Справа № 152/701/14-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 152/701/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Строгий І.Л.
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімський І. Г.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Шаргородського районного
суду Вінницької області від 05 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Шаргородської районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Шаргородського районного суду
Вінницької області із
адміністративним позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Шаргородської
районної державної адміністрації
Вінницької області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
здійснити нарахування та виплату в
повному обсязі допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Постановою Шаргородського районного
суду Вінницької області від 05 травня 2014
року адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
позивач оскаржив його до суду
апеляційної інстанції, шляхом подання
апеляційної скарги, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, а також на не
повне з'ясування судом всіх обставин,
що мають значення для вирішення справи,
просив скасувати постанову
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 05 травня 2014 року
та прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно частини 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
частково задоволити, а постанову суду
першої інстанції - змінити, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, згідно наказу ПП «Золотий
колос» с. Михайлівка Шаргородського
району Вінницької області № 73 від
17.09.2013 року, ОСОБА_2 надано відпустку по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьох річного віку з 17.09.2013 року по
09.07.2016 року (а.с.17).

Як вбачається з відповідей Управління
соціального захисту населення
Шаргородської районної державної
адміністрації за № 014-10/545 від 24.03.2014
року та № 01-10/663 від 09.04.2014 року, ОСОБА_2
перебуває на обліку в управлінні з
квітня 2011 року. Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку призначена ОСОБА_2 відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» в розмірі 130 грн.
щомісячно: на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
з 25.05.2011 року, на дочку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 17.09.2013 року (а.с.21, 22).

Встановлені обставини не
заперечуються відповідачем та
підтверджуються рішеннями Управління
соціального захисту населення
Шаргородської районної державної
адміністрації від 27.09.2013 року та 13.11.2013
року (а.с. 18-20).

Частково задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що позивачка має право на
призначення допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням".
Разом з цим, суд першої інстанції
вказує, що вимоги позивача про
зобов'язання відповідача продовжувати
виплачувати допомогу на двох дітей,
тобто на майбутнє, є передчасними, а
тому задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується із вказаним висновком
суду першої інстанції, виходячи з
наступного.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"
-правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми", дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" були
внесені відповідні зміни до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Водночас частиною третьою статті 45
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI було визначено, що допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі -Порядок) був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 саме на
виконання Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" (пункт 1
Порядку). Новий акт Уряду на виконання
статті 45 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" не приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право
на виплату допомоги мають особи,
зазначені в статті 13 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми",
яка на час виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
на виконання статті 45 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2010 рік"
Кабінет Міністрів України не визначав.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного суду України від
25.12.2012 року по адміністративні справі
№21-410а12.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції вірно визначився з тим, що
для вирішення спору стосовно виплати
допомоги особі, яка застрахована у
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, в даному
випадку такою особою є позивачка,
повинні застосовуватися норми
спеціального закону (яким є Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням"), а тому,
позовні вимоги ОСОБА_2 є
обґрунтованими.

Разом з цим, встановлено, що син
позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг
трирічного віку. Тому, вимога позивача
про зобов'язання відповідача
виплачувати допомогу на її сина в
майбутньому є безпідставною.

Відповідно до ст.43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Тобто, дана норма визначає розмірі, не
меншому ніж розмір прожиткового
мінімуму. Водночас, в оскаржуваному
судовому рішенні суд першої інстанції
визначає розмір даної допомоги без
посилань на положення законодавства в
розмірі, не меншому ніж розмір
прожиткового мінімуму на дитину до
шести років. Дана обставини вказує на
помилкове застосування судом першої
інстанції статті 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням".

Відповідно до п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право змінити постанову
суду, підставою для зміни постанови
або ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Враховуючи, що рішення суду першої
інстанції є правильним по суті, однак
прийняте з помилковим застосуванням
норм матеріального права, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції належить змінити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково .

Постанову Шаргородського районного
суду Вінницької області від 05 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Шаргородської районної державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії, - змінити.

Абзаци другий та третій резолютивної
частини постанови Шаргородського
районного суду Вінницької області від
05 травня 2014 року викласти в наступній
редакції:

"Визнати неправомірними дії Управління
соціального захисту населення
Шаргородської районної державної
адміністрації Вінницької області щодо
виплати ОСОБА_2 допомоги по догляду за
дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до досягнення
ними трирічного віку відповідно до ст.43
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Зобов'язати Управління соціального
захисту населення Шаргородської
районної державної адміністрації
Вінницької області провести
перерахунок допомоги по догляду за
дітьми до досягнення ними трирічного
віку та виплатити (доплатити)
недоотриману допомогу ОСОБА_2, як
застрахованій особі у відповідності
до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, з 16 жовтня 2013
року по день припинення права на таку
допомогу із урахуванням виплачених
сум."

В іншій частині постанову
Шаргородського районного суду
Вінницької області від 05 травня 2014 року
залишити без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Боровицький О. А.

Граб Л.С.