Справа № 816/1555/14
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1555/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Мекенченко М.А.,

представників позивача - Мацевича І.Ю.,
Удонової О.В.,

представника відповідача - Касумова
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Приватне акціонерне
товариство "Кременчуцький
лікеро-горілчаний завод" до
Кременчуцька об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

23 квітня 2014 року Приватне акціонерне
товариство "Кременчуцький
лікеро-горілчаний завод" (надалі -
позивач або ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ")
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі - відповідач або
Кременчуцька ОДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
14.01.2014 № /31, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
383 580,00 грн, з яких за основним платежем
255 720 грн, за штрафними санкціями - 127 860
грн.

В обгрунтування своїх позовних вимог
посилалися на незгоду із висновками
позапланової виїзної перевірки
Кременчуцької ОДПІ, що набрала форму
акту від 20.12.2013 № 5676/16-03-22-02-12/30941194, з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ ВКФ "Атаргатіс А" у травні 2013 року, з
ТОВ "Гессен" у липні 2013 року. Пояснювали,
що господарські операції із вказаними
контрагентами мали реальний характер
та в повному обсязі відображені в
бухгалтерському та податковому
обліках підприємства позивача, а за їх
наслідками позивачем правомірно
сформовано податковий кредит
відповідного податкового періоду.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали вимоги позовної
заяви, просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, просив відмовити у його
задоволенні, посилаючись на
правомірність висновків акту
перевірки.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
наступних висновків.

Судом встановлено, що Приватне
акціонерне товариство "Кременчуцький
лікеро- горілчаний завод" () зареєстровано 24.05.2000, номер запису
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців 1 001785 (а.с. 172-174 т. 1).

ПрАТ " Кременчуцький лікеро-горілчаний
завод " перебуває на податковому обліку
в Кременчуцькій ОДПІ з 07.06.2000 за № 5442
(а.с. 98 т.2) та є, зокрема платником
податку на додану вартість згідно
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану варість від 18.01.2011 №
100318108 (а.с. 99 т.2).

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців № 18629976 серії АД №
685494 станом на 06.05.2014, позивач здійснює
наступну діяльність за КВЕД: 11.01 -
дистиляція, ректифікація та змішування
спиртних напоїв; 11.03 - виробництво сидру
та інших плодово-ягідних вин; 11.04 -
виробництво інших недистильованих
напоїв із зброджуваних продуктів; 11.07 -
виробництво безалкогольних напоїв,
виробництво мінеральних вод та інших
вод, розлитих у пляшки, 46.34 - оптова
торгівля напоями, 47.11 - роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах переважно продуктами
харчування, напоями та тютюновими
виробами (а.с. 172-174 т. 1).

У період з 09.12.2013 по 13.12.2013 державним
інспектором відділу перевірок з
окремих питань, управління податкового
кредиту Кременчуцької ОДПІ Сезько В.А.
у відповідності до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України та на
підставі наказу Кременчуцької ОДПІ від
09.12.2013 № 1652 (а.с. 72, т.2) проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ" () з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ "АТАРГАТІС А"
() у травні 2013 року, з ТОВ
"ГЕССЕН" () у липні 2013
року, результати якої набрали форму
акту від 20.12.2013 № 5676/16-03-22-02-12/30941194 (а.с.
105-109 т.1).

Так, перевіркою встановлено, що у
перевіряємому періоді позивач
(Замовник) мав господарські
взаємовідносини із ТОВ "Атаргатіс А"
() (Виконавець) на
підставі договору про надання
інформаційно-консультаційних послуг
від 07.05.2013 № 8 (а.с. 9-10 т.1) та на підставі
договору поставки від 07.05.2013 № 9, згідно
умов якого ТОВ "Атаргатіс А"
(Постачальник) передає у власність ТОВ
"Кременчуцький ЛГЗ" (Покупцеві), а
Покупець приймає та оплачує товар
згідно з замовленнями Покупця та
товаросупровідною документацією в
порядку і на умовах, передбачених цим
Договором (а саме пляшка 0,5 п/в Елітна,
піддон 1200*800).

Всього ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ" у
травні 2013 року по взаємовідносинах з
ТОВ "Атаргатіс А" було віднесено до
податкового кредиту 174 319,80 грн (а.с. 129
т.1) за договорами:

- про надання
інформаційно-консультаційних послуг
на підставі податкових накладних від
31.05.2013: № 601 на суму 34 200,00 грн (ПДВ - 5 700,00
грн), № 602 на суму 53 500,00 грн (ПДВ - 8 916,67
грн), № 603 на суму 54 430,00 грн (ПДВ - 9 071,67
грн), № 604 на суму 50 480,00 грн (ПДВ - 8 413,33
грн), № 605 на суму 48 320,00 грн (ПДВ - 8 053,33
грн);

- поставки на підставі податкових
накладних від 23.05.2013 № 441 на суму 57 499,20
грн (ПДВ - 9 583,20 грн), від 23.05.2013 № 442 на
суму 57 499,20 грн (ПДВ - 9 583,20 грн); від 24.05.2013
№ 461 на суму 57 499,20 грн (ПДВ - 9 583,20 грн), №
462 на суму 57 499,20 грн (ПДВ - 9 583,20 грн), від
24.05.2013 № 463 на суму 57 499,20 грн (ПДВ - 9 583,20
грн); від 27.05.2013 № 522 на суму 57 499,20 грн
(ПДВ - 9 583,20 грн), від 27.05.2013 № 523 на суму 57
499,20 грн (ПДВ - 9 583,20 грн), від 27.05.2013 № 524 на
суму 57 499,20 грн (ПДВ - 9 583,20 грн); від 28.05.2013
№ 542 на суму 57 499,20 грн (ПДВ - 9 583,20 грн),
від 28.05.2013 № 543 на суму 57 499,20 грн (ПДВ - 9
583,20 грн), від 28.05.2013 № 544 на суму 57 499,20 грн
(ПДВ - 9 583,20 грн); від 29.05.2013 № 561 на суму 57
499,20 грн (ПДВ - 9 583,20 грн); від 30.05.2013 № 581 на
суму 57 499,20 грн (ПДВ - 9 583,20 грн), від 30.05.2013
№ 582 на суму 57 499,20 грн (ПДВ - 9 583,20 грн).

За висновками перевірки не
підтверджено постачання товару та
послуг від ТОВ «Атаргатіс А» до
позивача у зв'язку із висновками акту
ДПІ у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, Дніпропетровської
області ДПС від 07.11.2013 № 1061/22-02/37374031 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Атаргатіс А" () під час здійснення господарських
відносин з контрагентами за травень 2013
року (а.с. 121-125 т.1), яким встановлено
відсутність об'єкту оподаткування в
розумінні ст. 185 Податкового кодексу
України за наслідками їх господарської
діяльності. А відтак задекларовані
позивачем господарські операції із
даним контрагентом не мали реального
характеру. Свої висновки відповідач
також обґрунтовував відсутністю
розумних економічних причин та
ділової мети у проведенні
господарських операцій щодо поставки
інформаційно-консультативних послуг
із вказаним контрагентом, що на думку
перевіряючого інспектора призвело до
неправомірного включення позивачем до
складу свого податкового кредиту у
травні 2013 року з урахуванням
результатів даних операцій та є
порушенням правил формування
податкового кредиту, визначених
статтею 198 ПКУ.

Перевіркою також встановлено, що ПрАТ
"Кременчуцький ЛГЗ" (Замовник) мав
взаємовідносини з ТОВ "Гессен" () (Виконавець) на підставі
договору від 01.07.2013 № 17 на підставі
якого Замовник в порядку та на умовах,
визначених цим договором, дає завдання,
а Виконавець зобов'язується відповідно
до завдання Замовника надавати йому за
плату інформаційно-консультаційні
послуги в обсязі та на умовах,
визначених цим Договором (а.с. 71 т.1), а
також на підставі договору від 01.07.2013 №
18 про надання маркетингових послуг,
згідно умов якого ПрАТ "Кременчуцький
ЛГЗ" (Замовник) доручає, а ТОВ "Гессен"
(Виконавець) приймає на себе
зобов'язання надати Замовнику послуги
по збору, обробці, аналізу данних та
інфомації про ринок алкогольних напоїв
на території України та комплектуючих
(продукції і матеріалів), що
використовуються у виробництві, ціни
та фінансово-господарські можливості
Замовника, з метою зниження
підприємницького ризику в процесі
прийняття ним управлінських рішень на
вказаних ринках, а також
консультаційні послуги, які включають
консультаційне обслуговування
персоналу Замовника із фінансових та
економічно-правових питань, пов'язаних
з виробничою діяльністю Замовника (а.с.
80 т.1).

Всього ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ" у липні
2013 року по взаємовідносинах з ТОВ
"Гессен" було віднесено до податкового
кредиту 81 400,00 грн (а.с. 133 т.1) за
договорами:

- про надання
інформаційно-консультаційних послуг
по податкових накладних від 31.07.2013 : № 602
на суму 59 820,00 грн (ПДВ - 9 970,00 грн), № 603 на
суму 59 820,00 грн (ПДВ - 9 970,00 грн), № 604 на
суму 59 820,00 грн (ПДВ - 9 970,00 грн),

- про надання маркетингових послуг по
податковим накладним від 31.07.2013: № 605 на
суму 59 820,00 грн (ПДВ - 9 970,00 грн), № 606 на
суму 59 820,00 грн (ПДВ - 9 970,00 грн), № 607 на
суму 59 820,00 грн (ПДВ - 9 970,00 грн), № 608 на
суму 59 820,00 грн (ПДВ - 9 970,00 грн), № 609 на
суму 59 820,00 грн (ПДВ - 9 970,00 грн), № 610 на
суму 9 840,00 грн (ПДВ - 1 640,00 грн).

За висновками перевірки не
підтверджено постачання послуг від ТОВ
"Гессен" до позивача у зв'язку із
висновками акту ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, Дніпропетровської
області ДПС від 29.10.2013 № 875/22-05-09/38599375
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Гессен" () щодо підтвердження
здійснення господарських відносин з
контрагентами за травень, липень 2013
року, та повноти їх відображення в
податковому обліку (а.с. 118-120 т.1), яким
встановлено відсутність об'єкту
оподаткування в розумінні ст. 185
Податкового кодексу України за
наслідками їх господарської
діяльності. А відтак задекларовані
позивачем господарські операції із
даним контрагентом не мали реального
характеру. Свої висновки відповідач
також обґрунтовував відсутністю
розумних економічних причин та
ділової мети у проведенні вищевказаних
господарських операцій із вказаним
контрагентом, що на думку
перевіряючого інспектора призвело до
неправомірного включення позивачем до
складу свого податкового кредиту у
травні та липні 2013 року з урахуванням
результатів даних операцій та є
порушенням правил формування
податкового кредиту, визначених
статтею 198 ПКУ.

Із такими висновками акту позивач не
погодився та звернувся до відповідача
із відповідними запереченнями (а.с.
137-139).

Підпунктом 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 цього ж
Кодексу однією з підстав для
проведення документальної
позапланової перевірки є подання
платником в установленому порядку
органу державної податкової служби
заперечення до акту перевірки, коли
платник податків посилається на
обставини, що не були досліджені під
час перевірки, та об'єктивний їх
розгляд неможливий без проведення
перевірки.

На підставі вищенаведеного ДПІ у м.
Полтаві наказом від 06.03.2014 № 836
призначено позапланову документальну
виїзну перевірку ПрАТ "Кременчуцький
ЛГЗ", за наслідками якої складено акт
від 14.03.2014 № 737/16-03-22-02-12/30941194, висновки
якої підтвердили висновки попередньої
перевірки, оформленої актом від 20.12.2013
№ 5676/16-03-22-02-12/30941194.

На підставі вищевикладених висновків
перевірок Кременчуцькою ОДПІ винесено
податкове повідомлення - рішення форми
"Р" від 14.01.2014 № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
383 580 грн, в тому числі за основним
платежем в розмірі 255 720 грн, та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 127 860 грн (а.с. 145, т.1).

Детальний обґрунтований розрахунок
збільшеного грошового зобов'язання з
ПДВ із застосуванням штрафних санкцій
викладено КОДПІ на вимогу суду на а.с.
74-75 т.2.

Надаючи оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню - рішенню, суд
виходить із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
будь - якій дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Порядок та правила формування
податкового кредиту визначені ст. 198
Податкового кодексу України (надалі -
ПКУ).

Відповідно до чинного законодавства
ПДВ є податком на споживання товарів
(робіт, послуг) на митній території
України і платником його виступає
кожний суб'єкт (юридична чи фізична
особа), який є споживачем цих товарів
(робіт, послуг), незалежно від факту
походження товарів. При цьому особи за
умови реєстрації їх як платників ПДВ
мають право відшкодовувати свої
витрати із сплаченого податку за
рахунок податку, отриманого з покупця.
Тобто в нашій країні, як і в більшості
країн, де є цей податок, застосовується
непрямий метод оцінки доданої вартості
- метод податкового кредиту, тобто сума
ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету,
визначається як різниця між сумами
податку, отриманого від покупців, і
сумами податку, сплаченого
постачальникам.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПКУ
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

З огляду на вказані положення, право на
формування податкового кредиту
виникає у платника податків у випадку
придбання товарів (послуг),
безпосередньо пов'язаного з
господарською діяльністю, за наявності
податкових накладних, виданих на
реально отриманий товар (роботи,
послуги).

При цьому, Вищий адміністративний суд
України листом від 02.06.2011, № 742/11/13-11
"Щодо однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України" звернув увагу
судів на те, що будь-які документи (у
тому числі договори, накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" одним із
принципів бухгалтерського обліку є
превалювання суті над формою, тобто
операції обліковуються відповідно до
їх суті, а не лише з урахуванням
юридичної форми. Таким чином,
господарська операція, яка не
відбулась, не може бути об'єктом
оподаткування.

Також листом від 01.11.2011 р. № 1936/11/13 - 11
Вищий адміністративний суд України з
метою однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
звертав увагу судів на те, що для
з'ясування обставин реальності
вчинення господарської операції судам
належить ретельно перевіряти доводи
податкових органів про фактичне
нездійснення господарської операції,
викладені в актах перевірки або
підтверджені іншими доказами.
Документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються тощо. При
цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

Надаючи оцінку реальності здійснення
вищевказаних господарських операцій
та їх зв'язку із господарською
діяльністю позивача, а також виходячи
із принципу "офіційного з'ясування всіх
обставин у справі" суд виходить із
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Державна податкова інспекція є органом
державної влади і, відповідно, її
діяльність має підпорядковуватися
вимогам наведеної норми Конституції
України та аналогічним вимогам пп. 21.1.1
п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України.
Право податкової інспекції на
проведення зустрічних звірок
реалізується з дотриманням порядку,
встановленого законом.

Пунктом 73.5 статті 73 Податкового
кодексу України передбачено, що з метою
отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
платника податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

За результатами зустрічних звірок
складається довідка, яка надається
суб'єкту господарювання у десятиденний
термін.

Зустрічні звірки не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні положення містяться у
постанові Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010 № 1232 «Про затвердження
порядку проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок»,
якою визначено механізм проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок.

Єдиний порядок направлення запитів на
проведення зустрічних звірок, а також
оформлення, передачі та накопичення
матеріалів зустрічних звірок органами
державної податкової служби
затверджений наказом ДПА України від
22.04.2011 № 236 «Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок» (надалі - Методичні
рекомендації).

Відповідно до п. 4.4 вищевказаних
Методичних рекомендацій у разі
встановлення фактів, що не дають змогу
провести зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема, у зв'язку із
зняттям з обліку, встановлення
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання
(додаток 3), реєструє його у Журналі
реєстрації довідок про результати
проведення зустрічної звірки (додаток
4) та вживає відповідних заходів,
передбачених актами ДПС України.

Згідно із п. 45.2 ст. 45 ПКУ податковою
адресою юридичної особи
(відокремленого підрозділу юридичної
особи) є місцезнаходження такої
юридичної особи, відомості про що
містяться у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

При цьому, акт податкового органу про
неможливість проведення зустрічної
звірки є службовим документом, який
стверджує факт неможливості
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання та вказує на причини
неможливості її проведення.

Відсутність у розпорядженні
податкового органу первинних
документів бухгалтерського обліку
унеможливлює проведення зустрічної
звірки та відповідно формування
будь-яких висновків, крім висновку про
неможливість проведення такої звірки з
підстав відсутності підприємства за
своїм місцезнаходженням.

Натомість посадовими особами
контролюючого органу у акті ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, Дніпропетровської
області ДПС від 07.11.2013 № 1061/22-02/37374031 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Атаргатіс А" () під час здійснення господарських
відносин з контрагентами за травень 2013
року (а.с. 121-125 т.1) та акті ДПІ у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська, Дніпропетровської
області ДПС від 29.10.2013 № 875/22-05-09/38599375
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Гессен" () щодо підтвердження
здійснення господарських відносин з
контрагентами за травень, липень 2013
року, та повноти їх відображення в
податковому обліку (а.с. 118-120 т.1), крім
висновків про неможливість проведення
такої звірки з підстав відсутності
вказаних підприємств за своїм
місцезнаходженням, зроблено висновки
щодо нереальності здійснення ПрАТ
"Кременчуцький ЛГЗ" господарських
операцій та про не підтвердження
документально господарських відносин
із контрагентами постачальниками.

Однак, такі висновки можуть бути
складені податковим органом лише у
довідці за наслідками проведення
зустрічної звірки шляхом
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання із даними
первинних бухгалтерських та інших
документів осіб, реальність
господарських операцій між якими
потребує перевірки з метою
підтвердження виду, обсягу і якості
операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

У вищевказаних випадках зустрічна
звірка фактично не проводилася,
відповідна довідка за її результатами
не складалася, у зв'язку з чим в акті про
неможливість проведення зустрічної
звірки податковим органом
безпідставно, без дослідження
необхідних документів та з'ясування
фактів здійснення господарських
операцій між контрагентами, зроблено
висновки про їх нереальність та не
підтвердження їх документально.

Отже, на думку суду, висновки
вищевказаних актів про неможливість
проведення зустрічних звірок ТОВ
"Атаргатіс А" та ТОВ "Гессен" не можуть
бути покладені в основу висновків по
перевірці ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ".

Однак, висновки податкового органу
щодо нереальності та не підтвердження
фактичності проведення господарської
операції підлягають перевірці та
наданні оцінки судом.

Виходячи із принципу офіційності
з'ясування всіх обставин у справі,
судом встановлено наступне.

За змістом пояснень представника
позивача в ході судового розгляду в
рамках своєї господарської діяльності
за видами згідно КВЕД: 11.01 - дистиляція,
ректифікація та змішування спиртних
напоїв та 11.03 - виробництво сидру та
інших плодово-ягідних вин ПрАТ
"Кременчуцький ЛГЗ" на підставі
договору поставки від 07.05.2013 № 9 придбав
у ТОВ "Атаргатіс А" у травні 2013 року
пляшки 0,5 п/в Елітна на загальну суму 804
988,80 грн, в тому числі ПДВ 134 164,80 грн.

На виробництво алкогольних напоїв
позивач має Ліцензію Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації Серії АВ за № 577054
терміном дії з 15.06.2011 по 15.06.2016, видану
15.06.2011, а також наявні Ліцензію на право
оптової торгівлі алкогольними напоями
- сидром та перрі без додавання спирту
Серії АГ № 152847 терміном дії з 02.11.2010 ао
02.11.2015, видану 31.12.2010; Ліцензію на право
оптової торгівлі алкогольними напоями,
крім сидру та перрі (без додавання
спирту) Серії АД № 067674 терміном дії з
22.11.2012 по 22.11.2017, видану 23.10.2012 (а.с. 141-143,
т.2).

На підтвердження виконання
вищевказаного договору позивачем
надано видаткові накладні на загальну
суму 804 988,80 грн, в т.ч. ПДВ на суму 134 164,80
грн (а.с. 25-38 т.1) та податкові накладні
(а.с. 39-52 т.1).

При цьому до первинних документів та
податкових накладних по поставці
вказаних пляшок сторонами була
включена вартість піддонів 1200*800, на
яких транспортувалася поставлена тара.
На вартість тари (піддонів) також було
нараховано ПДВ та в подальшому на
підставі цих же податкових накладних
сума ПДВ на вартість піддонів в тому
числі віднесена позивачем до складу
податкового кредиту одночасно із
включенням до його складу і ПДВ із
вартості поставленої тари.

За умовами п. 189.2 ст. 189 ПКУ вартість
тари, що згідно з умовами договору
(контракту) визначена як зворотна
(заставна), до бази оподаткування не
включається. У разі якщо у строк більше
ніж 12 календарних місяців з моменту
надходження зворотної тари вона не
повертається відправнику, вартість
такої тари включається до бази
оподаткування отримувача.

За змістом договору сторони не
визначали тару як зворотну (заставну), а
тому її вартість повинна була
включатися до бази оподаткування ПДВ.

Представник відповідача в ході
судового розгляду вказував на
недоведеність транспортування
вказаного товару між контрагентами, як
на підставу обґрунтування
безтоварності даних господарських
операцій, оскільки за умовами договору
сторони домовилися (пункт 5.1), що
поставка товару буде здійснюватися на
умовах СРТ склад Покупця відповідно до
Правил інтерпретації міжнародних
торгових термінів «ІНКОТЕРМС» в
редакції 2000 року.

У відповідності до вищевказаних Правил
термін «фрахт/перевезення оплачені до»
означає, що продавець доставляє товар
названому ним перевізнику та
зобов'язаний оплатити витрати,
пов'язані із перевезенням товару так
само, як і інші витрати після передачі
товару перевізнику.

Щодо обставин перевезення товару від
ТОВ "Атагратіс А" (Постачальник) до ПрАТ
"Кременчуцький ЛГЗ" (Покупець) судом
встановлено, що фактично перевезення
поставленої тари здійснювалося
позивачем (ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ") на
підставі договору про перевезення
вантажів автомобільним транспортом
від 08.04.2008 № 08/04/2013, укладеного
позивачем із ТОВ «Транс - Вест -
Експедиція» (а.с. 156-157 т.2).

Обґрунтовуючи виконання умов договору
стосовно транспортування представник
позивача зазначив, що другим реченням
пункту 5.1 договору поставки від 07.05.2013 №
9 визначено, що сторони можуть
переглянути місце і умови поставки з
переглядом ціни на товар, що
поставляється на таких умовах.

За змістом пояснень представників
позивача сторони змінили умови
поставки, а саме домовилися, що товар
буде відвантажуватися за місцем
знаходження продавця ТОВ "Атаргатіс А»
та транспортуватися позивачем власним
коштом, а вартість перевезення не
включалася до вартості поставленого
товару.

На підтвердження виконання договору
про перевезення вантажів
автомобільним транспортом від 08.04.2008 №
08/04/2013, укладеного позивачем із ТОВ
«Транс - Вест - Експедиція», позивачем
надано:

- товаро-транспортні накладні від
23.05.2013 № 0523/01, від 23.05.2013 №0523/02, від 24.05.2013
№ 0524/01, від 24.05.2013 № 0524/02, від 24.05.2013 №
0524/03, від 27.05.2013 № 0527/02, від 27.05.2013 № 0527/03,
від 27.05.2013 № 0527/04, від 28.05.2013 № 0528/02, від
28.05.2013 № 0528/03, від 28.05.2013 № 0528/04, від 29.05.2013
№ 0529/01, від 30.05.2013 № 0530/01,від 30.05.2013 № 0530/02
(а.с. 53-66,т.1);

- акти надання транспортних послуг ТОВ
"Транс-Вест-Експедиція" від 23.05.2013 № 450,
від 24.05.2013 № 451, від 27.05.2013 № 452, від 28.05.2013
№ 453, від 29.05.2013 № 454, від 30.05.2013 № 455 (а.с.
5-10,т.3);

- подорожні листи: № 443543 від 22-31.05.2013,
виданий на автомобіль МАЗ НОМЕР_1, водія
ОСОБА_6 за посвідченням НОМЕР_4; №
НОМЕР_7 від 22-31.05.2013, виданий на
автомобіль МАН НОМЕР_2, водія ОСОБА_7, за
посвідченням НОМЕР_5; № НОМЕР_8 від
23-30.05.2013, виданий на автомобіль МАЗ
НОМЕР_3, водія ОСОБА_5 за посвідченням
НОМЕР_6 а.с. 2-4 т.3).

При цьому судом встановлено, що
товарно-транспортні накладні про
перевезення товару згідно договору
поставки від 07.05.2013 № 9 надавалися
позивачем на перевірку та відображені
перевіряючими у акті перевірки.

Доводи відповідача описаних в акті
недоліків оформлення ТТН не
переконують суд щодо нереальності
перевезень вказаного товару, оскільки
аналіз усіх інших документів в їх
сукупності, якими позивач та
перевізник оформлювали операції з
транспортування товару, дозволяють
встановити місце навантаження та місце
розвантаження товару, автомобілі,
якими здійснювалося перевезення, осіб,
які безпосередньо приймали участь у
цих операціях, а відтак і дійти
висновку, що операції з перевезення
мали реальний характер.

Далі судом встановлено, що поставлений
товар (як піддони так і пляшки) у тій
кількості, в якій був придбаний та
перевезений, оприбуткований позивачем
на рахунку 6311 (витяг з картки рахунку 6311
по контрагенту ТОВ "Атаргатіс А» за
травень 2013 року на а.с. 161-164 т.2) та
відображено подальший рух цього товару
на підприємстві по рахунку 2041 (запаси,
0,5 пв Графська елітна, пляшка) (витяг з
картки - а.с. 192-203, 205, 206, 208, т.2).

Використання придбаних пляшок в своїй
господарській діяльності позивач
доводив даними про випуск лікеро -
горілчаної продукції за 2013 рік (а.с. 204,
207 т.2) із поясненнями які з виготовлених
напоїв розливалися у цю пляшку
(позначені літерою Е) та відомостями
бухгалтерського обліку по переміщенню
та списанню запасів (посуд, пляшка), що
відображаються по рахунку 2041 (а.с. 209-10
т.2).

Таким чином, підтверджується зв'язок
господарських операцій з поставки тари
(пляшок) із господарською діяльність
позивача.

Отже, позивачем правомірно відображено
у складі податкового кредиту у травні
2013 року суми ПДВ, сплачені
постачальнику в ціні поставленого
товару.

Інших порушень правил формування
податкового кредиту позивачем не
наведено, а судом не встановлено.

З аналізу вищенаведеного, суд дійшов
висновку про помилковість висновків
ДПІ щодо не підтвердження
документально проведених
господарських операцій із поставки
тари від контрагента ТОВ "Атаргатіс А»
та безпідставність збільшення
позивачу грошового зобов'язання за
наслідками зменшення правомірно
сформованого кредиту за наслідками
вищеописаних операцій в розмірі 134 164,80
грн. (за основним платежем), а відтак і
необхідності визнання протиправним та
скасування оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення в цій частині.

Щодо формування позивачем податкового
кредиту за рахунок
інформаційно-консультаційних та
маркетингових послуг суд дійшов
наступних висновків.

Так, судом встановлено, що позивачем у
перевіряємому періоді позивач
(Замовник) замовляв інформаційно -
консультаційні послуги у ТОВ
"Атаргатіс А» на підставі договору від
07.05.2013 № 8 (а.с. 9-10,т.1) та у ТОВ "Гессен" на
підставі договору від 01.07.2013 № 17 (а.с. 72.
т.1), пунктами 2.1 яких визначено, що
виконавець зобов'язується надавати
замовникові за його окремими
дорученнями наступні
інформаційно-консультаційні послуги
протягом строку цього договору, що
включає в себе:

- консультування у розробці концепцій
бухгалтерського обліку, програм обліку
витрат, процедур контролю за
виконанням договірних зобов'язань;

- консультування з питань планування
діяльності, з організаційних питань,
забезпечення ефективності контролю за
господарською діяльністю, наданням
інформації для управління;

- відображення господарських операцій,
проведених Замовником за звітний
місяць, у реєстрах бухгалтерського
обліку;

- складання фінансової та іншої
звітності, передбаченої відповідним
чинним законодавством;

- подання фінансової та іншої звітності
до уповноважених органів у встановлені
законодавством строки;

- розрахунок податків (зборів, внесків),
довідок з правових питань, що виникають
у діяльності Замовника;

- усне інформування Замовника про зміни
в законодавстві, організація спільно з
органами (підрозділами) Замовника
вивчення керівними працівниками та
спеціалістами Замовника нормативних
актів, що стосуються їх діяльності.

На підтвердження виконання умов
вищевказаних договорів позивачем на
перевірку надано наступні документи:

1. акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 31.05.2013 № ОУ-0531/01, №
ОУ-0531/02, № ОУ-0531/03, № ОУ-0531/04,№ ОУ-0531/05 на
загальну суму 240 930 грн. (з ПДВ), складені
між ТОВ "Атаргатіс А» та ПрАТ
"Кременчуцький ЛГЗ" із номенклатурою
поставки послуг
«інформаційно-консультаційні
послуги», податкові накладні від 31.05.2013
№ 601, № 602, № 603, № 604, № 605 з тією ж
номенклатурою поставки послуг та
банківські виписки про рух коштів на
рахунку позивача (а.с. 11-21, 67, т.1);

2. акти здачі-приймання робіт
(надання послуг) від 31.07.2013 № ОУ-0731/02, №
ОУ-0731/03, № ОУ-0731/04 на загальну суму 179 460
грн. (з ПДВ) , складені між ТОВ "Гессен" та
ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ" із
номенклатурою поставки послуг
«інформаційно-консультаційні
послуги», податкові накладні від 31.07.2013
№ 602, № 603, № 604 з тією ж номенклатурою
поставки послуг та банківські виписки
(а.с. 73-79, 94, т.1).

Також у перевіряємому періоді позивач
(Замовник) замовляв маркетингові
послуги у ТОВ «Гессен» на підставі
договору від 01.07.2013 № 18 про надання
маркетингових послуг (а.с. 80 т.1), пунктом
2.1 якого визначено, що виконавець
зобов'язується здійснити на користь
замовника маркетингові дослідження у
наступних напрямках:

- визначення діючих та потенційних
конкурентів на ринку алкогольних
напоїв та комплектуючих (продукції і
матеріалів), що використовується у їх
виробництві;

- визначення цінового очікування
покупця;

- загальна характеристика обігу
аналогічної об'єкту маркетингових
досліджень продукції конкурентів
(обсяг пропозицій, якість, ціни, сервіс,
розрахунки тощо);

- попит на алкогольну продукцію,
перспективи його розвитку;

- позиціювання нових товарів;

- можливості та перспективи ведення
комерційних операцій щодо об'єкта
маркетингових досліджень на території,
щодо якої проводяться маркетингові
дослідження;

- загальна характеристика умов роботи
конкурентів (наявність
постачально-збутової мережі та інш.);

- ступінь розвитку ринкової
інфраструктури (транспорт, склади,
мережі, зв'язки та інш.);

- відомості про потенційних споживачів;

- можливість, доцільність та
ефективність проведення рекламних
компаній на ринку алкогольних напоїв;

- консультування керівництва замовника
з питань оподаткування акцизним збором
та збором на розвиток виноградарства,
садівництва, хмелярства, оподаткування
рекламної компанії.

На підтвердження виконання умов
вищевказаного договору позивачем на
перевірку надано наступні документи:
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг) із номенклатурою поставки
послуг «маркетингові послуги» на
загальну суму 308 940 грн. (з ПДВ), а саме
від 31.07.2013 № ОУ-0731/05, № ОУ-0731/06, № ОУ-0731/07,
№ ОУ-0731/08, № ОУ-0731/09, № ОУ-0731/10 ,
податкові накладні від 31.07.2014 № 605, № 606,
№ 607, № 608, № 609, № 610 із тією ж
номенклатурою поставки та банківські
виписки (а.с. 81-95, т.1)

В ході аналізу первинних документів,
якими позивач та його контрагенти
оформляли господарські операції з
поставки вищевказаних
інформаційно-консультаційних та
маркетингових послуг, перевіркою було
встановлено, що акти здачі-приймання
виконаних робіт не містять такого
обов'язкового реквізиту, як зміст і
обсяг господарської операції, тобто не
конкретизований вид поставлених
послуг, а тому вони не відповідають
вимогам ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Суд погоджується із даними доводами
відповідача, оскільки для надання
первинним документам юридичної
доказовості вони повинні мати всі
обов'язкові реквізити, передбачені
статтею 9 вищевказаного Закону, в тому
числі такий як «зміст та обсяг
господарської операції».

