Справа № 2а-3478/10/1970
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року
м. Київ К/800/19395/14

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 березня 2014 року у справі за
позовом Дочірнього підприємства
"Тернопільський облавтодор" відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" до
Контрольно-ревізійного управління в
Тернопільській області про визнання
протиправними та скасування вимог,

встановив:

Дочірнє підприємство "Тернопільський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
звернулось до Контрольно-ревізійного
управління в Тернопільській області з
позовом про визнання протиправною та
скасування вимоги № 19-05-13-14/5339 від 05
жовтня 2010 року в частині пункту 2 - на
суму 269 730 грн. 00 коп. та пункту 8 - на суму
31 664 грн. 40 коп.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2010
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року скасовано постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2010
року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить його скасувати та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що контрольно-ревізійним
управлінням в Тернопільській області
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Дочірнього підприємства
"Тернопільській облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України" та його
структурних підрозділів за період з 01
жовтня 2008 року по 01 липня 2010 року.

Ревізією встановлено порушення
позивачем вимог чинного законодавства,
зокрема, завищено обсяг відшкодування
витрат на зведення та розбирання
тимчасових будівель і споруд внаслідок
виконання робіт з ремонту механічних
майстерень, адміністративних будинків,
контрольно-пропускних пунктів, пунктів
заправки ПММ, проведення благоустрою,
які до виробничої бази відокремленого
структурного підрозділу як титульні
тимчасові будівлі і споруди не
належать. Також встановлено зайве
нарахування до оплати коштів внаслідок
завищення вартості робіт на суму 31 664
грн 40 коп.

Результати ревізії оформлені актом
ревізії фінансово-господарської
діяльності № 05-22 від 03
вересня 2010 року.

Позивач з висновками акту не погодився,
направив відповідачу письмові
заперечення на нього.

Однак відповідачем вказані
заперечення відхилено, складено та
направлено позивачу вимогу № 19-05-13-14/5339
від 05 жовтня 2010 року щодо усунення
виявлених порушень, якою зобов'язано
позивача в бухгалтерському обліку
підприємства скорегувати в сторону
зменшення дебіторську заборгованість
(виконані і неоплачені роботи) на суму
269 730 грн. 00 коп. перед
замовником - Службою автомобільних
доріг в Тернопільській області, а також
здійснити корегування в
бухгалтерському обліку в сторону
зменшення на суму 31 664 грн 40 коп.

Не погоджуючись з вимогою відповідача,
позивач звернувся до
адміністративного суду.

Суд першої інстанції зазначив, що
підстави для задоволення позову
відсутні.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку щодо обґрунтованості
заявленого позову.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частин першої і другої
статті 2 Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу" (в
редакції на час ухвалення судового
рішення) головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування.

Відповідно до частини 5 статті 2 Закону
України Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
порядок проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550, визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесено до компетенції служби,
фіксуються в констатуючій частині акта
ревізії з обов'язковим посиланням на
норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Відповідно до пункту 46 Порядку якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Згідно із пунктом 49 Порядку у разі коли
діями чи бездіяльністю працівників
об'єкта контролю державі або
підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, орган служби
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному
підприємству завдано шкоду, управління
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Крім того, пунктом 50 Порядку
встановлено, що за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав органи служби вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущенні порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства. Між тим, зміст вимоги
відповідача повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Отже, покладаючи на відповідача
повноваження з контролю за станом і
достовірністю бухгалтерського обліку,
вищевказані приписи автоматично не
надають йому можливості їх реалізації
у будь-який спосіб, натомість містять
конкретні обмеження з їх використання.

Таким чином, не обґрунтувавши якою
нормою закону (підзаконного акту)
передбачене право фінансової
інспекції на ініціювання коригування
бухгалтерського обліку підприємства,
відповідач незаконно пред'явив
позивачу вимогу, викладену в пунктах 2
та 8.

При цьому відповідач не зазначає, якою
нормою закону (підзаконного акту)
передбачено відновлення порушених, на
його думку, вимог законодавства у
вказаний ним спосіб.

З врахуванням викладеного колегія
суддів погоджується з висновками судів
щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області
відхилити, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді