Справа № 813/4558/13-а
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/4558/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування припису, -
Суть справи.
До Львівського окружного
адміністративного суду звернулася
ОСОБА_3 (далі - позивач) з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області (далі -
відповідач, Інспекція ДАБК), в якому
- визнати протиправним та скасувати
припис № 18ш від 04.02.2013 року про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил;
- визнати протиправною та скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення №
1ш/182-ф від 29.05.2013 року, якою на ОСОБА_3
накладено штраф у розмірі 5100,00 грн. за
вчинення адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 1 ст.
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що припис про знесення
надбудови до другого поверху та
прибудови до квартири АДРЕСА_1,
винесений Інспекцією ДАБК за
результатами перевірки, є крайнім та
найсуворішим засобом реагування,
застосований до позивача
необґрунтовано та незаконно. Оскільки
ж припис є необґрунтованим, то і
постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності за
невиконання вимог такого припису теж є
протиправною та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав викладених у письмовому
запереченні, вважає дії Інспекції ДАБК
з проведення перевірки правомірними, а
винесений за результатами перевірки
припис про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності
законними та обґрунтованими. Відтак,
просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Суд, заслухав пояснення представників
сторін, з'ясував обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги і
заперечення та ті, які мають інше
значення для вирішення справи, повно,
всебічно та об'єктивно дослідив докази
у справі, та -

в с т а н о в и в :

Інспекцією ДАБК у Львівській області,
на підставі звернення Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил щодо
самовільної надбудови та прибудови до
квартири № 2 по вул. Весняній у м. Львові
про що складено акт № 10ш від 18.01.2013 року,
в якому зазначено, що за відповідною
адресою здійснено прибудову та
надбудову до існуючого житлового
приміщення /а.с.8/.

За результатами перевірки інспектором
ДАБК винесено припис № 18ш від 04.02.2013
року про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил, яким
зобов'язано ОСОБА_3 в 90-денний термін з
дня отримання даного припису здійснити
знесення надбудови до другого поверху
та прибудови до квартири АДРЕСА_1 /а.с.11/.

Чергову позапланову перевірку
дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
Інспекцією ДАБК проведено 20.05.2013 року,
про що складено акт № 68ш. За
результатами перевірки встановлено, що
ОСОБА_3 не виконано вимоги припису № 18ш
від 04.02.2013 року, не усунуто істотного
порушення, не знесено самовільну
прибудову та надбудову до квартири
АДРЕСА_1, чим порушено абз 3 п. 14
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 553 від 23.05.2011 року "Про затвердження
порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю"
/а.с.9/.

Також, Інспекцією ДАБК прийнято
постанову по справі про
адміністративне правопорушення №
1ш/182-ф від 29.05.2013 року, якою встановлено,
що ОСОБА_3 не виконала вимог припису №
18ш від 04.02.2013 року, чим порушила абз. 3 п.
14 Постанови Кабінету Міністрів України
№ 553 від 23.05.2011 року "Про затвердження
порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю",
та накладено штраф за це порушення,
згідно з ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, у розмірі 5100,00
грн. /а.с.10/.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів, згідно з ч. 2
цієї ж статті, можуть бути оскаржені
будь-які рішення, дії чи бездіяльність
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Правові та організаційні засади
здійснення архітектурної діяльності
визначає Закон України від 20.05.1999 № 687-XIV
«Про архітектурну діяльність», який
спрямований на формування
сприятливого життєвого середовища,
досягнення естетичної виразності,
економічної доцільності і надійності
будинків, споруд та їх комплексів.

Відповідно до ст. 9 цього закону
будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності визначає
Закон України від 17.02.2011 року № 3038-VI "Про
регулювання містобудівної діяльності"
(далі - Закон № 3038-VI), який спрямований
на забезпечення сталого розвитку
територій з урахуванням державних,
громадських та приватних інтересів.

Частиною 1 ст. 34 Закону № 3038-VI
передбачено, що замовник має право
виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
або її територіальному органу (далі -
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю) за
місцезнаходженням об'єкта будівництва
- щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. Форма повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт та порядок його подання
визначаються Кабінетом Міністрів
України;

2) реєстрації відповідною інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю декларації про початок
виконання будівельних робіт - щодо
об'єктів будівництва, що належать до I-III
категорій складності;

3) видачі замовнику відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності.

Таким чином, законодавством у сфері
містобудівної діяльності передбачено,
що виконання будівельних робіт повинно
супроводжуватися виготовленням та
затвердженням проектної документації,
отриманням дозволу на виконання
будівельних робіт, чи реєстрацією
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Закону № 3038-VI
посадові особи інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають, зокрема, право:

1) безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів;

2) складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону;

3) видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо:

а) усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
реєстрації декларації про початок їх
виконання або дозволу на виконання
будівельних робіт.

Також, згідно з підп. 3 п. 11 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року,
посадові особи інспекції під час
здійснення архітектурно-будівельного
контролю мають право видавати
обов'язкові для виконання приписи щодо:
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил;
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Згідно з ч 1 ст. 38 Закону № 3038-VI у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.

