Справа № 826/1131/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1131/14
інстанції: Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
прокуратури Київської області на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.04.2014 у справі за
адміністративним позовом заступника
прокурора Києво-Святошинського району
Київської області до
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, треті особи - управління
Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
недійсними, протиправними та
скасування розпоряджень, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області звернувся до суду першої
інстанції із позовом, в якому з
урахуванням збільшених позовних вимог,
просив: визнати недійсними,
протиправними та скасувати
розпорядження голови
Києво-Святошинської РДА від 13.05.2010 №2954,
від 14.05.2010 №№ 2955, 2956, від 21.05.2010 №2980,
28.05.2010 №2988, від 04.06.2010 №3009, від 18.06.2010 № №
3085 (щодо ОСОБА_2), 3087, 3088, 3089, від 24 06 2010
№3118, від 29.06.2010 №3176 (щодо ОСОБА_2), від
06.07.2010 №3200, від 16.07.2010 №3305, від 19.07.2010
№3314, від 23.07.2010 №№3368-3371, від 09.08.2010 №3462,
від 10.08.2010 №3469, 3470, 3496, від 11.08.2010 №3497, від
16.08.2010 № 3523 (щодо ОСОБА_3), від 17.08.2010 №3539,
від 29.09.2010 № 4053, від 30.09.2010 №4069, від 01.10.2010
№№ 4081, 4082, 4083 та від 07.10.2010 №4124, якими
надані дозволи на розробку технічної
документації із землеустрою щодо зміни
використання земельної ділянки з
ведення особистого селянського
господарства на землі для ведення
індивідуального садівництва та
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо зміни використання
земельної ділянки з ведення особистого
селянського господарства на землі для
ведення індивідуального садівництва,
змінено використання даних земельних
ділянок та надано дозволи на
виготовлення державного акту на право
власності на землю для ведення
індивідуального садівництва.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24.05.2011 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.12.2011
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24.05.2011 скасовано та
ухвалено нову постанову, якою у
задоволенні адміністративного позову
заступнику прокурора
Києво-Святошинського району
відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 08.05.2012 касаційну скаргу
прокурора залишено без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.12.2011 - без
змін.

Постановою Верховного Суду України від
05.03.2013 ухвалу Вищого адміністративного
суду України від 08.05.2012 скасовано,
справу направлено на новий касаційний
розгляд.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12.11.2013 №К/800/26202/13 постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.12.2011 та
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24.05.2011 скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03.12.2013
адміністративну справу № 2а-18253/10/2670
прийнято до провадження та призначено
судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19.12.2013 роз'єднано
позовні вимоги в адміністративній
справі у два самостійні провадження, в
одному з яких третьою особою є ТОВ
«ТЕРА ПАРАДІЗ», а в іншому треті особи -
фізичні особи.

25.12.2013 на підставі «Положення про
автоматизовану систему документообігу
в адміністративних судах» справі
присвоєно № 826/20460/13-а та передано на
розгляд судді Арсірію Р.О.

26.12.2013 адміністративну справу №
826/20460/13-а прийнято до розгляду та
призначено судове засідання на 16.01.2014.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.01.2014 роз'єднано
позовні вимоги в адміністративній
справі № 826/20460/13-а та виділено у
самостійні провадження позовні вимоги
Заступника прокурора
Києво-Святошинського району до
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації за участю
третіх осіб.

На підставі вищенаведеного та
відповідно до автоматичного розподілу
справ на розгляд судді Кармазіна О.А.
передано роз'єднану справу, якій
присвоєно номер 826/1131/14, зокрема, за
позовом заступника прокурора
Києво-Святошинського району до
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації про визнання
недійсними, протиправними та
скасування розпоряджень № 3179 від
29.06.2010, № 3176 від 29.06.2010, № 3085 від 18.06.2010, №
3523 від 16.08.2010, треті особи - ОСОБА_2,
ОСОБА_3, управління Держземагенства у
Києво-Святошинському районі Київської
області.

