Справа № 810/3612/13-а
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року № 810/3612/13-а

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Виноградова
О.І., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи підприємця -
ОСОБА_1 до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

11 липня 2013 р. до Київського окружного
адміністративного суду звернулася
фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач) з позовом до Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 29
березня 2013 р. № , від
18 червня 2013 р. № № , (з
урахування уточнених позовних вимог).

У судовому засіданні 14 січня 2014 р. судом
було уточнено назву відповідача -
Броварська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - відповідач).

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та прийнятими з порушенням норм
законодавства України, порушують
права та законні інтереси позивача.
Крім того, позивач зазначив, що всі
господарські операції з контрагентами
з: фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
(далі - ФОП ОСОБА_2), малим приватним
підприємством "АСВА" (далі - МПП "АСВА"),
товариствами з обмеженою
відповідальністю "ТЕРМО КІНГ УКРАЇНА"
(далі - ТОВ "ТЕРМО КІНГ УКРАЇНА"),
"ПРОСКАН" (ТОВ - "ПРОСКАН"), "АД Шина" (далі
- ТОВ "АД Шина"), "ШИНА КОМПАНІЯ" (далі -
ТОВ "ШИНА КОМПАНІЯ"), "Серебро" (далі - ТОВ
"Серебро"), "Техно Груп" (далі - ТОВ "Техно
Груп"), Торговий Дім "Оіл Груп" (далі - ТОВ
ТД "Оіл Груп") та "Вітекс Плюс" (далі - ТОВ
"Вітекс Плюс") підтверджуються
первинними документами, які під час
перевірки були надані перевіряючим.
Стверджує, що при проведенні
документальної планової виїзної
перевірки, результати якої оформлені
актом від 11 березня 2013 р. № 167/1702/НОМЕР_4
(далі - акт перевірки №
167/1702/НОМЕР_4), посадовими особами
відповідача зроблено помилкові
висновки, оскільки, ними не було взято
до уваги усі первинні документи.

Відповідач позов не визнав, подав
до суду письмові заперечення, в яких у
задоволенні позову просив відмовити,
посилаючись на те, що позивачем не було
доведено, що придбаний у контрагентів
товар ним було використано у власній
господарській діяльності, у зв'язку з
цим ним було виключено із складу витрат
частину цих витрат, зокрема, на
придбання позивачем товару у своїх
контрагентів (т. 8, а.с. 247 - 290).

Суд у судовому засіданні, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши наявні матеріали справи,
встановив таке.

14 листопада 1996 р. позивач
зареєстрований Виконавчим комітетом
Броварської міської ради Київської
області як фізична особа - підприємець,
що підтверджується копією свідоцтва
про державну реєстрацію фізичної особи
- підприємця Серія В 01 № 072089 (т. 1 а.с. 53).

Так, основними видами його
діяльності є: організація перевезення
вантажів, роздрібна торгівля, ремонт
побутових виробів та предметів,
діяльність наземного транспорту (т. 3
а.с.106).

У період з 11 лютого по 1 березня 2013
р. відповідачем було проведено планову
документальну виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 1 січня по 31
грудня 2012 р., за результатом, якої 11
березня 2013 р. було складено акт
перевірки № 167/1702/НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 128 - 155).

У розділі "Висновок" названого
акту перевірки зазначено, що позивачем
порушено вимоги:

1) п. 177.1, п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України від 2 грудня 2012 р.
№ 2755-VI (далі - ПК України), а саме
заниження одержаного доходу в 2012 р. у
сумі 1 378 754 грн 24 коп.
та завищення вартості документально
підтверджених витрат в 2012 р. у сумі 1 378
754 грн 24 коп., донараховано податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності у сумі 235
550 грн 05 коп.;

2) ст. 185, ст. 186, п. 198.6 ст. 198 ПК
України, а саме занижено податкові
зобов'язання у сумі 137 587 грн 00 коп. за:
січень 2012 р. - 3356 грн 00 коп., лютий 2012 р. -
4474 грн 00 коп., квітень 2012 р. - 19 016 грн 00
коп., травень 2012 р. - 16 779 грн 00 коп.,
червень 2012 р. - 6712 грн 00 коп., липень 2012 р.
- 19 016 грн 00 коп., серпня 2012 р. -
19 016 грн 00 коп., вересень 2012 р. - 16 779 грн
00 коп., жовтня 2012 р. - 14 542 грн
00 коп., листопад 2012 р. - 13 423 грн 00 коп.,
грудень 2012 р. - 4474 грн 00 коп. та завищено
податковий кредит всього у сумі 16 934
грн 00 коп., в т.ч. у березні 2012 р. -
5228 грн 00 коп., квітень 2012 р. - 8349 грн 00
коп., червень 2012 р. - 3357 грн 00 коп.,
донараховано податок на додану
вартість у сумі 154 521 грн 00 коп.;

3) ст. 160 ПК України позивач при
виплаті доходу у вигляді відсотків за
користування наданим в лізинг
транспортним засобом нерезиденту
компанії Cargobull Leasing - und Handers - GmbH, що
призвело до заниження податку з доходу
нерезидента у сумі 1964 грн 00 коп.

29 березня та 18 червня 2013 р., на
підставі акту перевірки № 167/1702/НОМЕР_4,
відповідачем було винесено податкові
повідомлення-рішення № № та
, відповідно. Зокрема:

- податкове повідомлення - рішення
№ , яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 2946 грн 00 коп., з яких за
основним платежем - 1964 грн 00 коп., за
штрафними санкціями - 982 грн 00 коп. (далі
- податкове повідомлення-рішення №
) (т. 1 а.с. 158);

- податкове повідомлення - рішення
№ , яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплатили фізичним
особам за результатами річного
декларування на загальну суму 267 651 грн
94 коп., з яких за основним платежем - 214
121 грн 55 коп., за штрафними санкціями - 53
530 грн 39 коп. (далі - податкове
повідомлення-рішення № ) (т. 1 а.с.
159);

- податкове повідомлення - рішення
№ , яким збільшено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість по вітчизняних товарах на
загальну суму 94 195 грн 50
коп., з яких за основним платежем - 62 797
грн 00 коп., за штрафними санкціями - 31 398
грн 50 коп. (далі - податкове
повідомлення-рішення № ) (т. 1 а.с.
160).

У зв'язку з тим, що позивач вважає
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення протиправними,
ним було подано даний адміністративний
позов до суду.

Спірні правовідносини
врегульовані ПК України та Цивільним
кодексом України від 16 січня 2003 р. № 435-IV
(далі - ЦК України).

Відповідно до вимог п.п.7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України 168/97 - ВР податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 81 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з вимогами п. 138.2 ст. 138 ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Платник податку для визначення
об'єкта оподаткування має право на
врахування витрат, підтверджених
документами, що складені нерезидентами
відповідно до правил інших країн.

Як убачається з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.
139 ПК України, не включаються до складу
витрат: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до вимог п. 160.1 ст. 160 ПК
України будь-які доходи, отримані
нерезидентом із джерелом їх походження
з України, оподатковуються в порядку і
за ставками, визначеними цією статтею.

Для цілей цього пункту під
доходами, отриманими нерезидентом із
джерелом їх походження з України,
розуміються проценти, дисконтні
доходи, що сплачуються на користь
нерезидента, у тому числі проценти за
позиками та борговими зобов'язаннями,
випущеними (виданими) резидентом.

Згідно з вимогами п. 160.2 ст. 160 ПК
України резидент або постійне
представництво нерезидента, що
здійснюють на користь нерезидента або
уповноваженої ним особи (крім
постійного представництва нерезидента
на території України) будь-яку виплату
з доходу з джерелом його походження з
України, отриманого таким нерезидентом
від провадження господарської
діяльності (у тому числі на рахунки
нерезидента, що ведуться в
національній валюті), крім доходів,
зазначених у пунктах 160.3 - 160.7 цієї
статті, зобов'язані утримувати податок
з таких доходів, зазначених у пункті 160.1
цієї статті, за ставкою в розмірі 15
відсотків їх суми та за їх рахунок, який
сплачується до бюджету під час такої
виплати, якщо інше не передбачено
положеннями міжнародних договорів
України з країнами резиденції осіб, на
користь яких здійснюються виплати, що
набрали чинності.

Як убачається з п. 177.1 ст. 177 ПК
України, доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог п. 177.4 ст. 177 ПК
України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. «а» п. 185.1 ст. 185 ПК
України об'єктом оподаткування є
операції платників податку з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Як убачається з п. 186.1 ст. 186 ПК України,
місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів
на момент їх постачання (крім випадків,
передбачених у підпунктах "б" і "в" цього
пункту);

б) місце, де товари перебувають на час
початку їх перевезення або
пересилання, у разі якщо товари
перевозяться або пересилаються
продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання,
монтаж чи встановлення, у разі якщо
товари складаються, монтуються або
встановлюються (з випробуванням чи без
нього) продавцем або від його імені.

Відповідно до вимог п. 198.2 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з вимогами п. 198.3 ст. 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього Кодексу, та складається з
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Як убачається з п. 198.6 ст. 198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст. 201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 639 ЦК
України договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми
договору не встановлені законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 639 ЦК
України якщо сторони домовилися
укласти договір у певній формі, він
вважається укладеним з моменту надання
йому цієї форми, навіть якщо законом ця
форма для даного виду договорів не
вимагалася.

Наявні матеріали справи свідчать, що
позивачем було вірно визначені грошові
зобов'язання з:

- податку на доходи фізичних осіб, що
сплатили фізичним особам за
результатами річного декларування;

- податку на додану вартість по
вітчизняних товарах; податку на
прибуток;податку на доходи фізичних
осіб;

- податку на додану вартість по
вітчизняних товарах по
взаємовідносинах з його контрагентами:
ФОП ОСОБА_2, МПП "АСВА", ТОВ "ТЕРМО КІНГ
УКРАЇНА", ТОВ "ПРОСКАН", ТОВ
"АД Шина", ТОВ "ШИНА КОМПАНІЯ", ТОВ
"Серебро", ТОВ "Техно Груп", ТОВ ТД "Оіл
Груп" та ТОВ "Вітекс Плюс", а також,
правомірно включено до складу витрат
суму сплачених податків до бюджету за
оренду землі.

Даний висновок підтверджується
наступним.

1. Стосовно взаємовідносин позивача з
ФОП ОСОБА_2 судом встановлено таке.

1 травня 2011 р. між ФОП ОСОБА_2
(постачальником) та позивачем
(покупцем) було укладено договір
поставки № 68/11 (далі - договір № 68/11) (т. 3
а.с. 109-111).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору
постачальник взяв на себе зобов'язання
в порядку та на умовах визначених цим
договором поставити та передати у
власність покупця товар, а покупець -
прийняти та своєчасно оплатити за
поставлений товар на умовах цього
договору.

На підтвердження виконання договору №
68/11 його стороною - ФОП ОСОБА_2 позивачем
було надано суду (оригінали для огляду
та копії для долучення до матеріалів
справи) такі докази:

1) Рахунки фактури (т. 1 а.с. 161, 164,
167,170, 173, 177, 181, 184, 188, 191, 195);

2) Податкові накладні (т. 1 а.с. 162а,
166, 169, 172, 175,179, 183, 186, 190, 193, 197);

3) Видаткові накладні (т. 1 а.с. 162, 165,
168, 171, 174, 178, 182, 185, 189, 192, 196).

Зазначені документи підписані ФОП
ОСОБА_2, завірені печаткою та свідчать,
що ФОП ОСОБА_2 було поставлено на
адресу позивача перелічений у них
товар.

Водночас, на підтвердження розрахунків
з ФОП ОСОБА_2 за куплений в нього товар,
позивачем надано копії банківських
виписок за травень - серпень та
листопад 2012 р. № № 109, 171, 192, 377, 258, 215 (т. 1
а.с. 163, 178, 180, 187, 194, 198).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договору № 68/11 у
розпорядженні позивача були документи
на підтвердження державної реєстрації
ФОП ОСОБА_2, зокрема,
витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців серія АЕ № 219050, згідно з
яким названий контрагент
зареєстрований як фізична особо -
підприємець 11 липня 2003 р. (т. 3 а.с. 107-108).

2. Стосовно взаємовідносин позивача з
МПП "АСВА" судом встановлено таке.

Між МПП "АСВА" (постачальником) та
позивачем (покупцем) було укладено
договір постачання в усній формі,
передбачений ст. 639 ЦК України.

На підтвердження виконання договору
його стороною - МПП "АСВА" позивачем
було надано суду (оригінали для огляду
та копії для долучення до матеріалів
справи) такі докази:

1) Рахунок - фактури (т. 2 а.с. 16);

2) Податкові накладні (т. 2 а.с. 18, 22);

3) Видаткові накладні (т. 2 а.с. 17, 21);

4) Рахунок на оплату (т. 2 а.с. 20).

Зазначені документи підписані
посадовою особою МПП "АСВА", завірені
печаткою цього підприємства та
свідчать, що МПП "АСВА" було поставлено
на адресу позивача перелічений у них
товар.

Водночас, на підтвердження розрахунків
з МПП "АСВА" за куплений в нього товар
позивачем надано копії банківських
виписок за червень та серпень 2012 р. № 156,
237, 240 (т. 2 а.с. 19, 23).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договору у
розпорядженні позивача були документи
на підтвердження державної реєстрації
МПП "АСВА", зокрема, Свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи А00
№ 324569, згідно з яким названий
контрагент зареєстрований як юридична
особа 20 лютого 1992 р. (т. 3 а.с. 118).

3. Стосовно взаємовідносин позивача з
ТОВ "ТЕРМО КІНГ УКРАЇНА" судом
встановлено таке.

Між ТОВ "ТЕРМО КІНГ УКРАЇНА"
(постачальником) та позивачем
(покупцем) було укладено договір
постачання в усній формі, передбачений
ст. 639 ЦК України.

На підтвердження виконання договору
його стороною - ТОВ "ТЕРМО КІНГ УКРАЇНА"
позивачем було надано суду (оригінали
для огляду та копії для долучення до
матеріалів справи) такі докази:

1) Рахунки - фактури (т. 1 а.с. 191, 195);

2) Податкові накладні (т. 1 а.с. 193,
197);

3) Видаткові накладні (т. 1 а.с. 192, 196);

Зазначені документи підписані
посадовою особою ТОВ "ТЕРМО КІНГ
УКРАЇНА", завірені печаткою цього
товариства та свідчать, що ТОВ "ТЕРМО
КІНГ УКРАЇНА" було поставлено на адресу
позивача перелічений у них товар.

Водночас, на підтвердження розрахунків
з ТОВ "ТЕРМО КІНГ УКРАЇНА" за куплений в
нього товар позивачем надано копії
банківських виписок за липень та
серпень 2012 р. № № 258, 215 (т. 1 а.с. 194, 215).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договору у
розпорядженні позивача були документи
на підтвердження державної реєстрації
ТОВ "ТЕРМО КІНГ УКРАЇНА",
зокрема, витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців серія АГ № 799960,
згідно з яким названий контрагент
зареєстрований як юридична особа 15
липня 1996 р. (т. 9 а.с. 112-113).

4. Стосовно взаємовідносин позивача з
ТОВ - "ПРОСКАН" судом встановлено таке.

Між ТОВ - "ПРОСКАН" (постачальником) та
позивачем (покупцем) було укладено
договір постачання в усній формі,
передбачений ст. 639 ЦК України.

На підтвердження виконання договору
ТОВ - "ПРОСКАН" позивачем було надано
суду (оригінали для огляду та копії для
долучення до матеріалів справи) такі
докази:

4) Рахунок (т. 1 а.с. 199);

5) Податкову накладну (т. 1 а.с. 201);

6) Видаткову накладну (т. 1 а.с. 200).

Зазначені документи підписані
посадовою особою ТОВ - "ПРОСКАН",
завірені печаткою цього товариства та
свідчать, що ТОВ - "ПРОСКАН" було
поставлено на адресу позивача
перелічений у них товар.

Водночас, на підтвердження розрахунків
з ТОВ - "ПРОСКАН" за куплений в нього
товар, позивачем надано копії
банківських виписок за травень 2012 р. №
100 (т. 1 а.с. 202).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договору у
розпорядженні позивача були документи
на підтвердження державної реєстрації
ТОВ - "ПРОСКАН", зокрема, Свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи
серія А00 № 069105, згідно з яким
названий контрагент зареєстрований як
юридична особа 25
грудня 2001 р. (т. 3 а.с. 115).

5. Стосовно взаємовідносин позивача з
ТОВ "АД Шина" судом встановлено таке.

Між ТОВ "АД Шина" (постачальником) та
позивачем (покупцем) було укладено
договір постачання в усній формі,
передбачений ст. 639 ЦК України.

На підтвердження виконання договору
його стороною - ТОВ "АД Шина" позивачем
було надано суду (оригінали для огляду
та копії для долучення до матеріалів
справи) такі докази:

1) Рахунки (т. 1 а.с. 203, 208, 212, 216, 220, 224,
227, 230, 235, 240, 244, т. 2 а.с. 5, 9, 12);

2) Податкові накладі (т. 1 а.с. 205, 210,
214, 218, 222, 226, 229, 232, 237, 242, 246, т. 2 а.с. 3, 7, 11,
14);

3) Накладну (т. 1 а.с. 204, 209, 213, 217, 221, 225,
228, 236, 241, 245, т. 2 а.с. 2, 6, 10, 13);

4) Акт здачі - прийняття робіт
(надання послуг) - (т. 1 а.с. 231).

Зазначені документи підписані
посадовою особою ТОВ "АД Шина", завірені
печаткою цього товариства та свідчать,
що ТОВ "АД Шина" було поставлено на
адресу позивача перелічений у них
товар.

Водночас, на підтвердження розрахунків
з ТОВ "АД Шина" за куплений в нього
товар, позивачем надано копії
банківських виписок за квітень -
грудня 2012 р. № № 88, 117, 148, 183, 127, 183, 189, 210,
260, 318, 335, 374, 385, 378 (т. 1 а.с. 206, 207, 211, 215, 219,
223, 234, 238 - 239, 243, т. 2 а.с. 4, 8, 15).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договору у
розпорядженні позивача були документи
на підтвердження державної реєстрації
ТОВ "АД Шина", зокрема, виписка з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців серія ААВ №
764761, згідно з яким названий контрагент
зареєстрований як юридична особа 2
червня 2008 р. (т. 3 а.с. 116-117).

6. Стосовно взаємовідносин позивача з
ТОВ "ШИНА КОМПАНІЯ" судом встановлено
таке.

