Справа № 804/5610/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 травня 2014 р. Справа № 804/5610/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний банк "Новий" до
Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерний комерційний банк "Новий"
(далі-ПАТ "АКБ "Новий", позивач)
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, у якому просить:

визнати протиправним та скасувати
рішення Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області від 07 квітня 2014 року №12239087 про
відмову ПАТ "АКБ "Новий" у державній
реєстрації прав та їх обтяжень;

зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області скасувати запис про реєстрацію
у Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно права власності ОСОБА_2
на будівлі та споруди виробничої бази,
розташованої у АДРЕСА_1;

зобов'язати Реєстраційну службу
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області зареєструвати за ПАТ "АКБ
"Новий" право власності на будівлі та
споруди виробничої бази, розташованої
у АДРЕСА_1.

В обґрунтуванні позовних вимог,
позивач зазначає, що 20.03.2014р. ПАТ "АКБ
"Новий" звернувся до відповідача із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень для проведення державної
реєстрації, скасування державної
реєстрації у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно права
власності ОСОБА_2 на будівлі та споруди
виробничої бази, розташованої у
АДРЕСА_1, надавши до неї усі передбачені
законом документи, зокрема рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11.02.2014р., проте відповідач
протиправно та необгрунтовано
відмовив у проведенні реєстраційних
дій.

Позиція відповідача, відображена у
запереченнях на позовну заяву, полягає
у безпідставності заявлених вимог.
Відповідач зазначає, що ПАТ "АКБ "Новий"
звернувся до реєстраційного органу з
заявою про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, де не зазначив,
яке речове право повинно бути
скасоване, не визначив власника
речового права та об'єкт нерухомого
майна право на яке скасовується.
Заявник зазначив лише підставу для
скасування - Рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області № 22-ц/774/2085/14
від 11.02.2014р. Так, позивачем подана заява
з недотриманням вимог Наказу
Міністерства юстиції України від 17.04.2012
року № 595/5.

Дослідивши чинне на момент виникнення
спірних правовідносин законодавство
та матеріали справи, судом з'ясовано
наступне.

27.08.2012р. ПАТ «АКБ «НОВИЙ» видано
свідоцтво, яким приватний нотаріус
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_3
посвідчила, що позивачу належить на
праві власності майно, що складається
з: будівлі та споруди виробничої бази,
загальною площею 2 168, 8 квадратних
метрів, розташовані за адресою:
АДРЕСА_2, що належало ОСОБА_4.

Правовстановлюючим документом на
будівлі та споруди виробничої бази є
рішення Дніпровського районного суду
міста Дніпродзержинська від 22.05.2009 року
по справі № 2-340/09, яке зареєстровано
Обласним комунальним підприємством
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» 13.10.2009 року та записано
в реєстрову книгу за № 6, за реєстровим
№ 791, що підтверджується Витягом серії
ССР № 705417, виданим Обласним
комунальним підприємством
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» 13.10.2009 року за № 24112609
під реєстровим № 14979124.

27.08.2012р. ПАТ «АКБ «НОВИЙ» також отримано
свідоцтво, яким приватний нотаріус
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу, ОСОБА_3
посвідчила, що позивачу належить на
праві власності майно, що складається
з: будівлі та споруди виробничої бази,
загальною площею 4 814, 6 квадратних
метрів, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1, що належало ОСОБА_4.

Правовстановлюючим документом на
будівлі та споруди виробничої бази є
рішення Дніпровського районного суду
міста Дніпродзержинська від 22.05.2009 року
по справі № 2-340/09, яке зареєстровано
Обласним комунальним підприємством
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» 13.10.2009 року та записано
в реєстрову книгу за № 6, за реєстровим
№ 834, що підтверджується Витягом серії
ССР № 705418, виданим Обласним
комунальним підприємством
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» 13.10.2009 року за № 24113439
під реєстровим № 12122844.

Відповідно до статті 182 Цивільного
кодексу України право власності на
будівлі та споруди виробничих баз
підлягає державній реєстрації.

Позивач, звернувшись до Обласного
комунального підприємства
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» для реєстрації свого
права власності, з'ясував, що 18 жовтня
2011 року ухвалою Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
було накладено арешт на спільну
сумісну власність подружжя в
забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про розподіл спільної сумісної
власності подружжя.

14 вересня 2012 року рішенням
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська по справі № 2-1905/11
було задоволено в повному обсязі
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
розподіл спільної сумісної власності
подружжя.

Даним рішенням суд вирішив розділити в
рівних частках спільне майно подружжя
і виділити в натурі ОСОБА_2:

-автомобіль марки Шевролет Нива;

-холодильник «Індезіт»;

-телевізор «Панасонік»;

-будівлі і споруди виробничої бази,
загальною площею 4 814, 6 кв. м.,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1; з
подальшою реєстрацією Обласним
комунальним підприємством
«Дніпродзержинське бюро технічної
інвентаризації» за нею права власності
на зазначений об'єкт нерухомості в
Держаному реєстрі прав.

Також суд вирішив ОСОБА_4 виділити в
натурі:

-автомобіль марки АУДІ А6;

-телевізор «LG»;

-комп'ютер «LG»;-

-пральну машгіну «Бош»;

-будівлі і споруди виробничої бази,
загальною площею 2 168, 8 кв. м.,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

ПАТ «АКБ «Новий» звернувся до
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська з заявою про
скасування заходів забезпечення
позову по справі № 2-1905/11 за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розподіл спільної
сумісної власності подружжя.

06.12.2012 року ухвалою Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська в
задоволенні заяви АКБ «НОВИЙ» про
скасування заходів забезпечення
позову - відмовлено.

08.04.2013 року ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області ухвалу
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 06 грудня 2012 року
було скасовано та справа була
повернута до суду першої інстанції для
перегляду заяви позивача про
скасування заходів забезпечення
позову ОСОБА_2

17.06.2013 року ухвалою Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
задоволено заяву АКБ «НОВИЙ» і
скасовано заходи забезпечення позову
ОСОБА_2 в частині накладення арешту на
будівлі і споруди виробничої бази за
адресою: АДРЕСА_2; та в частині
накладення арешту на будівлі і споруди
виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1.

23.07.2013 року ухвала Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 17 червня 2013 року про скасування
заходів забезпечення позову набрала
законної сили.

15.08.2013 року ПАТ «АКБ «НОВИЙ» звернувся
до Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на
будівлі і споруди виробничої бази за
адресою: АДРЕСА_2; та будівлі і споруди
виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1.

16.08.2013 року позивач зареєстрував своє
право власності на будівлі та споруди
виробничої бази, що розташовані:
АДРЕСА_2.

Разом з тим, рішенням державного
реєстратора Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області № 5059705 від 16.08.2013р. ПАТ «АКБ
«Новий» було відмовлено у проведенні
державної реєстрації прав та їх
обтяжень державного реєстратора прав
на нерухоме майно у зв'язку з тим, що
право власності на будівлі та споруди
виробничої бази, що розташовані:
АДРЕСА_1 вже зареєстровано у Державному
реєстрі речових прав за іншим
власником.

11 лютого 2014 року рішенням Апеляційного
суду Дніпропетровської області по
справі № 22-ц/774/2085/14 апеляційну скаргу
ПАТ "АКБ "Новий" - задоволено, рішення
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 14 вересня 2012
року в частині розподілення між ОСОБА_2
та ОСОБА_4 в рівних частках спільного
майна подружжя - скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
розподілення між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в
рівних частках спільного майна
подружжя, яке складається з будівель та
споруд виробничої бази, розташованої у
АДРЕСА_2, та будівель і споруд
виробничої бази, розташованої у
АДРЕСА_1; виділення ОСОБА_2 в натурі
будівель та споруд виробничої бази,
розташованої у АДРЕСА_1, з подальшою
реєстрацією Обласним комунальним
підприємством «Дніпродзержинське бюро
технічної інвентаризації» за нею права
власності на зазначений об'єкт
нерухомості в Державному реєстрі прав;
виділення ОСОБА_4 в натурі будівель та
споруд виробничої бази, розташованої у
АДРЕСА_2 -відмовлено.