В ході судового розгляду представник
позивача пояснював, що інформаційно -
консультаційні послуги, що надавалися
контрагентами, стосувалися
бухгалтерського обліку підприємства
та його філій (відділень).

Згідно пояснень представника позивача
рішення щодо доцільності отримання
інформаційно-консультаційних послуг
було прийнято на зборах акціонерів
позивача у зв'язку зі значним
розширенням діяльності ПрАТ
"Кременчуцький ЛГЗ" щодо заснування
філій та відсутністю кваліфікованих
працівників, які б вирішували питання,
що виникали у процесі діяльності філій,
а тому виникла необхідність про
залучення сторонніх фахівців.

Однак, судом встановлено, що згідно
штатного розпису ПрАТ "Кременчуцький
ЛГЗ" (а.с. 148 - 155 т.2) позивач у своїй
структурі має відділ бухгалтерії у
кількості 6 осіб (головний бухгалтер,
заступник головного бухгалтера, 3
провідних бухгалтера, провідний
інженер з організації і нормування
праці (касир), а також відділ збуту у
кількості 1 особа (начальник відділу).

З огляду на характер замовлених робіт в
якості інформаційно-консультаційних
послуг у вищевказаних контрагентів
(як-то консультування у розробці
концепцій бухгалтерського обліку,
програм обліку витрат, процедур
контролю за виконанням договірних
зобов'язань; відображення
господарських операцій, проведених
Замовником за звітний місяць, у
реєстрах бухгалтерського обліку;
складання фінансової та іншої
звітності, передбаченої відповідним
чинним законодавством; подання
фінансової та іншої звітності до
уповноважених органів у встановлені
законодавством строки; розрахунок
податків (зборів, внесків) є звичайною
діяльністю бухгалтерів підприємства
та входить до їх повноважень та
функціональних обов'язків, що
віднесені до їх компетенції
законодавством про бухгалтерський
облік, навіть за відсутності
спеціально розробленого Положення про
службу (відділ) бухгалтерського обліку,
яке на підприємстві згідно пояснень
його представників відсутнє.

Якщо працюючі бухгалтери на
підприємстві позивача є
некваліфікованими, як стверджує
представник останнього, то суд не
переконаний, що підприємство повинно
нести надзвичайно великі витрати на
додаткове залучення кваліфікованих
спеціалістів. Як варіант можливо або
скоротити бухгалтерію у структурі
підприємства та видатки на неї і
укласти договір на обслуговування із
спеціалізованим підприємством, або
звільнити некваліфікованих
працівників та найняти кваліфікованих,
оскільки професія бухгалтера не є
дефіцитною на ринку праці.

Суд зазначає, що діючим законодавством
не встановлено конкретного переліку
документів для підтвердження витрат на
маркетинг та інформаційні послуги, а
також не визначено одиницю виміру, у
якій необхідно вимірювати обсяг
операції по наданню таких послуг. Тому
таким вимірником може слугувати
грошовий вимірник.

Разом з тим, такий вимірник повинен
бути розумно обґрунтований та чітко і
зрозуміло визначати складові вартості
(ціни) такої послуги та алгоритм її
обрахунку.

Однак, суду не надано обґрунтованих та
переконливих пояснень економічної
доцільності замовлення вказаних
послуг які коштують 240 930 грн. (з ПДВ),
нібито наданих ТОВ «Атаргатіс А» за
менш ніж 20 робочих днів (договір про
надання послуг укладено 07.05.2013, а акти
про виконання робіт складені 31.05.2013), та
аналогічних послуг вартістю 179 460 грн. (з
ПДВ), нібито наданих ТОВ "Гессен" за 1
календарний місяць (договір про
надання послуг укладено 01.07.2013, а акти
про виконання робіт складені 31.07.2013) та
маркетингових послуг на загальну суму
308 940 грн. (з ПДВ), а загалом за період
травень та листопад 2013 року на загальну
суму 727 330 грн.(з ПДВ).

Як не надано суду і переконливих
пояснень які ж конкретно надавалися
інформаційно-консультаційні та
маркетингові послуги спірними
контрагентами, яким чином визначався
їх обсяг та як обраховувалася їх
вартість.

В пояснення визначення виду отриманих
послуг та їх обсягу представником
позивача суду надано ряд документів,
які не надавалися ними на перевірку (ні
планову, а ні позапланову у зв'язку із
оскарженням), а саме:

- акт від 31.05.2013 приймання - передачі
виконаних робіт за договором про
надання інформаційно-консультаційних
послуг від 07.05.2013 між ТОВ "Атаргатіс А»
та ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ", де у
переліку наданих послуг точно
відображено зміст (весь перелік)
вищенаведеного пункту 2.1 договору від
07.05.2013, на загальну суму 240 930 грн. (з ПДВ)
(а.с. 11 т.1);

- акт від 31.07.2013 приймання - передачі
виконаних робіт за договором про
надання інформаційно-консультаційних
послуг від 01.07.2013 між ТОВ "Гессен" та
ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ", де у переліку
наданих послуг точно відображено зміст
(весь перелік) вищенаведеного пункту 2.1
договору від 01.07.2013, на загальну суму 179
460 грн. (з ПДВ) (а.с. 72 т.1);

- акт від 31.07.2013 приймання - передачі
виконаних робіт за договором про
надання маркетингових послуг від 01.07.2013
між ТОВ "Гессен" та ПрАТ "Кременчуцький
ЛГЗ", де у переліку наданих послуг точно
відображено зміст (весь перелік)
вищенаведеного пункту 2.1 договору від
01.07.2013, на загальну суму 308 940 грн. (з ПДВ)
(а.с. 81 т.1).

При цьому не надано пояснень, чому
ці акти не надавалися до перевірки, яку
ж конкретизацію видів отриманих послуг
вони містять, крім відображення пункту
2.1 договорів, скільки ж поставок послуг
відбувалося насправді, враховуючи
наявність як даних актів на загальну
суму по одному на кожен вид послуг
(інформаційно-консультаційні та
маркетингові) по кожному контрагенту
окремо, так і вищевказаних актів, що
надавалися на перевірку по 5-6 актів на
кожну послугу і відповідна кількість
податкових накладних, сума ПДВ в яких
не перевищує 10 000 грн., а відтак жодна із
податкових накладних не зареєстрована
в Єдиному державному реєстрі
податкових накладних.

Факт безпосереднього зв'язку витрат з
господарською діяльністю платника
податків може бути встановлений із
врахуванням якісних характеристик
послуг, які б однозначно свідчили про
призначення наданих послуг для
використання в господарській
діяльності платника податків,
відповідали б змісту цієї діяльності.

Представником позивача надано
суду звіти до вище перелічених
договорів про надання
інформаційно-консультаційних та
маркетингових послуг, які також не
надавалися до перевірки, а саме: 1) звіт
ТОВ "Атаргатіс А» до договору про
надання інформаційно-консультаційних
послуг від 31.05.2013 (а.с. 181, т.2); 2) звіт ТОВ
«Гессен» до договору про надання
інформаційно-консультаційних послуг №
17 від 01.07.2013 (а.с. 171-180, т.2) та
маркетингове дослідження ТОВ «Гессен»
(а.с. 1-71 т.2).

У звітах про надання
інформаційно-консультаційних послуг
вказано, що результатом надання таких
послуг є консультування замовника
(позивача) з питань бухгалтерського і
податкового обліку та захисту
персональних даних, що зводиться до
загального цитування норм
законодавства по загальним питанням
без прив'язки до конкретної діяльності
та конкретних обставин, що мають місце
в ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ".

Надана копія маркетингового
дослідження не дозволяє встановити ні
якою особою воно проводилося, на якій
території, протягом якого періоду,
відносно якої продукції (назва,
номенклатура) та інш. Дане дослідження
не містить жодного аналізу
конкурентного ринку та жодних
рекомендацій замовнику щодо його
діяльності у зв'язку із цим
дослідженням.

Зміст договору про надання послуг та їх
особливість у цілому полягають в тому,
що вони споживаються у процесі
вчинення певної дії або здійснення
певної діяльності (ст. 901 ЦКУ).

Тобто, результат послуг не має
матеріального виразу та проявляється
лише шляхом впливу на результати
господарської діяльності замовника
послуг.

За своєю суттю маркетинг для
підприємства - це система організації
його праці, за якою виробничі рішення
приймаються спеціальним вивченням
вимог ринку, прогнозуванням та
управлінням ними. У систему маркетингу
входить вивчення кон'юнктури та
динаміки платоспроможного попиту на
продукцію, що виробляється (збувається)
підприємством; аналіз зміни цін на
продукцію та її замінники;
прогнозування доходів потенційних
споживачів і їх потреб у певному
товарі; використання реклами як
основного способу нецінової боротьби з
конкуруючими фірмами, стимулювання
збуту продукції; планування товарного
асортименту з урахуванням
соціально-психологічних настанов
різних груп споживачів; спеціальна
організація обслуговування
споживачів, яка передбачає максимальне
наближення товару до потенційного
споживача.

Під маркетинговими послугами
(маркетингом) слід розуміти послуги, що
забезпечують функціонування
діяльності платника податків у сфері
вивчення ринку, стимулювання збуту
продукції (робіт, послуг), політики цін,
організації та управління рухом
продукції (робіт, послуг) до споживача
та післяпродажного обслуговування
споживача в межах господарської
діяльності такого платника податків (п.
14.1.108 ст. 14 ПК України).

До маркетингових послуг належать:
послуги з розміщення продукції
платника податку в місцях продажу,
послуги з вивчення, дослідження та
аналізу споживчого попиту, внесення
продукції (робіт, послуг) платника
податку до інформаційних баз продажу,
послуги зі збору та поширення
інформації про продукцію (роботи,
послуги). У торговельній сфері
маркетинг передбачає проведення
комплексу таких заходів: аналіз
кон'юнктури ринку, дослідження в галузі
ціноутворення, вплив на рівень попиту,
налагодження комунікацій, розгортання
служб сервісу тощо.

Економічна доцільність проведеного
маркетингового дослідження є
оціночним поняттям та може бути
встановлена за наслідками
комплексного економічного аналізу
діяльності підприємства, у тому числі і
після сплину певного проміжку часу, а
відтак встановлення економічних вигод
при впровадженні підприємством
результатів дослідження має правове
значення для вирішення цього спору.

Для здійснення маркетингової
діяльності підприємство повинно:
проводити комплексні дослідження
ринку; здійснювати аналіз ринку;
сегментувати ринок; позиціонувати
товар; розробляти маркетинг-мікс
(маркетинговий комплекс) тощо.

Разом з тим, підтвердженням зв'язку
витрат на маркетингові послуги з
господарською діяльністю суб'єкта
господарювання можуть бути такі
документи: наказ по підприємству, в
якому потрібно обґрунтувати
необхідність проведення таких
маркетингових досліджень (наприклад, у
зв'язку з виходом на ринок нового виду
продукції), зазначивши період їх
проведення, територію, назву виду
продукції, категорію потенційних
споживачів тощо. Водночас разом з
наказом можна розробити план заходів з
розповсюдження такого виду продукції,
в якому передбачити укладення договору
на проведення маркетингових
досліджень; договір на проведення
маркетингових досліджень, оформлений
відповідно до вимог чинного
законодавства. У розділі "Предмет
договору" потрібно зазначити
конкретний вид маркетингових
досліджень, мету їх проведення, регіон
тощо. При цьому в такому договорі
потрібно зазначити напрями та об'єкти
маркетингових досліджень, зокрема:
дослідження попиту на дану продукцію і
відомостей про можливих споживачів;
вивчення потенційних можливостей
здійснення операцій з купівлі-продажу
об'єкта маркетингових досліджень на
певній території, дослідження
необхідного обсягу продажу і пошук
покупців, вивчення потреб та
ефективності проведення рекламної
кампанії щодо даної продукції.
Водночас у договорі слід передбачити
умову про те, що результат
маркетингових досліджень оформляється
актом приймання-передачі послуг та
письмовим звітом.

Підтвердженням фактичного отримання
маркетингових послуг можуть бути,
зокрема, але не виключно, такі
документи: акт приймання-передачі
послуг або інший документ, що
підтверджує фактичне надання таких
послуг; звіт про проведення
маркетингових досліджень, у якому
мають бути викладені результати таких
досліджень і надані рекомендації
замовнику.

Акт приймання-передачі послуг повинен
мати всі обов'язкові реквізити
первинних документів, передбачені п. 2
ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", а саме: назву документа
(форми), дату і місце складання,
найменування підприємства, від імені
якого складено документ, зміст і обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції, посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, особистий підпис або
інші дані, що дають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у господарській операції.

