Справа № 233/3094/14-а
Суддя: Чернецький В. А.
Дата ухвалення: 2014-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 233/3094/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року Костянтинівський
міськрайонний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді Чернецький В.
А.

при секретарі
Купрєєнко А.С.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
-

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про визнання
дій неправомірним та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2014 року позивачка
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про визнання
дій неправомірним та зобов'язання
вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених
позовних вимог позивач посилався на те,
що вона знаходиться на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівського
району у зв'язку із досягненням
пенсійного віку. 31 березня 2014 року нею
була подана заява до відповідача про
призначення пенсії. Рішенням УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівського
району від 08.04.2014 року б-н у відповідь на
її звернення не було враховано довідку
про заробітну плату від 18.11.2010 року №
1044, видану ліквідатором ДП «Завод
Автоскло ім. К.Т.Бондарева», відмова
мотивована тим, що немає можливості
провести перевірку вищезазначених
довідок про заробітну плату. Рішення
про відмову позивач отримала у квітня
2014 року. Позивач вважає, що дане рішення
є незаконним з огляду на наступне.
Відповідно до трудової книжки
позивачка працювала в
Костянтинівському заводі «Автоскло» з
08.10.1975 року по 10.06.2002 року. Для
нарахування пенсії позивачка подала до
УПФУ в м. Костянтинівці та
Костянтинівського району зазначену
довідку про заробітну плату, яка була
видана ліквідатором заводу «Автоскло»
на підставі особових рахунків за 1992-1996
роки. Позивачка просить суд визнати
рішення УПФУ в м. Костянтинівці та
Костянтинівського району від 08 квітня
2014 року б/н щодо відмови у врахуванні
довідки від 18.11.2010 року № 1044 про
заробітну плату незаконним та
скасувати його. Зобов'язати УПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівського
району здійснити нарахування пенсії
позивачці з 10.04.2014 року з урахуванням
зазначеної довідки № 1044 від 18.11.2010 року.

В судове засідання представник
позивача ОСОБА_1 з'явився підтримав
заявлений позов у повному обсязі на
підставах, вказаних у позові.

Представник відповідача
управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області не з'явився,
надав суду заперечення про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі, у
яких зазначено наступне. Рішенням УПФУ
в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі від 08 квітня
2014 року позивачці було відмовлено в
зарахуванні довідки про заробітну
плату № 1044 від 18 листопада 2010 року,
видану ліквідатором заводу «Автоскло»,
в зв'язку з тим, що завод ліквідований
11.07.2012 року та документи в Державний
архів не поступали. Згідно ст.40 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за весь період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року. За бажанням пенсіонера та за
умови підтвердження довідки про
заробітну плату первинними
документами у період до 1 січня 2016 року
або в разі, якщо страховий стаж
починаючи з 1 липня 2000 року становить
менше 60 місяців, для обчислення пенсії
також враховується заробітна плата
(дохід) за будь-які 60 календарних
місяців страхового стажу підряд до 1
липня 2000 року незалежно від перерв. Той
факт, що ОСОБА_2 було відмовлено у
врахуванні при призначенні пенсії
довідки про заробітну плату № 1044 від 18
листопада 2010 року, видану заводом
"Автоскло" імені К.Т.Бондарева, говорить
про те, що при проведенні перевірки
достовірності наданих документів про
заробітну плату для призначення пенсії
згідно ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не має
можливості перевірити факт
достовірності вказаних в довідках про
заробітну плату сум, т.я. відсутні
первинні документи на підставі яких ці
довідки видавались. Також, при
проведенні актів зустрічних перевірок
достовірності наданих документів про
стаж (заробітну плату) для призначення
пенсії згідно ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" неодноразово виявлено, що
суми заробітної плати, які відображені
в довідках не співпадають з сумами
заробітної плати в розрахункових
відомостях, а саме має місто завищення
вказаних в довідках сум. Таким чином,
при призначенні пенсії позивачці
вказана довідка № 1044 від 18.11.2010 року за
період її роботи на ДП «Завод Автоскло
ім. К.Т.Бондарева» не зарахована, та на
звернення позивачки про зарахування
стажу її роботи на даному підприємстві
з 08.10.1975 року по 10.06.2002 року було
винесено рішення щодо відмови їй у
врахуванні цієї довідки про заробітну
плату щодо зарахування вказаного
періоду до стажу роботи та як складової
про отриманої нею заробітної платні.
При цьому відповідач посилався на ст. 64
п.1-1 ЗУ "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від
09.07.2003 року № 1058-IV, щодо того, що
виконавча дирекція Пенсійного фонду та
її територіальні органи мають право
від органів державної влади,
підприємств, установ і організацій
незалежно від форм власності, виду
діяльності та господарювання
відомості, пов'язані з нарахуванням
обчисленням та сплатою страхових
внесків, а також інші відомості,
необхідні для виконання ними функцій,
передбачених цим Законом, та також п. 38
Постанови Пенсійного фонду України від
25.11.2005 року № 22-1 Про затвердження
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". Просили суд у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.
відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши представника
позивачці, дослідивши матеріали
справи, встановив наступні обставини
та відповідні ним правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач ОСОБА_2 є пенсіонером за віком
та перебуває на обліку у відповідача.
Відповідно до записів у її трудовій
книжці вона працювала на ДП «Завод
Автоскло ім. К.Т.Бондарева» у період з
08.10.1975 року по 10.06.2002 року (а.с. 9-11).