20.03.2014 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень для
проведення державної реєстрації,
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень на будівлі і споруди
виробничої бази, що розташована у
АДРЕСА_1 (реєстровий №5901625), надавши до
зазначеної заяви копію рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11.02.2014 року.

07.04.2014 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області Дудник С.В. видано рішення №
12239087 про відмову ПАТ «АКБ «Новий» у
державній реєстрації, скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень на
будівлі та споруди виробничої бази, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись із винесеним
відповідачем рішенням, позивач
звернувся до суду із даним позовом.

Стаття 41 Конституції України закріплює
принцип непорушності права приватної
власності. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності.

Державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (п. 28
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України №868 від 17.10.2013р.).

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» N 1952-IV
від 01.07.2004р., у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Відповідно до положень ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» N 1952-IV від 01.07.2004р., державна
реєстрація прав проводиться, зокрема,
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили та інших документів, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень визначається Кабінетом
Міністрів України у затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011р. №703 «Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі - Порядок).

Відповідно до п.67 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
N 703 від 22.06.2011р. (втрата чинності від
11.02.2014р.) - для проведення державної
реєстрації обтяжень речових прав на
нерухоме майно документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення обтяжень таких речових
прав, є, зокрема, рішення суду щодо
обтяження речових прав на нерухоме
майно, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 26, 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
N 703 від 22.06.2011р., для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.
Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, зокрема, є рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Аналогічні правові положення містить
п. 37 Порядку державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень і
Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№868 від 17.10.2013р.

Згідно із ст. 26 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» N 1952-IV
від 01.07.2004р., записи до Державного
реєстру прав вносяться на підставі
прийнятого рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень.У разі
скасування на підставі рішення суду
рішення про державну реєстрацію прав
до Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав.

Порядок ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1141, у
пункті 41 закріпив, що державний
реєстратор вносить записи до
Державного реєстру прав про скасування
державної реєстрації прав у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду
заяв про внесення змін до записів,
внесення записів про скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень та
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 12.12.2011р. №3502/5,
передбачено, що для внесення записів
про скасування державної реєстрації
прав, скасування записів Державного
реєстру прав, заявник подає рішення
суду про скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили.

Частиною другою статті 26 чинної
редакції Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено
внесення до Державного реєстру прав на
нерухоме майно запису про скасування
державної реєстрації прав у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення про державну реєстрацію прав.

Відтак рішення суду першої інстанції
про визнання права власності на
нерухоме майно, що набрало законної
сили, є належною правовою підставою для
внесення запису до Державного реєстру
прав про реєстрацію такого права.

Заявник, подавши заяву про скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, не
врахував, що відповідно до п. 41 Порядку
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
Постановою КМУ від 26.10.2011р. №1141, особа
повинна надати рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора щодо реєстрації права
власності, що набрало законної сили.

Таким чином, діючим законодавством
закріплено, що скасування запису про
реєстрацію права власності можливе
лише у випадку скасування рішення
державного реєстратора про реєстрацію
права власності. Рішенням Апеляційного
суду Дніпропетровської області було
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_2 щодо
розподіленнями між зазначеними
особами в рівних частках спільного
майна подружжя, однак даним судовим
рішенням не було скасовано рішення
державного реєстратора щодо
реєстрації права власності за ОСОБА_2
на будівлі та споруди виробничої бази,
що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення
винесено правомірно, тому позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
банк "Новий" задоволенню не пілягають.

Керуючись ст. 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Копію постанови направити сторонам у
справі.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А.
Барановський