Справа № 826/5620/14
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5620/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 травня 2014 року № 826/5620/14

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Страбіс-Агро»

до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що зазначене рішення винесене податковим органом є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з огляду на правомірність прийнятих рішень. Посилання відповідача збігаються з висновками акту перевірки, на підставі якого прийнято оспорюванні рішення.

Враховуючи неявку представника відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, справа слухається в порядку письмового провадження відповідно до вимог частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема, п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.94р. №334/94-ВР, до п. 138.4, п.138.7 ст.138, п.142.1, ст..142, абз. б) п.п. 140.1.2 п.140.1 ст. 140 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого встановлено заниження податку на прибутку на загальну суму 805 864 грн., в т.ч. по періодам: І – й квартал 2011 року – 158 900 грн.; ІІІ - й квартал 2011 року – 218 459 грн.; IV –й квартал 2011 року – 81 962 грн.; IV –й квартал 2012 р. – 346 543 грн.

В акті перевірки зазначено, що перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях з податку на прибуток підприємств за період з 01.04.2011 року по 31.03.2011 року встановлено:

1) Перевіркою відображених у рядку 05.1 (СВ) Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» у загальній сумі 190 545 362 грн. було встановлено, що Товариство здійснювало придбання мінеральних добрив, транспортування ТМЦ, тощо.

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.04.2011-31.12.2012 в сумі 190 545 362 грн. на підставі таких документів:

- регістрів синтетичного обліку - оборотно-сальдових відомостей по рахунках 28, 31, 63, 90 тощо;

- оборотно-сальдових відомостей по валовим витратам, аналізу рахунку валові витрати;

- договори купівлі-продажу з додатковими угодами, виписки банку, прибуткові накладні, договори на виконання робіт, надання послуг, акти приймання-передачі послуг, акти приймання-передачі товару, акти виконаних робіт , тощо.

Перевіркою встановлено завищення задекларованих товариством показників у рядку 05.1 (СВ) Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» на 1 750 067 грн. в т.ч.:

- 949 822 грн. за 2011 року (ІV квартал);

- 800 245 грн. за 2012 року (ІV квартал).

Встановлено порушення:

- в порушення п.138.7 ст.138 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ зі змінами та доповненнями Товариством до складу собівартості включено фактичну вартість остаточно забракованої продукції за відсутності наказу по підприємству у сумі 949 822 грн. у III кварталі 2011 року.

В бухгалтерському обліку відображено проводкою: Д-т « 84», К-т « 20».

- в порушення п. 138.4 ст.138 Податкового Кодексу України Товариством у ІV кварталі 2012 року до складу собівартості включено нерозподільні постійні загальновиробничі витрати по яким відсутні доходи від реалізації товарів у вищезазначеному податковому періоді (витрати на доставку та доведення до стану, придатного для продажу) у сумі 800 245 грн. В бухгалтерському обліку відображено проводкою: Д-т « 84» К-т « 63»

2) Перевіркою відображених у рядку 06.5 (ІВ) Декларації «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» у загальній сумі (-) 9 085 937 грн. було встановлено, що на формування даного показника мали вплив операції з:

витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів;

від'ємне значення курсових різниць згідно зі статтею 153 розділу III Податкового кодексу України;

суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами;

Перерахунок витрат у разі зміни суми компенсації вартості товарів (робіт, послуг) (+,-)

- регістрів синтетичного обліку - оборотно-сальдових відомостей по рахунках 31, 63, 94 тощо;

- оборотно-сальдових відомостей по валовим витратам, аналізу рахунку валові витрати;

- відомості аналітичного обліку, договори про фінансово-господарську діяльність, банківські виписки, прибуткові накладні, акти виконаних робіт, тощо.

Під час проведення перевірки було встановлено завищення задекларованих товариством показників у рядку 06.5 (ІВ) Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати) на суму 479 444 грн. за 2012 рік, а саме: в порушення абз. б) п.п.140.1.2 п. 140.1 ст.140 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ зі змінами та доповненнями Товариством віднесено до складу витрат нараховану суму роялті на користь отримувача, який не є бенефіциарним отримувачем такої плати у сумі 479 444 грн. за ІV квартал 2012 року. В бухгалтерському обліку дана операція відображена проводкою: Д-т-920 К-т-632

Як вбачається з матеріалів справи та акту перевірки, ТОВ «Страбіс-Агро» здійснило виплату роялті нерезиденту Кіпру компанії «BUFFERSTONE LIMITED» згідно Ліцензійного договору №1 від 01.12.2011 р.

Ліцензійний договір №1 від 01.12.2011 р. про передачу прав на використання товарного знаку, укладений ТОВ «Страбіс-Агро» (Ліцензіат) із компанією «BUFFERSTONE LIMITED» (Республіка Кіпр) (Ліцензіар), за умовами даного договору Ліцензіар надає Ліцензіату за винагороду на термін дії цього договору невиключну ліцензію на використання товарів і послуг, зазначених у свідоцтві за класами МКТП.

Невичключна ліцензія – надання дозволу на використання товарного знаку із збереженням за Ліцензіаром права на використання цього товарного знаку у сфері, що обумовлена цією ліцензією, включаючи право на видачу ліцензії іншим особам у цій сфері.

Компанія «BUFFERSTONE LIMITED» (Кіпр) є власником Свідоцтва України від 25.05.2011 року на товарний знак StraBIS (знак для товарів і послуг) № 139477.

Свідоцтва України від 25.05.2011 року на товарний знак, виданий Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України на ім’я Ліцензіара для товарів і послуг за класами МКТП 1, 9, 35, 42.

За використання товарного знаку TOB «Страбіс-Агро» сплачує щоквартально кіпрському нерезиденту роялті у розмірі 20 000,00 дол.США.

Відповідно до виписок банку TOB «Страбіс-Агро» в 2012 році перерахувало нерезиденту компанії «BUFFERSTONE LIMITED» (Республіка Кіпр) роялті в загальному розмірі 60 000,00 дол. США (еквів.479570,00 грн.).

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового Кодексу України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п. 138.7 ст. 138 Податкового Кодексу України, фактична вартість остаточно забракованої продукції не включається до складу витрат платника податку, крім втрат від браку, які складаються з вартості остаточно забракованої з технологічних причин продукції (виробів, вузлів, напівфабрикатів) та витрат на виправлення такого технічно неминучого браку, в разі реалізації такої продукції.

Платник податку має право самостійно визначати допустимі норми технічно неминучого браку в наказі по підприємству за умови обґрунтування його розміру. Такі самостійно встановлені платником податку норми діють до встановлення таких норм центральними органами виконавчої влади у відповідній сфері.

Відповідно до п.п.140.1.2. п.140.1 ст. 140 Податкового Кодексу України, витрати (крім тих, що підлягають амортизації), пов'язані з науково-технічним забезпеченням господарської діяльності, на винахідництво і раціоналізацію господарських процесів, проведення дослідно-експериментальних та конструкторських робіт, виготовлення та дослідження моделей і зразків, пов'язаних з основною діяльністю платника податку, витрати з нарахування роялті та придбання нематеріальних активів (крім тих, що підлягають амортизації) для їх використання в господарській діяльності платника податку.

До складу витрат не включаються нарахування роялті у звітному періоді на користь:

1) нерезидента (крім нарахувань на користь постійного представництва нерезидента, яке підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 160.8, нарахувань, що здійснюються суб'єктами господарювання у сфері телебачення і радіомовлення відповідно до Закону України "Про телебачення і радіомовлення", та нарахувань за надання права на користування авторським, суміжним правом на кінематографічні фільми іноземного виробництва, музичні та літературні твори) в обсязі, що перевищує 4 відсотки доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) (за вирахуванням податку на додану вартість та акцизного податку) за рік, що передує звітному, а для банків - в обсязі, що перевищує 4 відсотки доходу від операційної діяльності (за вирахуванням податку на додану вартість) за рік, що передує звітному, а також у випадках, якщо виконується будь-яка з умов:

а) особа, на користь якої нараховуються роялті, є нерезидентом, що має офшорний статус з урахуванням пункту 161.3 статті 161 цього Кодексу;

б) особа, на користь якої нараховується плата за такі послуги, не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) такої плати за послуги за виключенням випадків, коли бенефіціар (фактичний власник) надав право отримувати таку винагороду іншим особам;

в) роялті виплачуються щодо об'єктів, права інтелектуальної власності щодо яких вперше виникли у резидента України.

Пунктом 138.1 ст.138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.138.4, 138.6 - 138.9, пп.138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, п.138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з п.138.5, пп.138.10.5, 138.10.6 п.138.10, п.138.11, 138.12 цієї статті, п.140.1 ст.140 і ст.141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у п.138.3 цієї статті та у ст.139 цього Кодексу.

Згідно із абз.1 п.138.2 ст.138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених р. II цього Кодексу.

Отже, для підтвердження чи спростування обставини наявності встановлених в акті перевірки порушень, необхідно з'ясувати обставину наявності у позивача первинних бухгалтерських документів та наявності зв’язку здійснених позивачем витрат з його господарською діяльністю.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. (ч.1) В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. (ч.2) Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. (ч.3) Суд може збирати докази з власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС України).

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на висновки акту перевірки про безпідставне формування позивачем податкового кредиту та витрат. Тобто відповідач стверджував про відсутність певних доказів у позивача, що об’єктивно не може бути доведено, проте, може бути спростовано шляхом надання таких доказів.

Натомість позивач, всупереч вимогам суду витребовуваних документів суду не надав, зокрема, суду не було надано докази використання товарного знаку StraBIS в межах господарської діяльності, отримання від такого використання вигоди, прямий чи опосередкований зв’язок між отриманням позивачем додаткових переваг товару позивача у зв’язку з використанням товарного знаку порівняно з іншими товарами, а відсутність вказаних доказів, не дозволяє дійти висновків про спростування посилань акту перевірки.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 71, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.К. Каракашьян