Справа № 2а/0270/1112/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/52593/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Гончар Л.Я.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Моноліт» на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 01 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до відділу Держкомзему у
Калинівському районі Вінницької
області, треті особи: товариство з
обмеженою відповідальністю «Моноліт»,
Вінницька регіональна філія
державного підприємства «Центр
державного земельного контролю», про
визнання протиправними дій та
недійсними рішення, - в с т а н о в и л
а:ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом
до відділу Держкомзему у Калинівському
районі Вінницької області, треті особи:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Моноліт», Вінницька
регіональна філія державного
підприємства «Центр державного
земельного контролю», про визнання
протиправними дій та недійсними
рішення.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2012
року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відділу
Держкомзему у Калинівському районі
Вінницької області, що полягали у
здійсненні державної реєстрації
договорів оренди землі №30 та №33,
укладених 20 лютого 2011 року між ОСОБА_4
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт».

Зобов'язатно відділ Держкомзему у
Калинівському районі Вінницької
області скасувати державну реєстрацію
договорів оренди землі №30 та №33,
укладених

20 лютого 2011 року між ОСОБА_4 та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт», про що у
Державному реєстрі земель вчинено
записи №00761 та №00849.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01 серпня 2012
року постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2012
року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, товариство з
обмеженою відповідальністю «Моноліт»
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій посилається
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
провадження у справі закрити.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є
власником земельних ділянок площею 3,5955
га та 3,4509 га, що знаходяться на
території Чернятинської сільської
ради Калинівського району Вінницької
області, призначених для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

01 січня 2007 року між позивачем та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт» укладено
договір оренди землі площею 3,5955 га
терміном на 5 років. Даний договір
зареєстрований 20 серпня 2007 року у
Вінницькій регіональній філії
державного підприємства «Центр ДЗК».

03 січня 2008 року між позивачем та
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Нива і К»
укладено договір оренди земельної
ділянки площею 3,4509 га терміном дії на 5
років, який зареєстрований 10 серпня 2008
року у Калинівському районному відділі
Вінницької регіональної філії ДП
«Центр ДЗК».

Разом з тим, до закінчення строку дії
договорів оренди від 01 січня 2007 року та

від 03 січня 2008 року між позивачем та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт» 20 лютого 2011
року укладено договори оренди
вищезазначених земельних ділянок
площею 3,5955 га та 3,4509 га, які
зареєстровані відділом Держкомзему у
Калинівському районі Вінницької
області 04 жовтня 2011 року за №00761
та №00849.

При цьому 28 жовтня 2011 року відділ
Держкомзему у Калиновському районі
Вінницької області у відповіді на
запит СТОВ «Агро-Ленд» повідомив про
те, що договори оренди землі, укладені
між позивачем та товариством з
обмеженою відповідальністю «Моноліт»
01 січня 2007 року, та між позивачем і
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Нива і К»

03 січня 2008 року, достроково розірвані
не були.

Не погоджуючись із діями відповідача
щодо реєстрації договорів оренди землі
між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт» 04 жовтня 2011
року за №00761 та №00849, позивач
оскаржила їх до суду.

Задовольняючи позов частково, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що дії відповідача при реєстрації
договорів оренди землі 04 жовтня 2011 року
є протиправними та суперечать вимогам
чинного законодавства, оскільки на
момент вчинення оскаржуваних
реєстраційних дій договори оренди щодо
цих же земельних ділянок терміном на 5
років, укладені та зареєстровані 20
серпня 2007 року та 10 серпня 2008 року у
встановленому законом порядку,
достроково розірвані не були.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 18 Закону України «Про оренду
землі» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації.

Згідно з положеннями пункту 1
Тимчасового порядку ведення
державного реєстру земель,
затвердженого наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах

від 02 липня 2003 року №174 реєстратори
державного реєстру земель (далі -
реєстратори) - структурні підрозділи
Центру ДЗК, які мають доступ та вносять
відомості до бази даних АС ДЗК, ведуть
Поземельну книгу, здійснюють видачу та
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
(суборенди) землі, а також ведуть книгу
реєстрації.

Положеннями пункту 2 вищенаведеного
Тимчасового порядку передбачено, що
реєстратор здійснює процедуру
перевірки та приймання обмінного
файла, у тому числі порівняння з
технічною документацією. У разі
відповідності обмінного файла
відомостям, які наведено в технічній
документації, та вимогам до структури,
змісту та формату обміну даними, за
результатами перевірки та приймання
реєстратором робиться відмітка на
титульному аркуші технічної
документації про приймання обмінного
файла, після чого заповнюється
реєстраційна картка.

Оператор (реєстратор) здійснює видачу
та реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку, на право
постійного користування земельною
ділянкою та видачу договорів оренди
(суборенди) землі. Видача державного
акта на право власності на земельну
ділянку, на право постійного
користування земельною ділянкою та
договору оренди (суборенди) землі
супроводжується внесенням запису про
державну реєстрацію до відповідних
розділів книги реєстрації. При цьому
оператор (реєстратор) відображає дані
державної реєстрації на всіх
примірниках державних актів на право
власності на земельну ділянку, на право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди
(суборенди) землі.

До реєстраційної картки оператором
(реєстратором) вносяться відомості про
державну реєстрацію згідно з пунктом 3.4
цього Порядку.

Після внесення відомостей про державну
реєстрацію до реєстраційної картки
вона засвідчується підписом керівника
з зазначенням прізвища та ініціалів та
печаткою оператора (реєстратора).

Крім того, статтею 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
державний реєстратор прав на нерухоме
майно, зокрема, встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» у державній реєстрації прав
та їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо, зокрема, заявлене право вже
зареєстровано.

Таким чином, на реєстратора покладений
обов'язок перевірки усіх даних щодо
земельної ділянки, право на яку
підлягає реєстрації.

Разом з тим, як встановлено судами,
відповідач, вчиняючи реєстраційні дії
щодо договорів оренди землі між ОСОБА_4
та товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт» 04 жовтня 2011
року за №00761 та №00849, не
перевірив та не пересвідчився у
відсутності вже зареєстрованих прав на
вищезазначені земельні ділянки, що
призвело до повторної реєстрації права
оренди на ті ж земельні ділянки.

Отже, правильним є висновок судів щодо
неправомірності дій відповідача щодо
повторної реєстрації права оренди на
земельні ділянки за наявності вже
зареєстрованого права на них.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що вирішуючи даний спір, суди
першої та апеляційної інстанцій дали
правильну правову оцінку обставинам у
справі.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішеннях судів попередніх інстанцій.

Постановлені у справі рішення судів
першої та апеляційної інстанцій є
законними і обґрунтованими, а тому
підстави для їх зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись статтями 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Моноліт»
залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 01 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до відділу Держкомзему у
Калинівському районі Вінницької
області, треті особи: товариство з
обмеженою відповідальністю «Моноліт»,
Вінницька регіональна філія
державного підприємства «Центр
державного земельного контролю», про
визнання протиправними дій та
недійсними рішення - залишити без
зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: