Справа № 2а-7416/12/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
м. Київ К/9991/65854/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Печерському
районі м.Києва (далі - ДПІ)

на постанову окружного
адміністративного суду м.Києва від
16.07.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2012

у справі №2а-7416/12/2670

за позовом ОСОБА_1

до ДПІ

про визнання дій протиправними,
скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.07.2012, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2012,
позов задоволено; визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 11.04.2012 №
, за яким позивача зобов'язано
сплатити податок на землю у сумі 11087,13
грн. У прийнятті цих судових актів
попередні судові інстанції виходили з
того, що позивач як платник єдиного
податку звільнений від обов'язку
сплачувати земельний податок.

Посилаючись на неправильне
застосування судами положень чинного
законодавства та на невідповідність
висновків судів фактичним обставинам
справи, ДПІ звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові рішення у
справі та відмовити у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для задоволення розглядуваних
касаційних вимог з урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1
є платником єдиного податку та
здійснює діяльність з надання в оренду
власного чи орендованого нерухомого
майна (згідно зі свідоцтвом про сплату
єдиного податку на 2012 рік).

Підставою для нарахування позивачеві
оспорюваної суми податкового
зобов'язання з податку на землю став
висновок податкового органу про
наявність у ОСОБА_1 обов'язку
сплачувати земельний податок із
земельної ділянки, на якій розташоване
належне йому нежитлове приміщення,
пропорційно площі цього приміщення.

Суди також встановили, що спірне
нежитлове приміщення використовується
позивачем у власній господарській
діяльності шляхом здавання в оренду
іншим суб'єктам господарювання.

Підпунктом «г» пункту 1 підрозділ 8
розділу ХХ «Перехідні положення»
Податкового кодексу України,
встановлено, що з 1 січня 2011 року до
внесення змін до розділу XIV Податкового
кодексу України в частині
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва Указ Президента
України від 03.07.1998 № 727 "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" (з наступними змінами)
та абзаци шостий - двадцять восьмий
пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року N 13-92 "Про прибутковий
податок з громадян" застосовуються з
урахуванням таких особливостей, як-от -
платники єдиного податку не є
платниками земельного податку, крім
земельного податку за земельні
ділянки, що не використовуються для
ведення підприємницької діяльності.

З огляду на наведену норму податкового
закону та з урахуванням установлених
обставин даної справи щодо
використання позивачем спірної
земельної ділянки у господарській
діяльності суди дійшли обґрунтованого
висновку про те, що ОСОБА_1 не є
суб'єктом сплати земельного податку за
вказану ділянку, та правомірно
задовольнили позов.

Доводи касаційної скарги
досліджувалися у судах першої та
апеляційної інстанцій, цим доводам
було надано належну правову оцінку.

Порушення норм матеріального чи
процесуального права, які є підставою
для скасування оскаржуваних рішень
попередніх судових інстанцій, судом
касаційної інстанції не встановлені.

А відтак правових підстав для
скасування оскаржуваних судових
рішень не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у Печерському
районі м. Києва відхилити.

2. Постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.07.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02.10.2012 у справі №2а-7416/12/2670 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку
статей 236-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько