Справа № 825/2092/14
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2092/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Соломко І.І.,

за участю секретаря
Розмовенко А.О.,

представника позивача
ОСОБА_4

представника відповідача
Гончаренка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові, про визнання протиправною
та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

фізична особа-підприємця ОСОБА_3
(надалі - позивач ФОП ОСОБА_3) звернулася
до суду з адміністративним позовом до
Центрального відділу Державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції (надалі -
відповідач, Центральний ВДВС), третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові (далі - третя
особа, УПФУ в м. Чернігові), в якому
просить визнати протиправною та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 23.10.2013 ВП №
40450051.

Вимоги обґрунтовує тим, що державним
виконавцем Центрального ВДВС
Гончаровим О.О. винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження на
підставі заяви УПФУ в м. Чернігові від
08.10.2013р. з порушенням вимог чинного
законодавства, а тому вважає її
протиправною і такою, що підлягає
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
посилаючись на обставини викладені в
позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, надав заперечення на
адміністративний позов, в яких виклав
свою позицію проти доводів позивача та
просить суд відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі, посилаючись на
те, що відповідач діяв в межах та в
порядку, визначеному чинним
законодавством України.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлявся у
встановленому порядку, надав заяву про
розгляд справи у його відсутності та
заперечення, в яких виклав свою позицію
проти доводів позивача та просить суд
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні в матеріалах справи документи,
судом встановлено наступне.

ОСОБА_3, зареєстрована як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Чернігівської міської ради
08.06.1992, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с.14) та
є платником єдиного податку (а.с.15).

На підставі заяви УПФУ в м. Чернігові
від 08.10.2013 та вимоги № ф-2236 від 06.08.2013
державним виконавцем Центрального
ВДВС Гончаровим О.О. 23.10.2013 винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП 40450051 про стягнення з
ОСОБА_3 боргу в сумі 1194,03 грн. (а.с.8).

Вказана постанова отримана
представником позивача - 17.06.2014, що не
заперечується відповідачем.

Адміністративний позов подано 18.06.2014,
тобто в межах строку, визначеного
статтею 181 Кодексу адміністративного
судочинства.

Спірні правовідносини даного
адміністративного позову регулюються
Законом України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 № 606 та Законом
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 19
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
відкриває виконавче провадження за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання рішення.

Виходячи із змісту вищевказаних
положень Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів фізичних та юридичних осіб
та здійснювати заходи для виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження згідно
частини восьмої статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження» є
наявність інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

Так, 11 серпня 2013 року набули чинності
Закони України від 04.07.2013 № 404-VII і №406-VII,
щодо змін у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи.

Відповідно до норм цих Законів, функція
адміністрування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (ЄСВ) передана
від Пенсійного фонду України до
Міністерства доходів і зборів України.

Із прийняттям указаних законів,
функції та повноваження органів
доходів і зборів розширено, та зокрема,
передано до Міндоходів України функції
Пенсійного фонду України з
адміністрування єдиного соціального
внеску.

Згідно статті 12 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», завданням та
функціями центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, є, у тому
числі, забезпечення збору та ведення
обліку надходжень від сплати єдиного
внеску; здійснення контролю за
додержанням законодавства про збір та
ведення обліку єдиного внеску,
правильністю нарахування, обчислення,
повнотою і своєчасністю сплати єдиного
внеску.

Згідно статті 13 вказаного Закону
України, органи доходів і зборів мають
право, у тому числі, стягувати з
платників несплачені суми єдиного
внеску; у разі виявлення фактів
порушення порядку нарахування,
обчислення і сплати єдиного внеску
звертатися в установленому законом
порядку до відповідних органів.

Окрім цього, Міндоходів України
забезпечує збір соціальних страхових
внесків, потім отримані дані передає
Пенсійному фонду України, який повинен
розподілити єдиний соціальний внесок
до фонду безробіття, втрати
працездатності, виробничого
травматизму.

Згідно спільного листа від 30.08.2013
№11149/5/99-99-17-03-01-16. № 222777/03-01, до 30.09.2013
включно, ці функції продовжуватиме
виконувати Пенсійний фонд України.

Отже, з 01.10.2013 Міндоходів України почало
повноцінно виконувати функції з
адміністрування ЄСВ.

Таким чином, звернення до державної
виконавчої служби є окремою,
самостійною і важливою функцією, якою
наділені органи Міндоходів у зв'язку із
адмініструванням єдиного соціального
внеску.

Разом із цим, заява про стягнення з
позивача боргу зі сплати єдиного
внеску датована Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
- 08.10.2013 за №17144/08, тобто, після
закінчення повноважень органів
Пенсійного фонду України щодо
адміністрування єдиного соціального
внеску та передачі їх до Міндоходів
України.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить висновку, що відповідну
процедуру повинен ініціювати
уповноважений орган Міндоходів.

Крім цього суд зазначає, що згідно
частини п'ятої статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження» копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Також статтею 31 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Докази своєчасного направлення
боржнику копії постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП № 40450051 від
23.10.2013 рекомендованим листом з
повідомленням про вручення відсутні,
що є порушенням вищевказаних норм.

Таким чином, суд погоджується з
доводами позивача стосовно того, що при
прийнятті оскаржуваної постанови
державним виконавцем не дотримано
вимог чинного законодавства України,
тому постанова Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження від 23.10.2013 ВП № 40450051 є
протиправною і підлягає скасуванню.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірність
своїх дій та рішення.

Таким чином, враховуючи вищевказані
обставини справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Центрального відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції, третя
особа на стороні відповідача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові, про визнання
протиправною та скасування постанови є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 9, 69-71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Чернігівський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, - задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження від 23.10.2013 ВП № 40450051.

Стягнути з Державного бюджету України
(р/р 4002 в ГУДКС України в
Чернігівській області, МФО 853592, код
38054398) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові
витрати у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
І.І. Соломко