Справа № К/9991/16252/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/16252/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Весельської Т.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства
закордонних справ України,
Міністерства юстиції України про
оскарження нормативно-правового акту
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 8 липня 2010 року та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 2 березня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що положення підпункту 1.3 пункту 1
Положення «Про порядок учинення
нотаріальних дій в дипломатичних
представництвах та консульствах
України», затвердженого наказом
Міністерства закордонних справ
України від 27 грудня 2004 року №142/5/310,
виходить за рамки положень Закону
України «Про нотаріат» і без належного
правового підґрунтя розширює
повноваження консульських установ,
замінивши слова «угоди» на «правочин»,
а слово «доручення» на «довіреності»,
тим самим змінюючи юридичний зміст.
Просив визнати протиправним та
скасувати підпункт 1.3 пункту 1
Положення про порядок учинення
нотаріальних дій в дипломатичних
представництвах та консульствах
України, затвердженого наказом
Міністерства закордонних справ
України від 27 грудня 2004 року №142/5/310,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2004 року
№1649/10248.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 8
липня 2010 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 2 березня 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення. Постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 8
липня 2010 року змінено в мотивувальній
частині.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, позивач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Підпунктом 1.3 пункту 1 Положення про
порядок учинення нотаріальних дій в
дипломатичних представництвах та
консульствах України визначено, що
консулами вчиняються, зокрема, такі
види нотаріальних дій, посвідчуються
правочини (договори, заповіти,
довіреності та ін.), крім іпотечних
договорів, договорів про відчуження та
заставу житлових будинків, квартир,
дач, садових будинків, гаражів,
земельних ділянок, іншого нерухомого
майна, що знаходиться в Україні.

У статті 41 Цивільного кодексу
Української PCP 1963 року було дано
визначення терміну «угода», якою є дії
громадянина і організації, спрямована
на встановлення, зміну або припинення
цивільних прав або обов'язків.

Зазначений термін був
використаний також у Законі України
«Про нотаріат», зокрема у статті 4 цього
Закону вказано, що нотаріус має право
складати проекти угод і заяв,
виготовляти копії документів та
виписки з них, а також давати
роз'яснення з питань вчинення
нотаріальних дій і консультації
правового характеру.

У Цивільному кодексі України 2003
року термін «угода» не
використовується, фактично він
замінений терміном «правочин».

Законодавче визначення правочину
міститься у статті 202 Цивільного
кодексу України 2003 року, яка
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що юридичний зміст термінів «угода» та
«правочин» фактично є ідентичним.
Термін «правочин» є новим для
українського законодавства й
уживається замість терміну «угода».

Відповідно до частин 1, 3 статті 244
Цивільного кодексу України
представництво, яке ґрунтується на
договорі, може здійснюватися за
довіреністю. Довіреністю є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами.

Поняття та види правочинів, поняття та
види представництва, у тому числі і
представництва за довіреністю,
визначені Цивільним кодексом України.
Закон України «Про нотаріат»
встановлює порядок вчинення
нотаріальних дій щодо тих правочинів
(угод), довіреностей (доручень) тощо, які
визначені, зокрема, Цивільним кодексом
України. Неприведення понять, термінів,
застосованих у Законі України «Про
нотаріат», у відповідності з
визначеннями Цивільного кодексу
Української РСР 1963 року, у
відповідність з поняттями, термінами,
встановленими Цивільним кодексом
України, не може бути підставою для
скасування норм Положення про порядок
учинення нотаріальних дій в
дипломатичних представництвах та
консульствах України, у яких поняття та
терміни правочину та довіреності
визначені відповідно до вимог нового
Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 8
липня 2010 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 2 березня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Весельська Т.Ф.