Розділ акта приймання-передачі послуг,
у якому викладено суть господарської
операції, має за змістом відповідати
даним договору про надання
маркетингових послуг і даним звіту про
проведені маркетингові дослідження.
Крім того, в актах виконаних робіт
мають бути конкретний перелік наданих
послуг, місце і дата їх надання, а також
зазначено, в чому виражено їх
результат. У звіті про проведення
маркетингових досліджень повинна
міститися інформація про: аналіз
конкуренції між найбільшими
виробниками на оптовому та роздрібному
ринках продажу і оцінку рівня
конкуренції; основні тенденції
розвитку ринку, динаміку зміни цін,
асортимент продукції (товару); політику
ціноутворення, аналіз імпорту й
експорту продукції (товарів) та їх
вплив на ринок; потенційних споживачів
і кількісні показники (місткість ринку)
планованого продажу; прогнозний план
продажу; оцінку ризиків, фінансовий
план, аналіз ефективності проекту;
прогнозний рівень рентабельності,
термін окупності проекту; висновки та
рекомендації за результатами
проведеного дослідження.

В ході перевірки встановлено
відсутність документальних свідчень
про необхідність проведення таких
маркетингових досліджень (наказ по
підприємству), зазначивши період їх
проведення, територію, назву виду
продукції, категорію потенційних
споживачів тощо, документи про
конкретні результати виконаних послуг
та яким чином зазначені послуги
вплинули на отримання підприємством
доходу.

Аналізуючи надані докази, суд дійшов
висновку, що вони не підтверджують
факти надання послуг, оскільки не
визначають критерії, які
використовувались для визначення
вартості послуг та, відповідно,
необхідність та доцільність
використання їх в господарській
діяльності (направленість на отримання
прибутку), а саме, можливі аналітичні
внутрішньокорпоративні звіти про
результати впровадження маркетингової
стратегії, наказ про запровадження
комплексу заходів за результатами
маркетингового дослідження, наказ про
запровадження заходів для реалізації
наданих консультантами рекомендацій.

Суду також не надано будь-якої
інформації з приводу того, який вплив
мали отримані
інформаційно-консультативні та
маркетингові послуги на діяльність
ПрАТ "Кременчуцький ЛГЗ", які
управлінські рішення приймалися за
наслідками цих послуг та чи мали вони
вплив на отримання доходу чи іншого
економічного ефекту підприємством
позивача.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що матеріалами справи не
підтверджується реальність та
фактичність здійснення господарської
операції між позивачем та ТОВ
"Атаргатіс А» та ТОВ «Гессен» з
поставки інформаційно-консультаційних
та маркетингових послуг, а також не
підтверджують зв'язку цих послуг із
господарською діяльністю позивача.

А відтак, суд погоджується із
висновками відповідача про
відсутність права у позивача на
формування податкового кредиту за
наслідками вищевказаних господарських
операцій з поставки
інформаційно-консультаційних та
маркетингових послуг, у зв'язку з чим
позовні вимоги в цій частині є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Що стосується обґрунтованості
застосування до платника податків 50%
штрафної санкції оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням
суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 ПК України у
разі, якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 ст. 54 цього
Кодексу, - тягне за собою накладення на
платника податків штрафу в розмірі 25
відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів
визначені контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Так, за результатами документальної
планової виїзної перевірки позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2010 по
31.12.2011 (акт перевірки від 12.03.2012 №
138/23-209/30941194 - а.с. 223-239 т 2) було винесено
податкове повідомлення - рішення від
17.04.2012 № /417 (а.с. 240 т.2), яким
позивачу було збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ за виявлене
перевіркою порушення в загальному
розмірі 26 250 грн, з них за основним
платежем 21 000 грн та штрафними
(фінансовими санкціями) 5 200 грн (25%). Дане
податкове повідомлення - рішення є
узгодженим, що не заперечувалося
сторонами.

Таким чином, при складанні
оскаржуваного повідомлення - рішення
встановлено повторне порушення
завищення суми бюджетного
відшкодування, у зв'язку з чим штрафна
санкція правомірно визначена в розмірі
50 відсотків завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Разом з тим, зважаючи на висновок суду
про задоволення позовних вимог ПрАТ
"Кременчуцький ЛГЗ" в частині
скасування оскаржуваного ППР у зв'язку
із підтвердженням фактичності
(реальності) проведених господарських
операцій з поставки тари контрагентом
ТОВ "АТАРГАТІС А" та правомірності
формування позивачем податкового
кредиту з урахуванням їх результатів
за основним платежем на суму 134 164,80 грн,
суд вважає, що податкове повідомлення -
рішення від 14.01.2014 № в частині
застосування до позивача штрафних
санкцій у розмірі 50% від вказаної суми,
що складає 97 471,20 грн., також підлягає
скасуванню.

Таким чином, позов підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задовлено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Одночасно, суд зазначає, що правові
засади справляння судового збору,
платників, об'єкти та розміри ставок
судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору визначаються Законом
України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №
3674-VI (надалі - Закон № 3674).

За подання до адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати (п.1 ч. 3 ст. 4 Закону №
3674).

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору" від 19.09.2013 № 590-VII
доповнено Закон № 3674 частиною 4 статті
4, за якою під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Так, позивачем при зверненні до суду з
позовною заявою сплачено судовий збір
в розмірі 487,20 грн згідно платіжного
доручення № 173 від 17.04.2014, тобто 10
відсотків від повного розміру судового
збору в 1 827,00 грн (4 розміри мінімальної
заробітної плати).

Враховуючи, що позивачу позовні вимоги
задоволено частково, решта суми
судового збору в розмірі 2 551,68 грн (із
обрахунку 2 відсотків розміру майнових
вимог, у задоволенні яких судом було
відмовлено) підлягає стягненню з
позивача на підставі ч. 4 ст. 4 Закону №
3674.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства
"Кременчуцький лікеро-горілчаний
завод" до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
14.01.2014 № в частині донарахування
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів в загальному розмірі 231
636 грн, з якого за основним платежем - 134
164,80 грн, за штрафними санкціями - 97 471,20
грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Кременчуцький
лікеро-горілчаний завод" (, Полтавська область, м. Кременчук,
вул. Чкалова, буд. 8/28) на користь
Державного бюджету України суму
судового збору в розмірі 2 551,68 грн (дві
тисячі п'ятсот п'ятдесят одна гривня
шістдесят вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 16
червня 2014 року.

Суддя
Л.О. Єресько