15 квітня 2011 р. між приватним
підприємством «Шина Плюс»
(постачальником) та позивачем
(покупцем) було укладено договір
постачання № Б000-40 (далі - договір
№ Б000-40) (т. 3 а.с. 120 -126).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору
постачальник взяв на себе зобов'язання
в порядку та на умовах визначених цим
договором поставити та передати у
власність покупця товар, а покупець -
прийняти та своєчасно оплатити за
поставлений товар на умовах цього
договору.

Крім того, 10 листопада 2011 р. між
приватним підприємством «Шина Плюс» та
позивачем було укладено додаткову
угоду до договору № Б000-40 (т. 3 а.с. 127).

Згідно цієї додаткової угоди, з метою
реорганізації підприємства сторони
погодились внести зміни в основі
положення та реквізити договору та
виклали в наступній редакції: а саме,
договір № Б000-40 укладений між ТОВ "ШИНА
КОМПАНІЯ" (постачальником) та позивачем
(покупцем).

На підтвердження виконання договору
ТОВ "ШИНА КОМПАНІЯ" позивачем було
надано суду (оригінали для огляду та
копії для долучення до матеріалів
справи) такі докази:

1) Рахунок на оплату (т. 2 а.с. 20);

2) Податкову накладну (т. 2 а.с. 22);

3) Видаткову накладну (т. 1 а.с. 21).

Зазначені документи підписані
посадовою особою ТОВ "ШИНА КОМПАНІЯ",
завірені печаткою цього товариства та
свідчать, що ТОВ "ШИНА КОМПАНІЯ" було
поставлено на адресу позивача
перелічений у них товар.

Водночас, на підтвердження розрахунків
з ТОВ "ШИНА КОМПАНІЯ" за куплений в
нього товар, позивачем надано копії
банківських виписок за серпень 2012 р. №
№ 237 (т. 2 а.с. 23).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договору у
розпорядженні позивача були документи
на підтвердження державної реєстрації
ТОВ "ШИНА КОМПАНІЯ",
зокрема, виписка з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців серія ААВ № 157138,
згідно з яким названий контрагент
зареєстрований як юридична особа 25
березня 1999 р. (т. 3 а.с. 119).

7. Стосовно взаємовідносин позивача з
ТОВ "Серебро" судом встановлено таке.

4 листопада 2011 р. між ТОВ "Серебро"
(продавцем) та позивачем (покупцем) було
укладено договір поставки товару № 80
(далі - договір № 80) (т. 2 а.с. 24 - 26).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору
постачальник взяв на себе зобов'язання
поставити та передати у власність
покупця товар - рідина AdBlue у різній
тарі, а також пристрій для її
перекачування, а покупець - прийняти та
своєчасно оплатити за поставлений
товар на умовах цього договору.

На підтвердження виконання договору №
80 ТОВ "Серебро" позивачем було надано
суду (оригінали для огляду та копії для
долучення до матеріалів справи) такі
докази:

1)Рахунки - фактури (т. 2 а.с. 27, 31, 34, 37, 41, 46,
51, 55);

2)Податкові накладі (т. 2 а.с. 28, 32, 36, 34, 48,
53, 57);

3)Видаткові накладну (т. 2 а.с. 29, 32, 35, 38, 42,
47, 52, 56).

Зазначені документи підписані
посадовою особою ТОВ "Серебро",
завірені печаткою цього товариства та
свідчать, що ТОВ "Серебро" було
поставлено на адресу позивача
перелічений у них товар.

Водночас, на підтвердження розрахунків
з ТОВ "Серебро" за куплений в нього
товар, позивачем надано копії
банківських виписок за березень,
травень, липень, вересень, жовтень,
листопад 2012 р. № № 55, 128, 212, 314, 311, 296, 348, 351,
371 (т. 2 а.с. 30, 33, 40, 43, 44, 45, 49, 54, 58).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договору № 80 у
розпорядженні позивача були документи
на підтвердження державної реєстрації
ТОВ "Серебро", зокрема,
виписка з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців серія А01 № 152150, згідно з
яким названий контрагент
зареєстрований як юридична особа 22
листопада 2007 р. (т. 3 а.с. 128).

8. Стосовно взаємовідносин позивача з
ТОВ "Техно Груп" судом встановлено
таке.

11 травня 2010 р. та 11 червня 2012 р. між ТОВ
"Техно Груп" (продавцем) та позивачем
(покупцем) було укладені два договори
купівлі - продажу товару № П-52/10 та
№ П-160/12 (далі - договори № П-52/10, №
П-160/12) (т. 2 а.с. 59-62, т. 3 а.с. 137-140
відповідно).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названих договорів
продавець взяв на себе зобов'язання
передати у власність покупця товар, а
покупець - прийняти та своєчасно
оплатити за поставлений товар, а саме
мастильні матеріали марки «TOTAL»
(виробництво Франції) у термін та на
умовах цих договір.

На підтвердження виконання договорів
№ П-52/10 та № П-160/12 ТОВ "Техно Груп"
позивачем було надано суду (оригінали
для огляду та копії для долучення до
матеріалів справи) такі докази:

1)Рахунками на оплату (т. 2 а.с. 63, 68, 73, 77);

2)Податкові накладі (т. 2 а.с. 65, 70, 75, 79);

3)Видаткові накладну (т. 2 а.с. 69, 74, 78).

Зазначені документи підписані
посадовою особою ТОВ "Техно Груп",
завірені печаткою цього товариства та
свідчать, що ТОВ "Техно Груп" було
поставлено на адресу позивача
перелічений у них товар.

Водночас, на підтвердження розрахунків
з ТОВ "Техно Груп" за куплений в нього
товар, позивачем надано копії
банківських виписок за квітень,
червень, вересень, листопад 2012 р. № № 78,
363, 352, 272, 284, 154, (т. 2 а.с. 66, 67, 71, 72, 76, 80).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договорів
№ П-52/10, № П-160/12 у розпорядженні
позивача були документи на
підтвердження державної реєстрації
ТОВ "Техно Груп", зокрема, Свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи
серія А00 № 038453, згідно з яким названий
контрагент зареєстрований як юридична
особа 31 грудня 2002 р. (т. 3 а.с. 135).

9. Стосовно взаємовідносин позивача з
ТОВ ТД "Оіл Груп" судом встановлено
таке.

Між ТОВ ТД "Оіл Груп" (постачальником) та
позивачем (покупцем) було укладено
договір постачання в усній формі,
передбачений ст. 639 ЦК України.

На підтвердження виконання договору
ТОВ ТД "Оіл Груп" позивачем було надано
суду (оригінали для огляду та копії для
долучення до матеріалів справи) такі
докази:

1) Рахунок - фактури (т. 2 а.с. 81);

2) Податку накладну (т. 2 а.с. 83);

3) Видаткову накладну (т. 2 а.с. 82).

4) Акт здач - прийняття робіт
(надання послуг) (т. 1 а.с. 231).

Зазначені документи підписані
посадовою особою ТОВ ТД "Оіл Груп",
завірені печаткою цього товариства та
свідчать, що ТОВ ТД "Оіл Груп"було
поставлено на адресу позивача
перелічений у них товар.

Водночас, на підтвердження розрахункі
з ТОВ ТД "Оіл Груп"за куплений в нього
товар, позивачем надано копії
банківських виписок за листопад 2012 р. №
362 (т. 2 а.с. 84).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договору у
розпорядженні позивача були документи
на підтвердження державної реєстрації
ТОВ ТД "Оіл Груп", зокрема, Свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи
серія А01 № 342094, згідно з
яким названий контрагент
зареєстрований як юридична особа 11
грудня 2008 р. (т. 3 а.с. 141).

10. Стосовно взаємовідносин позивача з
ТОВ "Вітекс Плюс" судом встановлено
таке.

19 березня 2012 р. між ТОВ "Вітекс Плюс"
(продавцем) та позивачем (покупцем) було
укладено договір № 190313 (далі - договір
№ 190313) (т. 2 а.с. 120 - 122).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 названого договору
продавець взяв на себе зобов'язання
передати у власність покупця товар, а
саме бензин А - 95 (неетильований та
дизпаливо) у вигляді бланків дозволу, а
покупець - прийняти та своєчасно
оплатити за поставлений товар, в
кількості та асортименті зазначених у
рахунку - фактурі та видатковій
накладній продавця на умовах цього
договору.

На підтвердження виконання договору №
190313 ТОВ "Вітекс Плюс" позивачем було
надано суду (оригінали для огляду та
копії для долучення до матеріалів
справи) такі докази:

1)Рахунки - фактури (т. 2 а.с. 123, 127, 131);

2)Податкові накладі (т. 2 а.с. 125, 129, 133, 134);

3)Видаткові накладну (т. 2 а.с. 124, 128, 132).

Зазначені документи підписані
посадовою особою ТОВ "Вітекс Плюс",
завірені печаткою цього товариства та
свідчать, що ТОВ "Вітекс Плюс"було
поставлено на адресу позивача
перелічений у них товар.

Водночас, на підтвердження розрахунків
з ТОВ "Вітекс Плюс" за куплений в нього
товар, позивачем надано копії
банківських виписок за березень -
червень 2012 р. № № 64, 65, 91, 145 (т. 2 а.с. 126, 130,
135, 136).

Крім того, судом враховано, що на дату
укладення та виконання договору № 190313
у розпорядженні позивача були
документи на підтвердження державної
реєстрації ТОВ "Вітекс
Плюс", зокрема, виписка з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців серія ААБ №
851882, згідно з яким названий контрагент
зареєстрований як юридична особа 29
червня 2011 р. (т. 3 а.с. 143 ).

До того ж між товариством з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» (далі - ТОВ «Райффайзен Лізинг
Аваль») (лізингодавцем) та позивачем
(лізингоодержувач) було укладено 10-ть
договорів фінансового лізингу.
Зокрема, від:

- 8 листопада 2006 р. № L20-11/06 (т. 3 а.с.
185 - 187);

- 8 листопада 2006 р. № L21-11/06 (т. 3 а.с.
175 - 177);

- 22 січня 2008 р. № L1666-01/08 (т. 3 а.с. 170 -
172);

- 31 березня 2008 р. № КL 080382 (т. 3 а.с. 202
- 208);

- 31 березня 2008 р. № КL 080383 (т. 3 а.с. 211
- 216);

- 6 травня 2009 р. № L3265-05/09 (т. 3, а.с. 152 -
155);

- 6 травня 2009 р. № L3266-05/09 (т. 3 а.с. 164 -
167);

- 6 травня 2009 р. № L3267-05/09 ( т. 4 а.с. 7-10)

- 6 травня 2009 р. № L3268-05/09 ( т. 4 а.с. 1-4);

- 2 червня 2009 р. № L3294-06/09 (т. 3 а.с. 158 -
161).

Згідно з п.п. 1.1 п. 1 перелічених
договорів лізингодавець на підставі
договору купівлі-продажу (поставки)
зобов'язався придбати у свою власність
і передати на умовах фінансового
лізингу, без надання послуг з
управління та технічної експлуатації,
у тимчасове володіння та користування
за плату майно, найменування, технічний
опис, модель, рік випуску, ціна одиниці,
кількість і загальна вартість якого
зазначаються в Специфікації, а
лізингоодержувач - прийняти предмет
лізингу та сплатити лізингові платежі
на умовах цього договору.

Крім того, між контрагентами та
позивачем було укладено ряд договорів
купівлі-продажу та контрактів про
лізинг. Зокрема, від:

- 27 листопада 2007 р. з товариством з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль» № Р1479-11/07 (т. 3
а.с. 180-182);

- 18 січня 2010 р. з фірмою ШМІТЦ
КАРГОБУЛЛ АГ № 2009/0019/24/12 (т. 4 а.с. 28-31);

- 1 березня 2010 р. з Volvo Truck Corporation №
UKR05/0310S (т. 3 а.с. 195-199);

- 12 травня 2010 р. з фірмою ШМІТЦ
КАРГОБУЛЛ АГ № 2010/0085/12/05 (т. 3 а.с. 237-240);

- 25 січня 2011 р. з Каргобул
Лізінг-унд Хандельс-ГмбХ № LN211002 (т. 4
а.с. 13-25);

- 8 листопада 2011 р. з Каргобул
Лізінг-унд Хандельс-ГмбХ № LN211093 (т. 3
а.с. 221-232).

Згідно п.п. 1.1 п. 1 договорів
купівлі-продажу продавець взяв на себе
зобов'язання передати у власність
покупця, а покупець - прийняти та
оплатити транспортний засіб на умовах
цього договору.

Відповідно до контрактів про лізинг,
предметом лізингу були тривісні
сідельні напівпричепи.

На підтвердження виконання названих
договорів, позивачем були надані суду
такі докази:

1. Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (т. 3 а.с. 156, 162, 168,
173, 178, 183, 188, 193, 209, 217, 233, 234, 241, т. 4, а.с. 5, 11,
26);

2. Акти приймання - передачі
предмета лізинга (т. 3 а.с. 157, 163, 169, 174, 179,
184,189, 210, 218, 242, т. 4, а.с. 6);

3. Декларації форми МД - 2 (т. 3 а.с.194,
219, 220, 235, т. 4 а.с. 27).

Водночас, позивачем були надані
документи, які підтверджують списання
матеріалів, а саме, запчастин, які були
встановлені на автомобілях для
продовження їх роботи та здійснення
установки шин. Зокрема: акти списання
(т. 4 а.с. 32 акти установки шин, звіти
використання коштів, виданих на
відрядження або під звіт, паспорти,
накази (розпорядження), рахунки,
квитанції (т. 4 а.с. 32 - 244, т. 5 а.с. 1 - 245, т. 6
а.с. 1 - 245, т. 7 а.с. 1 - 245, т. 8 а.с. 1 - 200).

Позивачем також були надані суду
розрахунки, підготовлені його головним
бухгалтером, які підтверджують за яким
курсом позивачем здійснювався
перерахунок іноземних валют в гривню
для виплати працівникам, що перебували
у відрядженнях закордоном (т. 9 а.с. 10-193).

