Справа № 2-а-5067/11/2414
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-5067/11/2414
Головуючий у 1-й інстанції: Ярема Л. В.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях на постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 26 грудня 2011 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду в м. Чернівцях, в якому
просив визнати незаконними діяння
(бездіяльність та відмову) управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Чернівці
щодо нарахування і виплати несплаченої
державної соціальної допомоги, як
дитині війни у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
19.02.2011 р. по теперішній час, та в
нарахуванні та виплаті додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, а також щодо нарахування та
виплати доплати за понаднормативний
стаж; зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м.Чернівці
нарахувати та виплатити йому, як дитині
війни недоплачену щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
передбаченою ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з 19
лютого 2011 р. по теперішній час, з
подальшим нарахуванням та виплатою, з
врахуванням виплачених за цей період
коштів згідно постанови Кабінету
Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р.;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м.Чернівці здійснити перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 30% від
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з дотриманням правових
позицій ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи і з
урахуванням ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 01.11.2010 року, з
урахуванням проведених виплат;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м.Чернівці здійснити перерахунок
доплати за понаднормативний стаж
роботи (31 рік) у відповідності до ч. 2 ст.
56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»та здійснити відповідні
виплати з 19.02.2011 року.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 26 грудня 2011 року
позов задоволено: визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Чернівці
щодо ненарахування і невиплати
щомісячної соціальної допомоги у
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, щодо відмови у виплаті
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком у відповідності до ст.51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а також щодо відмови в нарахуванні та
виплаті доплати за понаднормативний
стаж відповідно до ч.2 ст.56 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_2 з 18
квітня 2011 року; зобов'язано управління
Пенсійного Фонду України в м.Чернівцях
донарахувати та виплатити у
відповідності до вимог ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" від 18.11.2004 року ОСОБА_2 державну
соціальну допомогу "Діти війни" у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
визначеної ст. 28 Закону України " Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період з 18 квітня 2011
року по день втрати права на таку
допомогу, з урахуванням виплачених сум;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Чернівці здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у відповідності до ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої встановлено ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", починаючи з
18.04.2011 року по день втрати права на таку
допомогу, з урахуванням раніше
здійснених виплат; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівці здійснити нарахування
ОСОБА_2 доплати до пенсії за
понаднормовий стаж роботи (31 рік)
відповідно до ч.2 ст.56 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", починаючи
з 18.04.2011 року, з урахуванням раніше
здійснених виплат.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, які
мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, у
судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 26 грудня 2011 року - без змін,
виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивачка
відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 1
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" має статус дитини війни, що
підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообовязкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обовязку нараховувати та
сплачувати позивачу підвищення до
пенсії, передбачене статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Також безпідставним є посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування встановленого дітям
війни підвищення пенсії, оскільки
реалізація особою права, що повязане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Крім того, позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2-ї категорії та
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Чернівці,
отримує пенсію відповідно до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно ст.51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
другої категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Позивач звернувся до управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Чернівці із
заявою про перерахунок і виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах, встановлених ст.51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
однак листом від 19.08.2011 року відповідач
відмовив у здійсненні перерахунку та
виплаті пенсії у зазначених розмірах.

Відмова була мотивована тим, що
відповідачем здійснювалось
нарахування та виплата додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
позивачеві як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
2-ї категорії, відповідно до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка
встановлена у розмірі 15% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. У такому розмірі і
виплачувалась відповідачем додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
позивачеві.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

П.28 розділу II "Внесення змін до деяких
законодавчих актів України" Закону
України "Про Державний бюджет на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" викладено в
такій редакції: особам, віднесеним до
категорії 2, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначається
на момент виплати додаткової пенсії
згідно із законом про Державний бюджет
України і не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

22.05.2008 року рішенням Конституційного
Суду України у справі №10-рп/2008 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України положення п.28 розділу II
"Внесення змін: до деяких законодавчих
актів України" Закону України "Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України". У п.5 резолютивної
частину цього рішення Конституційного
Суду України зазначено, що вони
втрачають чинність з дня його
ухвалення Конституційним Судом
України, тобто з 22.05.2008 року. У цьому
рішенні Конституційним Судом України
сформовано правову позицію, яка
полягає в тому, що законом про
Держбюджет не можна вносити зміни до
інших законів, зупиняти їх дію чи
скасовувати їх, оскільки це призводить
до обмеження прав і свобод людини і
громадянина.

Рішення Конституційного Суду України
мають преюдиційне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними. Положення Законів
України, визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України
відповідного рішення. Рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковими для виконання на
території України.

Таким чином, відновлено дію ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в редакції,
яка діяла до внесення до неї змін
Законом України "Про Державний бюджет
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", згідно з
положеннями якої особам, віднесеним до
другої категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.І ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно- правого акта, який би
визначав розмір мінімальної пенсії за
віком, немає. Ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування" встановлено, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок-20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Суд не приймає до уваги положення ч.З
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", якою передбачено, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абз.І ч.І цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого розміру
мінімальної пенсії за віком не є
підставою для відмови реалізації
позивачем конституційного права та
гарантії на отримання щомісяної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
2-ї категорії, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

При цьому, слід також зазначити, що
згідно з вимогами ч.З ст.67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка
набрала чинності 31.10.2006 року у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність підвищується розмір
додаткової пенсії, визначений
відповідно до ст.51 цього Закону.

Таким чином, зважаючи на викладене,
колегія суддів вважає вимоги позивача
щодо визнання відмови у виплаті
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком у відповідності до ст.51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
18 квітня 2011 року, правомірними,
висновок суду першої інстанції про їх
задоволення правильним, а доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернівцях, - залишити без задоволення, а
постанову Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 26 грудня 2011 року, -
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.