Ухвалою від 25.02.2014 виправлено описку в
ухвалі про прийняття справи до
провадження, а саме: виключено за
текстом ухвали посилання щодо
оскарження розпорядження № 3179 від
29.06.2010. Ухвала мотивована тим, що це
розпорядження не оскаржувалось та
відносно нього не заявлялось вимог,
фактично допущена описка у номері
оскаржуваного розпорядження, а саме:
фактично оскаржується розпорядження №
3176 від 29.06.2010, а не розпорядження № 3179
від 29.06.2010.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30.04.2014 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що ухвалена із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що зазначена апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до розпорядження
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації № 3523 від 16.08.2010
«Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо зміни
використання земельних ділянок
загальною площею 8,9100 га гр. ОСОБА_3 з
«ведення особистого селянського
господарства» на «ведення
індивідуального садівництва» в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради», розглянувши технічну
документацію із землеустрою щодо зміни
використання земельних ділянок
загальною площею 8,9100 га, що перебувають
у приватній власності гр. ОСОБА_3 з
ведення особистого селянського
господарства на ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради, керуючись ст.ст. 17, 22, 35,
121, 186, розділом Х «Перехідні положення»
Земельного кодексу України та ст. 21
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації»: 1) затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо зміни
використання земельних ділянок
загальною площею 8,9100 га, що перебувають
у приватній власності гр. ОСОБА_3 в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради з ведення особистого
селянського господарства на ведення
індивідуального садівництва; 2) змінено
використання земельних ділянок
загальною площею 8,9100 га гр. ОСОБА_3 з
ведення особистого селянського
господарства на ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради; 3) вирішено виготовити
державні акти на право власності на
земельні ділянки гр. ОСОБА_3 для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради; 4) зазначено, що
технічну документацію із землеустрою
щодо виготовлення державних актів на
право вланості на земельні ділянки гр.
ОСОБА_3 для ведення індивідуального
садівництва в адміністративних межах
Дмитрівської сільської ради передати
на постійне зберігання у управління
Деркомзему у Києво-Святошинському
районі; 5) управлінню Держкомзему у
Києво-Святошинському районі доручено
внести відповідні зміни з
земельно-облікові документи.

Крім того, відповідно до розпорядження
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації № 3176 від 29.06.2010
«Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо зміни
використання земельних ділянок
загальною площею 4,9500 га гр. ОСОБА_2 з
«ведення особистого селянського
господарства» на «ведення
індивідуального садівництва» в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради», розглянувши технічну
документацію із землеустрою щодо зміни
використання земельних ділянок
загальною площею 4,9500 га, що перебувають
у приватній власності гр. ОСОБА_2 з
ведення особистого селянського
господарства на ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради, керуючись ст.ст. 17, 22, 35,
121, 186, розділом Х «Перехідні положення»
Земельного кодексу України та ст. 21
Закону України «Про місцеві державні
адміністрації»: 1) затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо зміни
використання земельних ділянок
загальною площею 4,9500 га, що перебувають
у приватній власності гр. ОСОБА_2 в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради з ведення особистого
селянського господарства на ведення
індивідуального садівництва; 2) змінено
використання земельних ділянок
загальною площею 4,9500 га гр. ОСОБА_2 з
ведення особистого селянського
господарства на ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради; 3) вирішено виготовити
державні акти на право власності на
земельні ділянки гр. ОСОБА_2 для ведення
індивідуального садівництва в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради; 4) зазначено, що
технічну документацію із землеустрою
щодо виготовлення державних актів на
право власності на земельні ділянки гр.
ОСОБА_2 для ведення індивідуального
садівництва в адміністративних межах
Дмитрівської сільської ради передати
на постійне зберігання у управління
Деркомзему у Києво-Святошинському
районі; 5) управлінню Держкомзему у
Києво-Святошинському районі доручено
внести відповідні зміни з
земельно-облікові документи.

Також, відповідачем прийнято
розпорядження від 18.06.2010 № 3085 «Про
надання дозволу на розробку технічної
документації із землеустрою щодо зміни
використання земельних ділянок ОСОБА_2
з «ведення особистого селянського
господарства» на «ведення
індивідуального садівництва» в
адміністративних межах Дмитрівської
сільської ради». Згідно розпорядження
вирішено: надати дозвіл землевпорядній
організації на розробку технічної
документації землеустрою щодо зміни
використання земельної ділянки площею
4,9500 га (Державний акт серія ЯЛ № 848715 від
20.04.2010, копія - у справі), що перебуває на
праві власності гр. ОСОБА_2 з «ведення
особистого селянського господарства»
на ведення індивідуального
садівництва»; 2) технічна документація
із землеустрою щодо зміни використання
земельних ділянок повинна бути
розроблена у відповідності до вимог
чинного законодавства України та
обов'язково містити серед інших
документів: висновок державного органу
земельних ресурсів Держкомзему
України; висновок органу у справах
будівництва і архітектури про наявні
обмеження використання земельної
ділянки; 3) технічну документацію із
землеустрою щодо зміни використання
земельної ділянки направити в
Києво-Святошинську адміністрацію на
затвердження.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що спірні розпорядження не
суперечать ст. 25 Закону України «Про
землеустрій», оскільки ним не
передбачено виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо зміни
використання земельних ділянок.
Затверджена спірними розпорядженнями
технічна документація із землеустрою
щодо зміни функціонального
використання земельної ділянки з
«ведення особистого селянського
господарства» на «ведення
індивідуального садівництва» фактично
є технічною документацією із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку, яка передбачена в підпункті
«і» частини другої статті 25 Закону
України «Про землеустрій». Крім того,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що спірні розпорядження за
своєю правовою природою є
індивідуальними актами застосування
норм права, які після їх виконання є
такими, що вичерпали свою дію, а тому,
відповідно до вимог рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
№ 7-рп/2009 вони не можуть бути скасовані
чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
чинним на момент видання оскаржуваних
розпоряджень земельним законодавством
України не було передбачено можливості
зміни виду використання земельної
ділянки в межах певної категорії
земель сільськогосподарського
призначення органами виконавчої влади
та місцевого самоврядування, а тому
такі розпорядження є протиправними та
підлягають скасуванню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
безпідставними та погоджується з
рішенням суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Згідно з ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону.

Відповідно до п. 7 статті 13 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» до відання місцевих
державних адміністрацій у межах і
формах, визначених Конституцією і
законами України, належить вирішення
питань використання землі, природних
ресурсів, охорони довкілля.

Згідно з ст. 19 Земельного кодексу
України землі України за основним
цільовим призначенням поділяються на
такі категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення; е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Статтею 20 Земельного кодексу України
передбачено, що віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення.

Відповідно до ч. 1 статті 22 Земельного
кодексу України землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей.

Громадянам землі
сільськогосподарського призначення
передаються у власність та надаються у
користування для ведення особистого
селянського господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва (п.
«а» ч. 3 ст. 22 ЗК України).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Земельного кодексу
України громадяни України можуть мати
на праві власності та орендувати
земельні ділянки для ведення
особистого селянського господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗК України
громадяни України із земель державної
і комунальної власності мають право
набувати безоплатно у власність або на
умовах оренди земельні ділянки для
ведення індивідуального або
колективного садівництва.

Згідно з п. 2 Українського
класифікатора цільового використання
землі (УКЦВЗ), затвердженого листом
Держкомзему від 24.04.1998 № 14-1-7/1205 землі
сільськогосподарського призначення
класифікуються: для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;
для ведення особистого підсобного
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння і випасання
худоби; для ведення дослідних і
навчальних цілей, пропаганди
передового досвіду; для ведення
сільського господарства; для ведення
підсобного сільського господарства;
для ведення селянського (фермерського)
господарства; для традиційних народних
промислів і підприємницької
діяльності; для іншого
сільськогосподарського призначення.

Пунктом 1.4 Класифікації видів
цільового призначення земель,
затвердженої наказом Держкомзему № 548
від 23.07.2010 встановлено, що землі
сільськогосподарського призначення
поділяються, зокрема, на землі для
ведення особистого селянського
господарства - підрозділ 01.01, а для
ведення індивідуального садівництва -
підрозділ 01.05.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів звертає увагу, що землі для
ведення особистого селянського
господарства та землі для садівництва
належать до однієї категорії земель -
сільськогосподарського призначення.

В свою чергу, з матеріалів справи
вбачається, а саме з оскаржуваних
розпоряджень, технічної документації
та оформлених на підставі спірних
розпоряджень державних актів, виданих
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, останні звернулись до
відповідача на підставі технічної
документації із землеустрою щодо зміни
саме функціонального використання
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 4 ст. 373 Цивільного
кодексу України власник земельної
ділянки має право використовувати її
на свій розсуд відповідно до її
цільового призначення.

Цільове призначення земельної ділянки
- це використання земельної ділянки за
призначенням, визначеним на підставі
документації із землеустрою у
встановленому законодавством порядку
(ст. 1 Закону України «Про землеустрій»).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
зміна цільового призначення земельної
ділянки передбачає зміну категорії
земель, зміна ж використання земельної
ділянки в межах однієї категорії
земель не має наслідком зміну
цільового призначення.