До поданої заяви про призначення
пенсії ОСОБА_2 до управління ПФУ в м.
Костянтинівці та Костянтинівському
районі 31 березня 2014 року разом з іншими
документами була надана довідка про
заробітну плату для обчислення пенсії
№ 1044 від 18.11.2010 року, яка була видана
ліквідатором заводу ДП «Завод Автоскло
ім. К.Т.Бондарева» на підставі особових
рахунків за період 1992-1996 роки (а.с. 13).
При призначенні і нарахуванні розміру
пенсії відповідач не прийняв до уваги
вказану довідку.

ОСОБА_2 на початку квітня 2014 року
звернулась до відповідача із заявою
про роз'яснення відповідачем причин
ігнорування даної довідки та з
проханням її урахування, але 08 квітня
2014 року рішенням Управління Пенсійного
фонду України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області їй у цьому було відмовлено (а.с.
8).

Враховуючи викладене вище,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши
представника позивачки та дослідивши
письмові докази по справі, об'єктивно
оцінивши ці докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню по наступним підставам.

Суд вважає, що рішення УПФ України
в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі від 08 квітня
2014 року б/н є незаконним з огляду на
наступне.

Відмова у врахуванні довідки про
заробітну плату від 18.11.2010 року за №1044
мотивована відповідачем тим, що він не
має можливості провести перевірку
вищезазначеної довідок про заробітну
плату виданої ДП "Завод Автоскло ім.
К.Т.Бондарева".

Відповідно до трудової книжки
позивачка працювала в
Костянтинівському заводі "Автоскло" з
08.10.1975 року по 10.06.2002 року на різних
посадах.

Для нарахування пенсії нею до
відповідача була надана відповідна
довідка про заробітну плату для
обчислення пенсії від 18.11.2010 року за
№1044.

В оскаржуваному рішенні
відповідача не зазначено, які саме
грубі порушення маються у довідці про
заробітну плату від 18.11.2010 року за №1044,
виданої ліквідатором заводу
«Автоскло» на ім'я позивачці. Але ж
Законом не передбачена відмова у
враховані заробітку лише на підставі
сумнівів співробітниками УПФУ про
призначені пенсії. При призначені
пенсії співробітники ПФУ повинні
керуватися лише Законом (стаття 19
Конституції України).

Відповідно до абз. 5 ч.1 ст. 25 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
станом на 20.08.2009 року), ліквідатор з дня
свого призначення виконує
повноваження керівника (органів
управління) банкрута.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 25 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
станом на 06.11.2012 року), з дня призначення
ліквідатора до нього переходять права
та обов'язки керівника підприємства -
банкрута. Тобто Законом встановлений
обов'язок ліквідатора видавати довідки
про заробітну плату для обчислення
пенсії колишнім працівникам
підприємства - банкрута.

Відповідно до абз. 5 ч.1 ст. 40 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
Заробітна плата (дохід) за період
страхового стажу до 1 липня 2000 року
враховується для обчислення пенсії на
підставі документів про нараховану
заробітну плату (дохід), виданих у
порядку, встановленому законодавством,
а за період страхового стажу починаючи
з 1 липня 2000 року - за даними, що
містяться в системі персоніфікованого
обліку.

Відповідно до п.п.1 п. 1 ст. 64 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
виконавча дирекція Пенсійного фонду та
її територіальні органи мають право
отримувати безоплатно від органів
державної влади, підприємств, установ і
організацій незалежно від форм
власності, виду діяльності та
господарювання і від фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності
відомості, пов'язані з нарахуванням,
обчисленням та сплатою страхових
внесків, а також інші відомості,
необхідні для виконання ними функцій,
передбачених цим Законом та іншими
законами України.

Тобто даною статтею встановлено
право органів ПФУ України на отримання
відомостей, пов'язаних з нарахуванням,
обчисленням та сплатою страхових
внесків, а також інших відомостей,
необхідних для виконання ними
покладених законом функцій, а не такий
обов'язок.

Згідно зі ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі та у спосіб,
що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
та службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України. Суд
вирішує справи на підставі Конституції
та законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 4 статті 71 КАС України
встановлено, що суб'єкт владних
повноважень повинен подал и суду всі
наявні у нього документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
га органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАСУ, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Позивачем сплачено судовий збір
при подачі позову до суду в розмірі 73,08
грн., які повинні бути присуджені
позивачу з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст.ст. 1-4, 6-9, 18, 41 ч. 2, 71, 72, 94,
99, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про визнання
дій неправомірним та зобов'язання
вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірним та
скасувати рішення управління
Пенсійного фонду України в м.
Костянтинівці та Костянтинівського
району Донецької області від 08 квітня
2014 року б/н, щодо відмови ОСОБА_2 у
врахуванні довідки від 18 листопада 2010
року № 1044 при призначення пенсії,
виданої ліквідатором ДП «Завод
Автоскло ім. К.Т. Бондарева», про
заробітну плату.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Костянтинівці та
Костянтинівському районі Донецької
області здійснити нарахування пенсії з
10 квітня 2014 року з урахуванням довідки
про заробітну плату від 18 листопада 2010
року № 1044, виданої ліквідатором ДП
«Завод Автоскло ім. К.Т. Бондарева»

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2 витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору у
розмірі 73 (сімдесят три) гривні 08
копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
Апеляційного адміністративного суду
через Костянтинівський міськрайонний
суд Донецької області. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя: