Справа № 872/11125/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2014 рокусправа № 804/6928/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Поплавського
В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

розглянувши у відкритому судовому в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 04 червня 2013
року у адміністративній справі 804/6928/13-а
за позовом Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промліфт" про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

20.05.2013 року Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Промліфт" про
стягнення з відповідача на користь
позивача
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 222766,81 грн. та стягнення пені
за порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 44,55 грн. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилаючись на
норми Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" зазначає, що за сім робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів і не
зайнятих інвалідами, відповідач до
16.04.2013р. повинен був самостійно
сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 222766,81 грн. Також відповідач
повинен сплатити пеню у розмірі 44,55 грн.
Зазначена заборгованість відповідачем
не сплачена. Позивач просить стягнути
заборгованість з відповідача.

В обґрунтування поданого
адміністративного позову, позивач
вказує на те, що відповідачем не
виконано передбачений Законом України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» норматив робочих
місць для інвалідів.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
червня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить дану постанову
скасувати та прийняти нову про
задоволення адміністративного позову
повністю, посилаючись на те, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно до звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
(форма № 10 -ПІ (річна)), наданого
відповідачем до Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу у 2012
році склала 386 особи, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність склала 8 осіб, кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
склала 15 осіб .

Відповідно до звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012 рік,
позивачем здійснено розрахунок
адміністративно - господарських
санкцій відповідача, відповідно до
якого окрім визначення суми
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 222766,81 грн., на вказану суму
позивачем нарахована пеня у розмірі 44,55
грн. за період прострочення сплати
адміністративно-господарських санкцій
з 16.04.2013р. по 16.04.2013р. включно.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції вказав на те, що відповідачем
виконані вимоги Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в України» та створені
робочі місця для інвалідів. Обов'язок
працевлаштування працівників, зокрема,
і інвалідів покладено на центральний
орган виконавчої влади з питань праці
та соціальної політики, яким є
відповідний центр зайнятості.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в України» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності
штатних працівників облікового
складу за рік, а якщо працює від 8 до 25
осіб, - у кількості одного робочого
місця.

З аналізу наведеного можна зробити
висновок про те, що на роботодавця, який
використовує найману працю покладено
обов'язок по виділенню та створенню
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом
їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій
чи до державної служби зайнятості (ч.1
ст.18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
України»).

Тобто, даною нормою визначено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування здійснюється двома
шляхами: безпосереднє звернення
інваліда до підприємства або звернення
інваліда до державної служби
зайнятості (з подальшим його
направленням на підприємство, на якому
є відповідні вакансії).

Положеннями ст.18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в України» не покладено на
роботодавця обов'язку самостійно
здійснювати пошук інвалідів для їх
працевлаштування на своєму
підприємстві.

Така ж позиція викладена і в ухвалах
Вищого адміністративного суду України
від 22 травня 2013 року К/9991/66369/11, від 15
січня 2013 року К/9991/2709/11, від 16 січня 2013
року К/9991/90883/11, від 16 листопада 2011 року
К/9991/12183/11.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
відповідач щомісячно протягом 2012 року
надавав звіти до Криворізького
міського центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць, на
яких може використовуватись праця
інваліда, а саме, про наявність
вакансій для працевлаштування
інвалідів (форми №3-ПН), зазначені
обставини, підтверджуються письмовими
доказами, що знаходяться в матеріалах
справи. З метою виконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідач направив лист
начальнику Управління праці та
соціального захисту населення у
Дзержинському районі м. Кривого Рогу та
Керуючому Дніпропетровським обласним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів ОСОБА_1 з проханням посприяти
в працевлаштуванні інвалідів. Крім
того відповідачем додатково
подавалися оголошення у газети про
наявність вакансій для інвалідів.

Відповідно до п. п. 3,4 ч.3 Указу
Президента України від 16 січня 2013 року
№19/2013, яким затверджено положення «Про
Державну службу зайнятості України»,
основними завданнями Державну службу
зайнятості України є, зокрема, сприяння
громадянам у підборі підходящої
роботи; надання роботодавцям послуг з
добору працівників.

Матеріали справи не містять належних
доказів порушення відповідачем вимог
ст.19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
України» .

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що адміністративний позов є
необгрунтваним та не підлягає
задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування
не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись статтями 41, 196, 198, 200, 205, 206, 212
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 04
червня 2013 року у адміністративній
справі 804/6928/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов