Справа № 810/2952/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року 810/2952/14

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул.
Лесі Українки, 26,

час прийняття постанови : 16 год. 30
хв.

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Лиска І.Г.

при секретарі:
Васковець М.С., за участю представників
сторін, розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Технотек
2000" до Київської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби у м.
Києві про визнання протиправним та
скасування рішення, стягнення
надмірно сплачених платежів,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Технотек 2000" з
позовом до Київської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів
№125110000/2014/010011/2 від 20.03.2014 року,
стягнення надмірно сплачених
платежів та зборів у сумі 150276, 84 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що при митному оформленні
товару, який ввозився на територію
України, визначив його митну вартість
за основним методом - ціною договору
(контракту), заявив цей показник у
декларації митної вартості, до якої
додав документи, що її підтверджують
згідно з переліком, визначеним Митним
кодексом України. Однак, на думку
позивача, орган доходів і зборів
безпідставно не погодився із заявленою
декларантом митною вартістю товару,
визначеною за ціною договору
(контракту), і незаконно прийняв
рішення про коригування митної
вартості товару із застосуванням
резервного методу.

Як стверджував позивач, він не
погодився з рішенням митного органу
про коригування заявленої митної
вартості товару, але з метою випуску
задекларованого товару у вільний обіг
подав до митного органу нову митну
декларацію, в якій скоригував митну
вартість товару з урахуванням рішення
митного органу, сплатив митні платежі
та перерахував на депозитний рахунок
державного казначейства різницю між
сумою митних платежів (гарантійне
зобов'язання), обчисленою згідно з
митною вартістю товару, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товару, визначеною митним органом. У
подальшому позивач скористався
наданим законом правом і звернувся до
суду з даним позовом, в якому просить
визнати протиправним та скасувати
рішення митного органу про коригування
митної вартості, а також стягнути з
Державного бюджету України надлишково
сплачені кошти.

У судовому засіданні представники
позивача Поровай В.В. та Корсак М.Ф.
підтримали позовні вимоги і просили
суд позов задовольнити.

Відповідач - Київська митниця
Міндоходів позову не визнав та подав до
суд письмові заперечення. В
обґрунтування заперечень проти позову
відповідач зазначив, що надані
позивачем документи виявились
недостатніми для визнання заявленої
позивачем митної вартості за основним
методом, тому митний орган законно та
обґрунтовано прийняв рішення про
коригування митної вартості, підстави
для його скасування відсутні.
Проаналізувавши надані до митного
оформлення документи на товар ««Вироби
з чорних, некорозійностійких металів"
відповідачем було встановлено, що у
наданих декларантом до митного
оформлення документах для
підтвердження митної вартості не
містились всі необхідні відомості, а
саме відсутній переклад експортної
декларації, яка була на китайській
мові, що суперечить ст. 254 МК України, а
саме документи, необхідні для
здійснення митного контролю та митного
оформлення товарів, що переміщуються
через митний кордон України при
здійсненні зовнішньоекономічних
операцій, подаються митному органу
українською мовою, офіційною мовою
митних союзів, членом яких є Україна,
або іншою іноземною мовою міжнародного
спілкування, митні органи вимагають
переклад українською мовою документів,
складених іншою мовою, ніж офіційна
мова митних союзів, членом яких є
Україна, або іншою іноземною мовою
міжнародного спілкування. На виконання
вимог ст. 53 МКУ, 25.04.14 декларанту було
запропоновано надати додаткові
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення, а саме: виписку з
бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(npaйс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Дані вимоги
зазначені у електронному повідомленні
та надіслані декларанту. Декларантом
було повідомлено про відсутність
можливості надати додаткові документи
для підтвердження митної вартості, а
саме інформації біржових організацій
про вартість товару або сировини,
виписку з бухгалтерської документації,
тому митним органом прийнято рішення
від 20.03.14 № 125110000/2014/010011/2 про
коригування митної вартості
відповідно до положень ст.55 МКУ.

В ході судового розгляду представник
відповідача Юрченко М.Ю. підтримав
доводи заперечень на адміністративний
позов, просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Від відповідача - Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві до суду надійшли
письмові заперечення на позов від
10.06.2014року № 05-12/31647-8007, в яких
відповідач позову не визнав і зазначив,
що у Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
відсутні підстави для виплати позивачу
надмірно сплачених коштів, оскільки в
нього відсутній висновок про
повернення надмірно сплачених коштів з
Державного бюджету України. Крім того,
на думку відповідача-2, Головне
управління казначейської служби у м.
Києві є неналежним відповідачем у
даній справі, оскільки Київська
митниця Міндоходів не обслуговується
даним управлінням.

Крім того, Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві просило справу
розглядати за відсутності
представника.

Суд поставив на обговорення питання
щодо заміни відповідача у даній справі,
на що представники позивача
заперечували.

Судом враховано, що кошти, які позивач
просить стягнути з Державного бюджету
України позивач були сплачені саме до
Головного управління казначейської
служби у м. Києві, що підтверджується
даними платіжного доручення від
19.03.2014р. № 6 де у графі "призначення
платежу" зазначено - передоплата за
митне оформлення.

У свою чергу, представник відповідача
підтвердив, що належним відповідачем у
цій справі є саме Головне управління
казначейської служби у м. Києві.

Враховуючи, що наявними у справі
платіжними документами
підтверджується та обставина, що кошти
сплачені саме до відповідача-2, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для заміни відповідача-2.

У судове засідання 25.06.2014 року
відповідач - Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві, повідомлене судом
належним чином про дату час і місце
судового засідання не з'явились, просив
справу розглядати у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, заслухавши
представників позивача та
представника відповідача, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 4 листопада
2013 року ТОВ «ТЕХНОТЕК 2000» укладено з
Компанією «SHANGHAI FLYING HORSE IMP.&EXP. CORP. LTD»,
Китай, зовнішньоекономічний контракт
№Т0411-13, відповідно до умов якого
суб'єкт зовнішньоекономічної
діяльності здійснює на користь ТОВ
«ТЕХНОТЕК 2000» поставку кріпильних
виробів будівельного призначення за
асортиментом та кількістю, вказаними у
комерційних інвойсах.

20.03.2014 року ГОВ «ТЕХНОТЕК 2000» заявлено
до м/п «Східний термінал» Київської
митниці Міндоходів електрону митну
декларацію (надалі - ЕМД), декларацію
митної вартості товару за формою ДМВ-1,
та товаросупровідні документи (надалі -
ТСД) на товар «Вироби з чорних,
некорозійностійких металів, з
різьбою/без різьби в асортименті,
торгівельної марки Baufix», що
класифікуються за товарною позицією 7318
згідно УКТЗЕД.

Того ж дня ЕМД була прийнята до бази
митного органу та зареєстрована за
номером 125110000/2014/005925.

Митна вартість товарів, визначена ТОВ
«ТЕХНОТЕК 2000» в ЕМД №125110000/2014/005925 за
ціною господарської операції, вчиненої
у відповідності до вимог
зовнішньоекономічного контракту від
04.11.2013 №Т0411-13, та становить 147827,21 USD.

На підтвердження обґрунтованості
заявленої ТОВ «ТЕХНОТЕК 2000» у
декларації форми ДМВ-1 митної вартості
товарів, підприємством було подано
митному органу наступні основ
документи: Картка особи, яка здійснює
операції з товарами №125/2013/001660 від
04.03.2014 року, Міжнародна автомобільна
накладна СМR №2551 від 17.03.2014 року,
Міжнародна автомобільна накладна СМR
№2551/1 від 17.03.2014 року, Міжнародна
автомобільна накладна СМR №2551/2 від
17.03.2014 року , Коносамент BSG14010454А від
15.01.2014 року, Рахунок-фактура 13FH4D983 від
13.01.2014 року, Пакувальний лист від 13.01.2014
року, Зовнішньоекономічний контракт
№Т 0411-13 від 04.11.2013 року, Договір про
перевезення Т/20/12, Сертифікат про
походження товару №ССРІТ 125757449 від
22.01.2014 року, Довідка про транспортні
витрати від 15.01.2014 року, Копія митної
декларації відправлення від 14.01.2014
року № 05008875, Swift повідомлення про
переказ грошових коштів за Контрактом
Т/20/12, Проформа інвойса на внесення
передоплати за Контрактом №Т0411-3 від
11.11.2013 року №1-174, Інвойс за транспортне
обслуговування GІ - 15 від 12.02.2014 року.

Позивачем додатково було надано
відповідачу наступні документи: Swift
повідомлення про переказ грошових
коштів за Контрактом Т/20/12, Договір на
транспортно- експедиційне по території
України №10/01-146 від 10.01.2014 року, Прайс
лист компанії виробник, Калькуляція
собівартості продукції виробника,
Експертна довідка ТПП від 06.03.2014 року
№Фц-14/063, Сертифікат Міжнародної
торгової палати КНР №1431ООВО/02064 від
24.01.2014 року , Каталог продукції
виробника, Акт про проведення
фізичного огляду товарів та інших
предметів №9/15-74 від 19.03.2014 року,
Технічні характеристики продукції ,
Платіжне доручення про перерахування
митних платежів №6 від 19.03.2014 року,
Податкова накладна №1 від 21.01.2014 року,
Податкова накладна 2 від 21.01.2014 року,
Платіжне доручення №1 від 21.01.2014 року,
платіжне доручення №119 від 21.01.2014 року ,
Підтвердження номера накладної від
Flying Horse

Проаналізувавши надані до митного
оформлення документи на товар ««Вироби
з чорних, некорозійностійких металів"
відповідачем було встановлено, що у
наданих декларантом до митного
оформлення документах для
підтвердження митної вартості не
містились всі необхідні відомості, а
саме відсутній переклад експортної
декларації, яка була на китайській
мові, що суперечить ст. 254 МК України, а
саме документи, необхідні для
здійснення митного контролю та митного
оформлення товарів, що переміщуються
через митний кордон України при
здійсненні зовнішньоекономічних
операцій, подаються митному органу
українською мовою, офіційною мовою
митних союзів, членом яких є Україна,
або іншою іноземною мовою міжнародного
спілкування, митні органи вимагають
переклад українською мовою документів,
складених іншою мовою, ніж офіційна
мова митних союзів, членом яких є
Україна, або іншою іноземною мовою
міжнародного спілкування.

Декларанту відповідачем було
запропоновано надати додаткові
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення, а саме: виписку з
бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(пpaйс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Дані вимоги
зазначені у електронному повідомленні
та надіслані декларанту.

Оскільки позивачем не було надано
відповідачу додаткові документи для
підтвердження митної вартості, а саме
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини, виписку з
бухгалтерської документації, митним
органом прийнято рішення від 20.03.2014р. №
125110000/2014/010011/2 про коригування митної
вартості.

Рішенням №125110000/2014/010011/2 від 20.03.2014 р.,
митним органом здійснено коригування
заявленої TOB «ТЕХНОТЕК 2000» митної
вартості товарів у сторону збільшення
згідно за резервним методом та
встановлено, що митна вартість товару
«Вироби з чорних, некорозійностійких
металів, з різьбою/без різьби в
асортименті, торгівельної марки Baufix»,
що класифікуються за товарною позицією
7318 згідно УКТЗЕД становить 207826,60 USD.

У зв'язку із неможливістю надати
позивачем відповідачу витребуваний
додатковий документ з інформацією
біржових організацій про вартість
товару або сировини, товар було
випущено позивачем у вільний обіг із
забезпеченням сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантії. Для
забезпечення гарантії позивач 19.03.2014
року доплатив 416000 грн. на депозитний
рахунок митного органу .

Оцінка митної вартості товарів
відповідачем призвела до зайвої
сплати позивачем митних платежів у
загальному розмірі 150276.84 грн.

Непогоджуючись із прийнятим
відповідачем рішенням, позивач
оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відносини, що пов'язані із справлянням
митних платежів регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Згідно з статтею 248 МК України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 МК України).

Відповідно до частин 5, 6, 11 статті 264 МК
України з метою визначення
правильності заповнення поданої
митної декларації та відповідності
доданих до неї документів установленим
вимогам митний орган здійснює
перевірку митної декларації. Митна
декларація приймається для митного
оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Митний орган відмовляє у
прийнятті митної декларації виключно з
таких підстав: митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу; електронна митна
декларація не містить встановлених
законодавством обов'язкових
реквізитів; митну декларацію подано з
порушенням інших вимог, встановлених
цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку
виконання митних формальностей при
здійсненні митного оформлення товарів
із застосуванням митної декларації на
бланку єдиного адміністративного
документа, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
30.05.2012 № 631, передбачено, що при
здійсненні митного оформлення митної
декларації (МД) виконуються такі митні
формальності: перевірка дотримання
строків подання МД (у випадках,
визначених законодавством); перевірка
наявності відміток про завершення
переміщення товарів (у випадках,
визначених законодавством з питань
державної митної справи); контроль
співставлення (автоматизоване
порівняння) даних, які містяться в ЕК МД
(ЕМД), та інших документів, поданих для
митного оформлення; контроль із
застосуванням системи управління
ризиками, в тому числі оцінка ризику за
МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та
ЕДМВ) за допомогою АСАУР; перевірка
правильності класифікації товарів;
перевірка правильності визначення
країни походження товарів; перевірка
дотримання встановлених до
задекларованих товарів заходів
нетарифного регулювання; перевірка
наявності задекларованих товарів у
митному реєстрі об'єктів права
інтелектуальної власності; перевірка
правильності застосування пільг в
оподаткуванні; перевірка правильності
визначення митної вартості товарів.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі статтею 58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Відповідно до статтей 49 і 50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари. Відомості про митну
вартість товарів використовуються,
зокрема, для нарахування митних
платежів.

Згідно з частиною першою статті 52
Митного кодексу України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно з частиною третьою статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного
кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу статті 53 Митного кодексу
України вбачається, що Кодекс містить
вичерпний перелік документів, що
подається декларантом митному органу
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур", якими запроваджено
стандартні правила: на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі;
заохочення доброчесності.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 МК України митний орган під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно частини п'ятої статті 58 МК
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті. При цьому, ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин першої, другої та п'ятої
статті 54, статті 58 МК України надає
підстави для висновку про те, що митний
орган при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 МК України.

Орган доходів і зборів має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, що пов'язують з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють органу доходів
і зборів законно здійснити визначений
законом мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального
додатку до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур встановлено стандартне
правило, що на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства. У випадках, коли
окремі підтверджуючі документи не
можуть бути представлені разом з
декларацією на товари з причин, які
визнані митною службою обґрунтованими,
вона дозволяє подачу таких документів
протягом визначеного періоду часу.

Згідно з частиною третьою статті 54
Митного кодексу України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

В силу приписів частини третьої статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено).

У судовому засіданні встановлено, що в
межах строку дії гарантійних
зобов'язань були надані основні та
додаткові документи, а також відомості,
які підтверджують правильність
числового визначення митної вартості
декларантом за першим методом такого
визначення (за ціною угоди).

Щодо посилань відповідача - 1 на
відсутність перекладу експортної
декларації, поданої позивачем на
китайській мові, у судовому засіданні
судом встановлено, що вказана
декларація була подана на китайській
та англійській мові, що не суперечить
ст. 254 МК України .

Отже, ТОВ «ТЕХНОТЕК 2000» було надано усі
документи достатні та необхідні для
були надані митному органу позивачем
та наявні в матеріалах справи.

Відповідач під час розгляду справи не
повідомив суду жодних обставин та не
надав доказів на підтвердження того, що
позивачем не надано митному органу
достатньої кількості документів на
підтвердження митної вартості товарів,
або, що до декларації внесені
недостовірні або неточні відомості,
або що надані митному органу документи
містили розбіжності.

В даній справі судом також не
встановлено існування яких-небудь
обмежень для визначення митної
вартості задекларованого товару за
ціною договору, наведених у статті 58
Митного кодексу України.

У свою чергу, при наданні декларантом
пакету документів, визначених у статті
53 Митного кодексу України, факт
недостатності інформації, яка б
підтверджувала заявлену митну
вартість за ціною договору органу, який
здійснює митне оформлення і пропуск
товару на територію Україні слід
обґрунтувати і підтвердити
відповідними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного суду України від
29.05.2012 р. і від 11.09.2012р.

Відносно посилання відповідача на
відсутність у поданих документах
інформації біржових організацій про
вартість товару та/або сировини, у
зв'язку з тим, що іншими особами
розмитнювався такий товар за іншою
ціною, суд зазначає наступне.

Сама по собі різниця між вартістю
товару, задекларованого особою та
вартістю подібних (аналогічних)
товарів, що розмитнювались цією ж чи
іншими особами у попередніх періодах,
ще не свідчить про наявність порушень з
боку декларанта і не є підставою для
автоматичного збільшення митної
вартості товарів до показників
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками.

Наявність у відповідача-1 інформації
про те, що заявлена підприємством митна
вартість на товар «Вироби з чорних,
некорозійностійких металів, з
різьбою/без різьби в асортименті,
торгівельної марки Baufix», що
класифікуються за товарною позицією 7318
згідно УКТЗЕД не відповідала цінам, що
склались на такий товар на ринку
імпорту у момент здійснення імпортної
операції, зокрема на основі відомостей
щодо задекларованого товару згідно
вантажних митних декларацій
№125110000/2013/929582, №125110000/2014/001081, №
125110000/2014/000808, № 125110000/2014/000809, №
125110000/2014/000807 не може утворити підстав
для відмови у визнанні заявленої
позивачем митної вартості за основним
методом, оскільки торгові відносини є
різноманітними, здійснюються на
принципах автономії волі та свободи
договору, при цьому безліч обставин
впливають на їх ціну характеристика
товару, виробник, торгова марка, умови і
обсяги поставок, наявність знижок,
зміна кон'юнктури ринку тощо.

Згідно з приписами частини першої
статті 14 «Про ціни і ціноутворення» від
21.06.2012року, під час проведення
експортних (імпортних) операцій у
розрахунках з іноземними суб'єктами
господарювання застосовуються
контрактні (зовнішньоторговельні)
ціни, що формуються відповідно до цін і
умов світового ринку.

Статтею 6 Указу Президента України від
25.08.1994 № 475/94 "Про заходи щодо
запобігання експорту товарів
доходженням з України за цінами, що
можуть розглядатися як демпінгові, та
врегулювання торгових спорів"
встановлено, що при здійсненні
суб'єктами підприємницької діяльності
України експортних та імпортних
операцій безпосередньо або через
зовнішньоторговельного посередника
контрактні (зовнішньоторговельні) ціни
мають відповідати цінам, що склалися чи
складатимуться на відповідний товар на
ринку експорту чи імпорту на момент
здійснення експортної, імпортної
операції-".

Враховуючи все вище зазначене, суд
вважає, що позивачем подано
відповідачу-1 достатній пакет
документів підтвердження кількісних і
вартісних показників імпортованого
товару, повноти і достовірності митної
вартості товару, заявленої позивачем
за першим методом, тому заявлена
позивачем митна вартість товарів за
ціною договору виповідає вимогам ст. 58
Митного кодексу України.

В даній справі судом також не
встановлено існування яких-небудь
обмежень для визначення митної
вартості задекларованого товару за
ціною договору, наведених у статті 58
Митного кодексу України.

Таким чином, суд констатує, що орган
доходів і зборів неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, визначив митну вартість за
резервним методом. У контексті
термінології, що використовується у
статті 162 Кодексу адміністративного
судочинства України, це означає, що
рішення відповідача про коригування
заявленої митної вартості товарів є
протиправним.

Із змісту статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
випливає, що в разі задоволення позову
про визнання протиправним рішення
суб'єкта владних повноважень чи його
окремих положень суд повинен зазначити
про це в судовому рішенні та одночасно
застосувати один із встановлених
законом способів захисту порушеного
права позивача: про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

Аналіз положень статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
надає підстави для висновку, що
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень є юридичною
оцінкою цього рішення, а скасування або
визнання нечинним цього рішення -
способом захисту порушеного права

Отже, рішення про коригування митної
вартості товару №125110000/2014/010011/2 від
20.03.2014 року є протиправним і підлягає
скасуванню.

Відносно вимог про стягнення 150276, 84
грн., суд зазначає наступне.

В даній справі судом встановлено, що
різницю між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом, та
сумою митних платежів, обчисленою
згідно з митною вартістю товарів,
визначеною митним органом, позивач
перерахував до Державного бюджету
України.

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 Порядку
розрахунково-касового обслуговування
через органи Державного казначейства
України митних та інших платежів, які
вносяться до/або під час митного
оформлення, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України,
Державної митної служби України від
24.01.2006 № 25/44, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.01.2006 за
№ 64/11938, для обліку коштів у
національній валюті, що надходять до
митних органів для забезпечення
виконання платниками обов'язків щодо
сплати митних та інших платежів, а
також виконання завдань, покладених на
митну службу України, в органах
Державного казначейства України
застосовуються рахунки відповідно до
Плану рахунків бухгалтерського обліку
виконання державного та місцевих
бюджетів, затвердженого наказом
Державного казначейства України від
28.11.2000 № 119, за балансовим рахунком 3734
"Депозитні рахунки органів стягнення"
(далі - депозитний рахунок 3734),
призначення якого - "облік руху митних
та інших платежів, які сплачуються
до/або під час митного оформлення на
рахунки органів стягнення". Кошти, що
обліковуються за депозитним рахунком
3734, не належать митним органам. Для
зарахування коштів, що вносяться
платниками та громадянами до/або під
час митного оформлення товарів, на
балансі Головного управління
Державного казначейства України (далі -
ГУДК України) у м. Києві відкриваються
депозитні рахунки 3734 на ім'я митних
органів.

В силу пункту 3.1 вказаного Порядку
сплата коштів у національній валюті,
призначених для забезпечення
справляння митних та інших платежів,
здійснюється платниками до/або під час
митного оформлення товарів з рахунків,
відкритих ними в банках, у вигляді
передплати та/або доплати, а також
готівкою через банки на депозитні
рахунки 3734, відкриті на ім'я митних
органів у ГУДК України у м. Києві.

Кошти, що надійшли на депозитні рахунки
3734 митних органів згідно з цим
Порядком, перераховуються митними
органами виключно для здійснення таких
операцій, зокрема, повернення
платникам помилково та/або надміру
сплачених коштів. Розпорядження
коштами, що обліковуються на
депозитних рахунках 3734 митних органів
згідно з цим Порядком, здійснюється
виключно на підставі платіжних
доручень, що оформлені митними
органами в установленому порядку
(пункт 3.3 Положення).

Повернення платникам помилково та/або
надмірно сплачених митних та інших
платежів, що зараховані на депозитні
рахунки митних органів 3734,
здійснюється відповідно до Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 № 618, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за
№ 1097/14364. ГУДК України у місті Києві на
підставі платіжних доручень митних
органів забезпечує перерахування
коштів на банківські рахунки
платників, відкриті в банках (пункт 3.4
Положення).

Так, наказом Державної митної служби
України від 20.07.2007 № 618, зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 25.09.2007
за № 1097/14364, затверджено Порядок
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами. Однак, цей порядок передбачає
механізм добровільного повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету.

Суд зазначає, оскільки рахунок 3734 в
ГУДК України у м. Києві має режим
депозитного, а кошти, які на нього
зараховуються та обліковуються, не
належать митним органам, примусове
виконання рішення суду про повернення
платнику податків надміру сплачених
коштів не може ставитись в залежність
від волі органу доходів і зборів
(митного органу).

З метою дотримання і захисту прав та
інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органу доходів і зборів
суд, керуючись положеннями частини
другої статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за необхідне ухвалити
постанову, згідно з якою стягнути з
Державного бюджету України суму
надмірно сплачених коштів.

Відповідно до пункту 19 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №
845 (у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 30.01.2013 № 45)
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів і їх
перерахування на рахунок, зазначений у
виконавчому документі про стягнення
надходжень бюджету або у заяві про
виконання рішення про стягнення
надходжень бюджету, здійснюються
органами Казначейства з відповідного
рахунка, на який такі кошти зараховані,
шляхом оформлення розрахункових
документів.

Згідно з пунктом четвертим частини
другої статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
стягнення з відповідача коштів.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що позов є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов
задовольнити.

2. Визнати протиправним і скасувати
рішення Київської митниці Міндоходів
№125110000/2014/010011/2 від 20.03.2014 року про
коригування митної вартості товарів.

3. Стягнути з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби в м.
Києві на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Технотех
2000» () кошти у сумі
1500276(сто п'ятдесят тисяч двісті
сімдесят шість) грн. 84 коп.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Технотех
2000» () судовий збір у
сумі 373 (триста сімдесят три) грн. 63 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 01 липня 2014 р.