Відповідно до листа Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 27.12.2006 № 14-17-7/9942 земельним
законодавством чітко визначено, які
землі належать до тієї чи іншої
категорії, та для чого вони можуть
використовуватися, а саме: глава 5
Земельного кодексу України - землі
сільськогосподарського призначення,
глава 6 Земельного кодексу України -
землі житлової та громадської
забудови, глава 7 - землі
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення, глава 8
- землі оздоровчого призначення, глава 9
- землі рекреаційного призначення,
глава 10 - землі історико-культурного
призначення, глава 11 - землі
лісогосподарського призначення, глава
12 - землі водного фонду, глава 13 - землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення. Таким чином, якщо земельна
ділянка була надана для розміщення
об'єкту чи для використання в межах
будь якої категорії відповідно до
статті 19 Земельного кодексу України,
але через якийсь час там було
розташовано інший об'єкт чи вона
використовується по іншому, але в межах
тієї категорії, що була першочергово
надана, то використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням в
цьому випадку відсутнє.

Аналогічну позицію визначив Вищий
адміністративний суд України при
направленні справи на новий судовий
розгляд, вказуючи на те, що зміна виду
використання земельної ділянки в межах
її цільового призначення можлива, але
порядок вирішення цього питання не
встановлений.

Таким чином, колегія суддів вважає
безпідставними посилання позивача на
порушення відповідачем статті 25 Закону
України «Про землеустрій», оскільки
вона не передбачає виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо зміни використання земельних
ділянок.

Крім того, на час прийняття спірних
розпоряджень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були
власниками земельних ділянок, що не
заперечується та не спростовується
заступником прокурора
Києво-Святошинського району Київської
області.

Відповідно до 1.13 Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах
від 04.05.1999 № 43 (в редакції, чинній на
момент прийняття спірного
розпорядження), передбачено, що
складання державного акта на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам, підприємствам,
установам, організаціям і об'єднанням
громадян всіх видів, у постійне
користування або при переоформленні
правоустановчих документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою в
установленому порядку відповідною
технічною документацією.

Враховуючи викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що затверджена
спірними розпорядженнями технічна
документація із землеустрою щодо зміни
функціонального використання
земельної ділянки з «ведення
особистого селянського господарства»
на «ведення індивідуального
садівництва», наявність якої не
заперечується особами, які беруть
участь у справі, фактично є технічною
документацією із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку, яка
передбачена в підпункті «і» частини
другої статті 25 Закону України «Про
землеустрій». При цьому, зміст та
порядок погодження технічної
документації заступником прокурора
Києво-Святошинського району не
оскаржується.

Однак, як вбачається зі змісту позовної
заяви та апеляційної скарги доводи
позивача зводяться до того, що чинним
на момент видання розпоряджень
земельним законодавством України не
було передбачено можливості зміни виду
користування земельної ділянки в межах
певної категорії земель
сільськогосподарського призначення
органами виконавчої влади та місцевого
самоврядування. Статтею 25 Закону
України «Про землеустрій», як
зазначається у позові, визначено
перелік видів документації із
землеустрою, згідно з яким
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо зміни використання
земельних ділянок, які є у приватній
власності громадян та юридичних осіб,
не передбачено.

В свою чергу, на виконання вказівок
Верховного Суду України, викладених у
постанові від 05.03.2013 та Вищого
адміністративного суд України,
викладених в ухвалі від 12.11.2013
№К/800/26202/13, судом не встановлено, а
позивачем не доведено, що при прийнятті
оскаржуваних розпоряджень
відповідачем не дотримано механізму
зміни виду використання земельної
ділянки в межах її цільового
призначення.

Також, Вищий адміністративний суд
України, скасовуючи попередні судові
рішення у справі та направляючи справу
на новий розгляд зазначив, що
обов'язковою умовою визнання рішення
недійсним (нечинним) є також порушення
у зв'язку з його прийняттям прав та
охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації (фізичної
особи) - позивача у справі.

Більш того, відповідно до рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
у справі № 1-9/2009 ненормативні правові
акти органу місцевого самоврядування є
актами одноразового застосування,
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, а тому вони не можуть бути
скасовані чи змінені після їх
виконання.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що враховуючи сутність
прийнятих відповідачем розпоряджень,
які є виконаними в момент їх прийняття,
а тому такими, що вичерпали свою дію
одночасно з їх виконанням, а також
беручи до уваги те, що позивачем не
надано жодних доказів порушення прав
держави або громадян, позовні вимоги
задоволенню не підлягають, що вірно
встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції ухвалене рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокуратури
Київської області залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30.04.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко
О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
26.06.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.