Наведене свідчить про правомірність
списання зазначених вище матеріалів та
визначення сум, виплачених особам, які
перебували з позивачем у трудових
відносинах.

Крім того, судом враховано
наявність у позивача орендованої
земельної ділянки, на якій він
здійснював свою господарську
діяльність.

Дана обставина підтверджується:

- договором оренди земельної ділянки,
якій 5 жовтня 2011 р. було укладено між
Броварською міською радою Київської
області (орендодавцем) та позивачем
(орендарем) (т. 8 а.с. 85-89).

- актом приймання - передавання
земельної ділянки площею 0,4500 га для
будівництва та обслуговування об'єкту
промисловості (т. 3 а.с. 90);

- випискою по рахункам про оплату
оренди земельної ділянки (т. 3 а.с. 91- 101).

Названі документи підписані та
завірені печатками позивача та
Броварської міської ради Київської
області.

Крім того, здійснення позивачем
господарської діяльності
підтверджується укладеними ним
договорами про обов'язкове
страхування.

Так, 27 травня 2011 р. та 25 травня 2012 р. між
приватним акціонерним товариством
«Українська транспортна страхова
компанія» (далі - ПАТ «Українська
транспортна страхова компанія»)
(страховиком) та позивачем
(страхувальником) було укладено два
генеральних договорів про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № 12/Ю та № 17/Ю
(далі - договори № 12/Ю та № 17/Ю)
(т. 2 а.с. 137 - 138, 139 - 140).

У подальшому 4 та 25 травня 2012 р. між ПАТ
«Українська транспортна страхова
компанія» (страховиком) та позивачем
(страхувальником) було укладено дві
додаткові угоди до цих договорів (т. 2
а.с. 166, 175).

Відповідно до п. 1 названих додаткових
угод сторони домовились включити до
списку застрахованих засобів наступні
транспортні засоби страхувальника DAF,
DAF 95 XF 430, SCHMITZ CARGOBULL, DAF FTXF 105 та SCHMITZ SKO 24.

Згідно з п. 2 названих додаткових
угод загальний страховий платіж
становить 14 748 грн 00
коп. та 16 012 грн 00 коп. та сплачується
частинами на рахунок страховика згідно
графіку платежів.

Крім того, 1 листопада 2012 р. між
ПАТ «Українська транспортна страхова
компанія» (страховиком) та позивачем
(страхувальником) було укладено
договір обов'язкового страхування
відповідальності суб'єктів
перевезення небезпечних вантажів на
випадок настання негативних наслідків
під час перевезення небезпечних
вантажів № 031267 (далі - договір № 031267).

Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 названого
договору об'єктом страхування за цим
договором є майнові інтереси, що не
суперечать законодавству, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
(відправником, одержувачем,
перевізником) заподіяної ним шкоди
фізичній особі або її майну, а також
шкоди, заподіяної юридичної особі, у
тому числі навколишньому природному
середовищу, під час настання
негативних наслідків перевезення
небезпечних вантажів згідно з Порядком
і правилами проведення обов'язкового
страхування відповідальності
суб'єктів перевезення небезпечних
вантажів на випадок настання
негативних наслідків під час
перевезення небезпечних вантажів,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 1 червня 2002 р. №
733.

На підтвердження виконання названих
договорів позивачем було надано суду
(оригінали для огляду та копії для
долучення до матеріалів справи) таки
документи: рахунки - фактури, видаткові
накладні, податкові накладні, рахунки,
поліси обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, банківські виписки (т. 2, а.с. 123
- 242).

Наведене свідчить, що позивачем було
укладено ряд договорів для
забезпечення здійснення господарської
діяльності, в наслідок якої ним було
отримано прибуток.

Крім того, при вирішенні даної
адміністративної справи судом
враховано, що ГУ Міндоходів Київської
області своїм рішенням від 14 червня 2013
р. № 22/5/10-36-10-01/206/297 про результати
розгляду скарги частково скасувало
податкове повідомлення рішення №
в частині виключення зі складу
витрат витрати, здійснені позивачем на
придбання товару у контрагентів та
податкове повідомлення рішення №
в частині завищення податкового
зобов'язання та у відповідній частині
застосованої фінансової санкції ( т. 9
а.с. 223-229).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не доведено
належними та достатніми доказами
правомірність нарахування податкових
зобов'язань.

З урахуванням викладеного суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, а податкові
повідомлення-рішення № № , ,
протиправними та такими, що
підлягають скасуванню

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 9, 69 - 72, 158 - 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 29 березня 2013 р. № , від
18 червня 2013 р. № № , .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 2294
(дві тисячі двісті дев'яносто чотири)
грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Виноградова О.І.