуртожитку, де
проживає позивач, звернулися до
Лубенського міського голови з
проханням скасувати рішення про
надання ОСОБА_4 кладової площею 7,7кв. м.

Рішенням виконавчого комітету
Лубенської міської ради від 23.06.2010 року
№ 131 скасовано п. 10 рішення
виконавчого комітету від 28.04.2010 року №
89 «Про житлові питання» щодо надання
позивачу додаткового приміщення
площею 7,7 кв. м.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
правомірності прийнятого виконавчим
комітетом Лубенської міської ради
рішення.

Натомість, суд апеляційної інстанції
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та частково задовольняючи
позовні вимоги вмотивував свої
висновки тим, що чинним законодавством
виконавчому комітету не надано
повноважень скасовувати чи змінювати
свої рішення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

Підставами для визнання нечинним або
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та
визначеній законом компетенції органу,
який видав це рішення.

За змістом ст. 30 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(надалі - Закон) до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад належать власні (самоврядні)
повноваження та делеговані.

До власних повноважень виконавчих
органів відповідно до п. п. 2 п. "а" ч. 1 ст.
30 вказаного Закону належать: облік
громадян, які відповідно до
законодавства потребують поліпшення
житлових умов; розподіл та надання
відповідно до законодавства житла, що
належить до комунальної власності;
вирішення питань щодо використання
нежилих приміщень, будинків і споруд,
що належать до комунальної власності;

Згідно п. 9 ст. 59 цього Закону, рішення
виконавчого комітету ради з питань,
віднесених до власної компетенції
виконавчих органів ради, можуть бути
скасовані відповідною радою.

Положення вищевказаної статті
дублюються п. 15 ч. 1 ст. 26 Закону
відповідно до якого до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад віднесено вирішення таких
питань, як скасування актів виконавчих
органів ради, які не відповідають
Конституції чи законам України, іншим
актам законодавства, рішенням
відповідної ради, прийнятим у межах її
повноважень.

Правовий аналіз вказаних норм Закону
свідчить про те, що законодавством
виконавчому комітету не надано
повноважень скасовувати чи змінювати
свої рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
за змістом п. 10 ст. 59 Закону, акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України можуть визнаватися
незаконними в судовому порядку, в
зв'язку з чим у суду відсутні
повноваження щодо скасування рішень
органів місцевого самоврядування з
мотивів їх невідповідності діючому
законодавству.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку, що відповідач,
скасувавши своє власне рішення діяв
поза межами наданих йому повноважень.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовано до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету
Лубенської міської ради залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22.09.2011р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: