Справа № 826/19601/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу самозайнятої особи (приватного
нотаріуса) ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27.01.2014 у справі за
адміністративним позовом самозайнятої
особи (приватного нотаріуса) ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправною та скасування
податкової вимоги, -

В С Т А Н
О В И Л А:

Самозайнята особа (приватний нотаріус)
ОСОБА_2 звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до ДПІ у Голосіївському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправною та скасування податкової
вимоги ДПІ у Голосіївському районі м.
Києва ДПС за №3167-17 від 10.10.2013, визнання
протиправним донарахування ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва ДПС
позивачу (інд. номер НОМЕР_1) суми
податку з доходів фізичних осіб за 2012
рік в сумі 146 305,68 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27.01.2014 у задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою задовольнити позовні вимоги
повністю.

17.06.2014 в ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції представником
самозайнятої особи (приватного
нотаріуса) ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано заяву
про відкладення розгляду справи, у
зв'язку із її перебуванням в іншому
судовому засіданні у справі № 752/20216/13-ц
в Голосіївському районному суді м.
Києва.

Жодних документальних підтверджені
відношення представника позивача до
розгляду справи ОСОБА_5 до КМР та
будь-яких належних доказів її
перебування в іншому судовому
засіданні на день розгляду даної
справи в суді апеляційної інстанції -
19.06.2014, суду не надано.

Крім того, згідно частини четвертої ст.
196 КАС України неприбуття у судове
засідання сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи. Якщо суд
апеляційної інстанції визнав
обов'язковою участь у судовому
засіданні осіб, які беруть участь у
справі, а вони не прибули, суд
апеляційної інстанції може відкласти
апеляційний розгляд справи.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог, з чим погоджується колегія
суддів з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до Реєстраційного
посвідчення про реєстрацію приватної
нотаріальної діяльності НОМЕР_2 від
09.08.2001 ОСОБА_2 зареєстрована в
Київському міському нотаріальному
округу, як особа що здійснює
нотаріальну діяльність.

На підставі наказу ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві № 293 від 18.07.2013 «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки» та повідомлення № 22/17-212 від
18.07.2013, в період з 29.07.2013 по 02.08.2013
проведено позапланову невиїзну
перевірку самозайнятої особи ОСОБА_2
за результатами якої складено акт
№7/1701/НОМЕР_1 від 02.08.2013 «Про результати
документальної невиїзної перевірки
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків само
зайнятої особи (приватного нотаріуса)
громадянки ОСОБА_2 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1) за період з 01.01.2012 по 31.12.2012»
(надалі - акт № 7).

В Акті № 7 перевіряючими інспекторами
зафіксовано наступні виявлені
порушення під час перевірки (а також
донараховано податок з доходів
фізичних осіб в розмірі 146 305,68 грн.)
зокрема:

- пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 та пп.164.2.17 п.164.2 ст.164
ПК України не задекларовано у
декларації про майновий стан та доходи
за 2012 рік отриману суму додаткового
блага у вигляді суми боргу,
анульованого кредитором у розмірі 871
567,57 грн. та не сплаченого
(перерахованого) до бюджету податок з
доходів фізичних осіб з отриманого
додаткового блага у вигляді суми боргу,
анульованого кредитором в 2012 р. За
результатами перевірки самозайнятій
особі ОСОБА_2 донараховано податок з
доходів фізичних осіб в сумі 145 591,28
грн.;

- пп.174.2.2 п.174.2 ст.174 ПК України
самозайнята особа ОСОБА_2 у податковій
декларації про майновий стан та доходи
за 2012 рік не відобразила вартість
спадщини у сумі 14 288 грн., та не
сплатила (перерахувала) до бюджету
податок з доходів фізичних осіб. За
результатами перевірки позивачу
донараховано податок з доходів
фізичних осіб в сумі 714,40 грн.

14.08.2013, на підстав акту № 7 ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ОСОБА_2 на суму 182 882,10 грн.
(із яких 146 305,68 грн. - за основним
платежем, 36 576,42 грн. - штрафні санкції).

10.10.2013 відповідачем винесено податкову
вимогу № 3167-17 в якій вказано, що
загальна сума податкового боргу за
узгодженими грошовими зобов'язаннями
станом на 09.10.2013 становить 89 332,35 грн.
(із яких 52 755,93 грн. - основний платіж, та
36 576,42 грн. - штрафні санкції).

Судом першої інстанції встановлено,
між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
укладено договори про надання
споживчих кредитів, за якими отримано
кредит в швейцарських франках. Право
вимоги заборгованості за договорами
про надання споживчих кредитів було
відступлено від Акціонерного
комерційного інноваційного банку
«УкрСиббанк» Товариству з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект».

29.10.2012 позивач отримала від ТОВ
«Кей-Колект» Повідомлення про
анулювання боргу (в порядку пп.Д пп.164.2.17
п.164.2 ст.164 ПК України), зокрема:

- № 002-7172, відповідно до якого
повідомляється що ТОВ «Кей-Колект»
прийняте рішення про анулювання
кредиторської заборгованості в сумі 70
436,14 швейцарських франків (що складає 601
087,93 гривень по курсу НБУ станом на
29.10.2012), яка виникла на підставі
договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 30.06.2006;

- № 002-7173, відповідно до кого
повідомляється що ТОВ «Кей-Колект»
прийняте рішення про анулювання
кредиторської заборгованості в сумі 31
695,10 швейцарських франків (що складає 270
479,64 гривень по курсу НБУ станом на
29.10.2012 р.), яка виникла на підставі
договору про надання споживчого
кредиту № 0 від 01.08.2007.

Згідно матеріалів справи, ТОВ
«Кей-Колект» анульовано позивачу і
наявну заборгованість за нарахованими
та не сплаченими процентами за
користування кредитними коштами за
укладеними договорами:

- № 0 від 30.06.2006 - в
розмірі 22 702,42 швейцарських франків, що
становить 193 737,91 грн.;

- № 0 від 01.08.2007 - в
розмірі 10 186,65 швейцарських франків, що
становить 86 930,83 грн.

ТОВ «Кей-Колект» в Повідомленнях про
анулювання боргу було роз'яснено
ОСОБА_2 положення пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК
України, відповідно до якого
анульована сума заборгованості є
доходом позивача, отриманим як
додаткове благо, а тому позивачу
необхідно самостійно сплатити податок
з такого доходу та відобразити його у
річній податковій декларації з податку
на доходи фізичних осіб.

02.04.2013 позивач подала податкову
декларацію про майновий стан і доходи
за 2012 рік, в якій відобразила суму
загального річного оподатковуваного
доходу в розмірі 969 065,83 грн., та суму
податкових зобов'язань в розмірі 123
502,85 грн. При цьому, як пояснив позивач
до суми доходу позивач не врахував суму
анульованих відсотків за кредитними
договорами.

З урахуванням змісту пп. 14.1.47, пп.14.1.258 п.
14.1 ст. 14, п. 164.1, абз. Д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164
ПК України колегія суддів критично
ставиться до посилання апелянта, що
сума за відсотками, які були нараховані
та не сплачені позивачем, а в
подальшому анульовані ТОВ
«Кей-Колект», не повинні включатись як
додаткове благо, не повинні
відображатись у річній податковій
декларації та не повинні
оподатковуватись податком з доходів
фізичних осіб.

Водночас, апелянтом не заперечується
що договори про надання споживчих
кредитів, які були укладені із
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк», передбачали
оплату ОСОБА_2 процентів за
користування сумою позики.

Виходячи з положень пп.14.1.206 п.14.1 ст.14 ПК
України судом першої інстанції вірно
зазначено, що положення ПК України
чітко визначають, що проценти за
договором є доходом, який має бути
сплачений за користування коштами.

Колегія суддів, як і суд першої
інстанції погоджується з висновком
відповідача, що проценти за
користування сумою позики, котрі вже
були нараховані і позивач мала їх
сплатити за договорами про надання
споживчих кредитів та, які були
анульовані ТОВ «Кей-Колект», є
додатковим благом позивача, як
анульований борг, а тому остання мала
відобразити їх у річній податковій
декларації та повинна була сплатити із
даної суми податок з доходів фізичних
осіб.

За таких обставин, колегія суддів
доходить аналогічного з судом першої
інстанції висновку про правомірне
донарахування податковим органом
позивачу доходу із фізичних осіб на
суму 145 591,28 грн.

Крім того, судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідачем додатково
донараховано позивачу податок з
доходів фізичних осіб в розмірі 714,40
грн.

Згідно акту № 7, вказана сума
донарахована відповідачем зв'язку із
не включенням позивачем до податкової
декларації про майновий стан та доходи
за 2012 рік суми в розмірі 14 288,00 грн., яка
отримана позивачем в якості спадку від
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, позивачем не представлено ані в
ході розгляду справи в суді першої
інстанції, ані в ході розгляду справи в
суді апеляційної інстанції
документального підтвердження сплати
даного податкового зобов'язання та
неправомірності донарахування
відповідачем суми податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 714,40 грн.

Натомість, позивачем не спростовується
факт отримання спадщини від ОСОБА_4 та
факт не включення отриманої суми в
податковій декларації про майновий
стан і доходи за 2012 рік.

Водночас, враховуючи положення пп.174.2.2
п.172.2, пп.174.1 ст.174 ПК України та межі
позовних вимог, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про правомірність донарахування
відповідачем податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 714,40 грн.

В апеляційній скарзі апелянтом
зазначено, що відповідачем не
направлено на адресу позивача копій
наказу Державної податкової інспекції
у Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві № 293
від 18.07.2013 «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки», повідомлення № 22/17-212 від
18.07.2013, копії акту № 7, копії податкового
повідомлення-рішення № від
14.08.2013, і саме це не давало право
відповідачу вважати податковий борг
узгодженим та не надавало право
відповідачу направляти податкову
вимогу.

Однак, матеріали справи містять докази
направлення рекомендованого листа із
копією документів (наказу відповідача
№ 293 від 18.07.2013 «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки», повідомлення № 22/17-212 від
18.07.2013 та акту № 7), які отримані
позивачем.

Копія рекомендованого листа із
податковим повідомленням-рішенням №
від 14.08.2013 повернулась до
відповідача в зв'язку із закінченням
терміну зберігання на поштовому
відділенні. Тому, відповідно до
положень сп.58.3 ст.58 ПК України,
податкове повідомлення-рішення
вважається належним чином вручене.

В той же час, посилання апелянта, що
відповідачем направлено на її адресу -
АДРЕСА_1, за якою вона не мала
можливість отримати вхідну
кореспонденцію є безпідставними,
оскільки із поданої позивачем
податкової декларації про майновий
стан та доходи за 2012 рік
місцезнаходження (місце проживання)
платника податку вказано АДРЕСА_1.

Вказана адреса зафіксована і в заявах
та листах позивача до відповідача, а
також на дану адресу відповідачем
направлялись листи відповіді.

Згідно рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу, якими
направлено копії наказу відповідача №
293 від 18.07.2013 «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки», повідомлення № 22/17-212 від
18.07.2013 та акту № 7, вбачається
отримання листів «ОСОБА_2».

Тобто, відповідачем направлялись копії
документів за належною адресою
(АДРЕСА_1).

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу самозайнятої особи
(приватного нотаріуса) ОСОБА_2 -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27.01.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено:
23.06.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.