Справа № 826/4531/14
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1 П О С Т А Н О В А
28 травня 2014 року 12:26 год.
№826/4531/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Костенка Д.А.,
за участю секретаря судового засідання
представників: позивача - Поповича Л.В.,
відповідача - Єрьоменка Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" (далі -
ДГТО "Південно-Західна заліз-ниця") до
Сумського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
(далі - Сумський прикордонний загін) про
скасування поста-нови №3/14 від 03.03.2014,
ДГТО "Південно-Західна залізниця"
просить суд скасувати постанову
Сумського при-кордонного загону №3/14
від 03.03.2014 про накладення штрафу в
Під час розгляду справи представник
позивача підтримав позов. Позов
обґрунтовано відсутністю у залізниці
вини у вчиненні правопорушення,
ОСОБА_3 згідно із ст. 1 Закону України
від 10.01.2002 №2920-III "Про відпо-відальність
перевізників під час здійснення
міжнародних пасажирських перевезень"
(далі - Закон №2920) перевірив перед
початком міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
проїзного документа та паспорту гр.
Російської Федерації. Позивач
стверджує, що відповідач проігнорував
вимоги ч. 2 ст. 221 Закону України "Про
залізничний транспорт", якою
передбачено, що перевізник перевіряю
наявність у пасажира паспортного
документа, або документа, що його
Представник відповідача не визнав
позов, надав письмові заперечення, в
яких просить відмовити в його
задоволенні з підстав правомірності
застосування до позивача штрафу, з
огляду на порушення ним ст. 1 Закону
№2920, оскільки не перевірено перед
початком пере-везення наявність у
пасажира - гр. Російської Федерації
ОСОБА_5 документа, що дає право на
перетин Державного кордону України,
передбачений ст. 1 Угоди між Урядом
Росій-ської Федерації та Урядом
України про безвізові поїздки громадян
Російської Федерації та України від
16.01.1997 (далі - Угода) та Додатком 1 до цієї
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дій-шов висновку про відсутність
підстав для задоволенні позову,
Судом встановлено, що постановою
першого заступника начальника
Сумського при-кордонного загону №3/14
від 03.03.2014 про правопорушення, пов'язане
зі здійсненням пере-візником
міжнародних пасажирських перевезень,
на позивача накладено штраф у розмірі
8500 грн. за порушення ч. 1 ст. 1 Закону №2920,
яке виявилося у тому, що перевізник не
пе-ревірив перед початком міжнародного
пасажирського перевезення наявність у
пасажира - гр. Російської Федерації
ОСОБА_5 документів, необхідних для
в'їзду до держави прямування.
Також судом встановлено, що дана
постанова прийнята відповідачем за
результатами розгляду протоколу від
15.02.2014 №531256 про правопорушення,
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень,
складеного відносно суб'єкта
господа-рювання перевізника - ДГТО
"Південно-Західна залізниця".

У протоколі зазначено про те, що
перевізником не виконано обов'язок
перевірити пе-ред початком
міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, що призвело до спроби
перевезення 15.02.2014 о 18:58 рейсом №42 за
маршрутом "Київ-Москва" у пункті
контролю "Хутір-Михайлівський" без
необхідних документів для в'їзду до
держави прямування одного пасажира, а
саме: гр. Російської Федерації ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який намагався перетнути
Державний кордон України по
ксеро-копії паспортного документа.

Протокол складено у присутності
представника перевізника - ОСОБА_6, який
під підпис ознайомлений зі змістом
протоколу та 15.02.2014 отримав його
примірник. Зауважень на протокол не
надходило.

Також у протоколі зазначено двох
свідків правопорушення: ОСОБА_5 і
ОСОБА_7, які засвідчили своїми
підписами.

У письмових поясненнях від 15.02.2014, що
додаються до протоколу, провідник
ваго-ну №9 ОСОБА_6 зазначив, що при
посадці в поїзд №42 відправленням з
Києва 15.02.2014 у вагоні №9 пасажиром місця
№6 належні документи (паспорт) за межі
України йому пред'являвся згідно ст. 221
Закону України "Про залізничний
транспорт". Куди дівся паспорт цього
громадянина він не знає, останній
пред'явив ксерокопію.

У письмових поясненнях від 15.02.2014
ОСОБА_5 зазначив, що 15.02.2014 у м.Києві
купив квитки на поїзд №42 вагон №9 місце
№6. Касир не просив паспорт і видав
квиток. Провідник перевірив квиток і
сказав місце, не вимагавши паспорт. Як
би перевірив, то він звернувся б до
начальника поїзду, і як би начальник
пояснив ситуацію, то не сів би в поїзд,
так як його документи були втрачені і
мама (ОСОБА_7М.) привезла з Росіїкопію
паспорту, з прокуратури документи, що
він безвісно відсутній на території
Росії , свідоцтво про народження,
проф.квиток, медичну довідку з
фотокарткою.

У письмових поясненнях від 15.02.2014
ОСОБА_7 зазначила, що вона з сином
(ОСОБА_5) в м. Києві в касі придбали
квитки без пред'явлення паспорту на
поїзд №42 вагон №9 місце №8. Провідник
вагону вимагав квитки і повідомив
місця, але не вимагав паспорту. Як би
були перевірені документи, ми б не сіли
у вагон і не були б зняті з поїзду.

Дослідивши надані сторонами докази,
суд дійшов висновку про доведеність
обставин, встановлених відповідачем
при розгляді справи про правопорушення
ДГТО "Південно-Західна залізниця",
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень,
та викладених у постанові №3/14 від
03.03.2014.

Абзацом 2 ст. 3 Закону України від 04.07.1996
№273/96-ВР "Про залізничний транс-порт"
(далі - Закон №273/96) визначено, що
нормативні документи, які визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту загального користування,
безпеки руху, охорони праці,
забезпечення громадського порядку,
перетину залізничних колій, іншими
видами транспорту і комунікаціями,
пожежної безпеки, санітарні норми і
правила на залізничному транспорті
України, є обов'язковими для всіх
юридичних і фізич-них осіб на території
України.

Статтею 221 цього Закону визначено, що
під час перевезення у міжнародному
заліз-ничному сполученні пасажир
зобов'язаний мати належним чином
оформлені документи, необхідні для
в'їзду до держави прямування, держав за
маршрутом слідування, та пред'явити їх
перевізникові на його вимогу (ч. 1).
Перевізник при перевезенні пасажира у
міжнародному залізничному сполученні,
крім обов'язків, передбачених статтею 22
цього Закону, зобов'яза-ний до початку
такого перевезення перевірити
наявність у пасажира паспортного
документа, що посвідчує особу
пред'явника, або документа, що його
замінює, та відмовити у перевезенні
пасажиру, який на його вимогу не
пред'явив необхідні документи (ч. 2).

Згідно з ч. 3 ст. 221 цього Закону за
невиконання обов'язку перевірити перед
початком перевезення пасажира у
міжнародному залізничному сполученні
наявність у нього докумен-тів,
зазначених у частині другій цієї
статті, що призвело до перевезення чи
спроби переве-зення пасажира через
державний кордон України без
необхідних документів, перевізник несе
відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ст. 1 Угоди громадяни
держави однієї Сторони можуть
в'їжджати, виїжджати та пересуватися
територією держави іншої Сторони без
віз з дотриманням правил перебування,
що діють в цій державі, по документах,
що посвідчують особу і підтверджують
громадянство, зазначених у Додатках 1
та 2 до цієї Угоди.

Додатком 1 до цієї Угоди (з урахуванням
змін, затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 08.08.2007 №1034 "Про
затвердження Угоди (у формі обміну
нотами) між Кабінетом Міністрів
України та Урядом Російської Федерації
про внесення змін до Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про безвізові поїздки громадян України
і Російської Федерації від 16 січня 1997
року") визначено перелік документів
гро-мадян Російської Федерації для
в'їзду, виїзду, перебування і
пересування територією України

1. Паспорт громадянина Російської
Федерації.

2. Паспорт громадянина Російської
Федерації, що посвідчує особу
громадянина Російської Федерації за
межами Російської Федерації.

3. Дипломатичний паспорт.

4. Службовий паспорт.

5. Свідоцтво про народження (для дітей
віком до 14 років) із зазначенням
належності до громадянства Російської
Федерації.

6. Паспорт моряка (посвідчення особи
моряка) - за наявності суднової ролі або
витягу з неї.

7. Свідоцтво на в'їзд (повернення) у
Російську Федерацію (тільки для
повернення у Російську Федерацію).

8. Льотне свідоцтво члена екіпажу
повітряного судна.

Частиною 1 ст. 1 Закону №2920 встановлено,
що підприємства (їх об'єднання),
устано-ви, організації, фізичні
особи-підприємці, які здійснюють
міжнародні пасажирські переве-зення
(далі - перевізники), за невиконання
обов'язку перевірити перед початком
міжнарод-ного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, транзиту, що
призвело до перевезення чи спроби
перевезення паса-жира через державний
кордон України без необхідних
документів, несуть відповідальність у
вигляді штрафу від п'ятисот до однієї
тисячі неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за кожного такого
пасажира, але не більше двадцяти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за одне перевезення.

Факт невиконання позивачем свого
обов'язку перевірити перед початком
міжнарод-ного пасажирського
перевезення наявність у ОСОБА_5
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, що призвело до
спроби перевезення пасажира через
держав-ний кордон України без
необхідних документів,
підтверджується протоколом від 15.02.2014
№531256 про правопорушення, пов'язане зі
здійсненням перевізником міжнародних
паса-жирських перевезень, письмовими
поясненнями свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_7

Крім того, про відсутність у ОСОБА_5
паспортного документа свідчить та
обста-вина, що у квитку від 15.02.2014 на ім'я
ОСОБА_5 на поїзд №42 "Київ-Москва", копія
яко-го наявна у справі, зазначено номер
документа, на підставі якого
придбавався це квиток, - НОМЕР_2, що не
відповідає номеру паспорту
громадянина Російської Федерації -
НОМЕР_1, копія якого наявна у справі і
надавалася ОСОБА_5 під час
прикордонно-го контролю.

Письмові пояснення ОСОБА_6 суд не бере
до уваги, оскільки зазначені в них
об-ставини не підтверджуються
відповідними доказами і в той же час
суперечать іншим наяв-ним у справі
доказам. Крім цього, суд вбачає
особисту зацікавленість ОСОБА_6 у
наданні таких пояснень, які можуть
виключати його вину.

З цих же мотивів, суд вважає
непереконливими посилання позивача
лише на письмові пояснення ОСОБА_6, як
на доказ відсутності порушення ст. 1
Закону №2920, які не спро-стовують
встановлених відповідачем у протоколі
обставин.

Таким чином, оскільки встановлене
відповідачем правопорушення, пов'язане
зі здійс-ненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень,
відповідальність за яке перед-бачена ч.
1 ст. 1 Закону №2920, знайшло своє
підтвердження в суді і позивачем
спростовано не було, то суд дійшов
висновку про наявність підстав для
накладення на позивача штрафу в
розмірі 8500 грн. на підставі ч. 1 ст. 1
цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону №2920 справи
про правопорушення, передбачені ст. 1
цьо-го Закону, розглядають відповідні
органи охорони державного кордону
України, від імені яких розглядати
справи про правопорушення та накладати
штрафи мають право начальники органів
охорони державного кордону України та
їх заступники.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону №2920 посадова
особа органу охорони державного
кордону України, уповноважена
накладати штрафи, приймає відповідне
рішення протягом п'ятнадця-ти днів
після надходження протоколу про
правопорушення та інших матеріалів
справи. Рішення оформляється
постановою відповідної особи.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувана постанова прийнята
уповноваженою особою - першим
заступником начальника Сумського
прикордонного загону, встановленої
форми та в межах визначеного Законом
15-денного строку.

Отже, враховуючи вчинення позивачем
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1
Закону №2920, зважаючи на те, що
оскаржувана постанова, прийнята
уповноваженою особою відповідача на
підставі, в межах і у спосіб,
встановлений законом, та з огляду на
недоведеність позивачем тих обставин,
на яких ґрунтується його позов, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог і відсутність підстав
для скасування постанови №3/14 від 03.03.2014
та задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 70, 71, 76, 79, 86, 122, 138,
158-163, 167 КАС, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити Державному
територіально-галузевому об'єднанню
"Південно-Західна за-лізниця" в
задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження. Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного
адміністративного суду в порядку,
встановленому ст.ст. 185-187 КАС.
Апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання її копії повного
тексту.

Суддя
Д.А. Костенко