Позивач не заперечує, що створення
об'єкта архітектури відбувалося без
виготовлення та затвердження
проектної документації, також без
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт та без реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт, однак стверджує, що
здійснена ним прибудова відповідає
будівельним нормам, немає відхилень
від хоч і не затвердженого проекту та
не суперечить суспільним інтересам.

На підтвердження такої позиції позивач
надав суду:

- свідоцтво про право власності
ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 загальною
площею 30,5 кв.м /а.с.117/;

- заяву ОСОБА_4, яка проживає за
адресою в. АДРЕСА_2 не заперечує проти
реконструкції з надбудовою та
прибудовою до АДРЕСА_1 /а.с.127/;

- звіт про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій
житлового будинку АДРЕСА_1 від 2013 року
підготовлений ФОП ОСОБА_5, згідно з яким
за результатами проведення технічного
обстеження об'єкта встановлено його
відповідність вимогам надійності і
безпечної експлуатації і можливість
його безпечної експлуатації /а.с.104-109/;

- сертифікат компетентності
фахівця з неруйнівного контролю НОМЕР_1
від 22.11.2011 року виданий ОСОБА_5 /а.с.116/;

- технічний паспорт від 17.08.2011 року
на приватизовану квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 30,5 м /а.с.96-99/;

- проект реконструкції з
надбудовою та прибудовою квартири
АДРЕСА_1 /а.с.119-126/;

- технічний паспорт від 01.08.2013 року
на приватизовану квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 79,7 кв.м /а.с.100-103/;

- рішення Франківського районного
суду м. Львова у справі № 465/9424/13-ц від
20.12.2013 року про визнання за ОСОБА_3 права
власності на самочинно
реконструйовану квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 79,7 кв.м. Згідно з
відміткою рішення не оскаржено та
набрало законної сили /а.с.65-67/.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав жодних доказів
того, що прибудову здійснено з
відхиленням від вимог будівельних норм
і правил, чи порушено права інших осіб
та інтереси суспільства, а також
доказів наявності невідповідності
санітарно-технічним вимогам і правилам
експлуатації, що вплине на міцність і
безпечність цього об'єкта.

На противагу позиції відповідача,
позивач надав суду докази того, що
здійснена ним прибудова, відповідає
будівельним нормам, не суперечить
суспільним інтересам та узаконена
згідно з рішенням суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 Цивільного
кодексу України № 435-IV від 16.01.2003 р. (далі
- ЦК України), у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення норм і
правил суд, за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування, може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила будівництво,
провести відповідну перебудову.

Таким чином, для знесення об'єкта
самочинного будівництва необхідна
наявність певних умов, а саме: істотне
відхилення від проекту, суперечність
суспільним інтересам або порушення
права інших осіб, істотне порушення
будівельних норм і правил, а також
неможливість проведення відповідної
перебудови або відмова особи від такої
перебудови. Необхідність знесення
самочинного будівництва закон пов'язує
саме з цими обставинами.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.09.2012 року "Про
застосування судами ст. 376 Цивільного
Кодексу України (про правовий статус
самочинного будівництва)" відхилення
від проекту забудови об'єкта
нерухомості або від вимог будівельних
норм і правил, які не є істотними, не
порушують прав інших осіб та інтересів
суспільства, не суперечать
санітарно-технічним вимогам і правилам
експлуатації, не впливають на міцність
і безпечність цього об'єкта (зокрема,
відхилення у внутрішньому плануванні
зі збереженням чи незначним
відхиленням від установленого
проектом розміру житлової площі,
незначна зміна його зовнішніх
габаритів, місця розташування тощо), не
можуть бути підставою для задоволення
вимог про перебудову чи про знесення
об'єкта нерухомості.

Оскільки у даній справі оспорюється
рішення прийняте відповідачем,
суб'єктом владних повноважень, суд
відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС
України, перевіряє чи прийнято
(вчинено) воно: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

В ситуації що склалася, суд вважає
недостатньо обґрунтованим
застосування суб'єктом владних
повноважень до відповідача крайнього,
на переконання суду, заходу реагування
- зобов'язання знести об'єкт
самочинного будівництва, адже сам факт
проведення самовільного будівництва,
на думку суду, не може вважатися
істотним порушенням будівельних норм і
правил, з врахуванням також того, що
самочинне будівництво в подальшому
узаконене позивачем.

Оскільки суд вважає припис
необґрунтованим та таким, що слід
скасувати, постанова Інспекції ДАБК №
1ш/182-ф від 29.05.2013 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 за невиконання вимог припису №
18ш від 04.02.2013 року теж підлягає
скасуванню як протиправна.

Враховуючи фактичні обставини справи
та норми чинного законодавства, суд
дійшов висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог та про
задоволення адміністративного позову
повністю.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягають відшкодуванню з Державного
бюджету України понесені позивачем
судові витрати у виді судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та
скасувати припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області 18ш від 04.02.2013 року.

3. Визнати протиправною та
скасувати постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області № 1ш/182-ф
від 29.05.2013 року.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 АДРЕСА_1)
судові витрати в сумі 34,41 грн.

Постанову може бути оскаржено, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні оголошено вступну
те резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано о 17:00 год. 01.07.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.