Справа № 826/5206/14
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2014 року № 826/5206/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Огурцова О.П. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовомПриватного акціонерного
товариства «Фарлеп-Інвест»до
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
провизнання недійсними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Фарлеп-Інвест» звернулося до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платників про визнання недійсними та
скасування податкових
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує наступним.
Податкові зобов'язання позивачу
нараховані за результатами
документальної планової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2011 по 31.12.2012. Підставою нарахування
податкових зобов'язань, зокрема, став
висновок податкового органу про те, що
фінансово-господарські взаємовідносин
з ТОВ «А1 Сервіс», ТОВ «Ект-Сервіс», ПП
«Декард», ТОВ «Дарінет Сервіс»,
Охоронне-детективне Агенство «Пугач»,
ПП «Дует» - Видавничий дім «Харків на
долонях», ПП «Інтер-Спецпром», ТОВ
«Сокол» не спричиняють реального
настання правових наслідків та
відсутність можливості встановлення
взаємозв'язку між витратами
здійсненими позивачем на користь ФОП
ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Ексон
Рекрутерз" та господарською діяльністю
Не погоджуючись з таким висновком
податкового органу, позивач зазначає,
що у період, який перевірявся, дійсно
мав господарські правовідносини з ТОВ
«А1 Сервіс», ТОВ «Ект-Сервіс», ПП
«Декард», ТОВ «Дарінет Сервіс»,
Охоронне-детективне Агентство «Пугач»,
ПП «Дует» - Видавничий дім «Харків на
долонях», ПП «Інтер-Спецпром», ТОВ
«Сокол» за укладеними договорами, які
мали реальний характер та за якими ним
було сплачено, та отримано товар та
послуги, які було використано у власній
господарській діяльності та з метою
отримання прибутку, а документи
бухгалтерського та податкового
обліків за цими операціями були
оформлені у відповідності до вимог
податкового законодавства. Також
позивач зазначив про те, що послуги
отримані від ФОП ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_3 та
ТОВ "Ексон Рекрутерз" були використані
позивачем у ним власній господарській
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов у
Відповідач проти позовних вимог
заперечив, у судовому засіданні 14.05.2014
надав письмові заперечення, у яких
просив відмовити у задоволенні
адміністративного позову повністю.
Доводи відповідача викладені в
письмових запереченнях та наведені
його представником під час судового
засідання аналогічні доводам та
висновкам викладеним в акті перевірки
№ 316/28-10-42-10/191199961 від 21.03.2014.
У судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог та просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
Суд, керуючись частиною четвертою
статті 122 Кодексу адміністративного
судочинства України, заслухавши у
судовому засіданні представників
позивача та відповідача ухвалив
продовжити розгляд справи у письмовому
Підчас судового розгляду справи, суд,
В період з 27.12.2013 по 06.03.2014
Міжрегіональним головним управлінням
Міндоходів - Центральний офіс з
обслуговування великих платників
Міністерства доходів і зборів України
проведена планова виїзна перевірка ПАТ
«Фарлеп-Інвест» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2011 по 31.12.2012.
Перевіркою встановлено порушення
вимог підпункту 1.32 пункту 5.1, підпункту
5.2.1 пункту 5.2, абзацу 4, підпункту 5.3.9
пункту 5.3, підпункту 5.4.10 пункту 5.4,
підпункту 5.5.2 пункту 5.5 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», пунктів 138.1, 138.2 статті 138,
підпунктів 139.1.9, 139.1.12 пунктів 139.1 статті
139, пункту 6 підрозділу 4 розділу ХХ
«Перехідні положення» Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток за період
з 01.01.2011 по 31.12.2012 на загальну суму 788
339,00 грн. та завищено від'ємне значення
об'єкту оподаткування по податку на
прибуток у сумі 61 376 971,00 грн. та
пункту 7.2, підпункту 7.4.1, підпункту 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», пункту 187.8
статті 187, пунктів 198.3, 198.6 статті 198,
пунктів 201.1, 201.14, 201.15 статті 201
Податкового кодексу України в
результаті чого встановлено заниження
650 650,00 грн. та завищення податку на
додану вартість в сумі 342 435 грн.
За результатами перевірки складено акт
№ 316/28-10-42-10/191199961 від 21.03.2014 на підставі
якого було винесено податкові
Приватне акціонерне товариство
«Фарлеп-Інвест» не погоджуючись з
податковими повідомленнями - рішеннями
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток на суму 221 218,75 грн. та №
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 335 829,00 грн. та
вважаючи їх в зазначеній частині
такими, що підлягають скасуванню
звернулось з відповідними позовом до
суду.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню з наступних
В частині щодо формування позивачем
податку на додану вартість та витрат,
що враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування за фінансово -
господарськими взаємовідносинами з
контрагентами ТОВ «А1 Сервіс», ТОВ
«Ект-Сервіс», ПП «Декард», ТОВ «Дарінет
Сервіс», Охоронне-детективне Агенство
«Пугач», ПП «Дует» - Видавничий дім
«Харків на долонях», ПП
«Інтер-Спецпром», ТОВ «Сокол» суд
Суть офіційного з'ясування всіх
обставин у справі визначена в частинах
четвертій та п'ятій статті 11 цього
Кодексу, якими встановлено, що суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
Принцип офіційного з'ясування всіх
обставин справи зобов'язує суд
встановити обставини справи для
забезпечення прийняття правосудного
рішення, в тому числі незалежно від
посилань чи доводів сторін.

Відповідно до пункту 5.1, підпункту 5.2.1
пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
валові витрати виробництва та обігу -
це сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності. До
складу валових витрат включаються:
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.8
цієї статті. До таких обмежень, згідно з
підпунктом 5.3.1 вказаного Закону,
віднесено включення до валових витрат
на потреби, не пов'язані з веденням
господарської діяльності та
відповідно до підпункту 5.3.9 -витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку. Пунктом 5.11
статті 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
заборонено установлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових, крім тих, що зазначені в
цьому Законі.

Відповідно до підпункту 11.2.1 пункту 11.2
статті 11 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств",
датою збільшення валових витрат
виробництва (обігу) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
списання коштів з банківських рахунків
платника податку на оплату товарів
(робіт, послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

Відповідно до підпункту 7.2.3 пункту 7.2
статті 7 Закону Країни "Про податок на
додану вартість" податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Для операцій, що
оподатковуються і звільнені від
оподаткування, складаються окремі
податкові накладні. Податкова накладна
є звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.
Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань. Платники
податку повинні зберігати податкові
накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.

Підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7
зазначеного Закону встановлено, що
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно із підпунктом 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону Країни "Про податок на
додану вартість" податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7
зазначеного Закону, встановлено, що
якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону Країни "Про податок на
додану вартість" не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7
зазначеного Закону, встановлено, що
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
в №1112/11/13-10 від 20.07.2010 "Проблемні питання
застосування законодавства у справах
за участю органів державної податкової
служби", процесуальна діяльність суду
із встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такі етапи:

1.Встановлення факту здійснення
господарської операції.

2.Встановлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції.

3.Встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг)
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку.

4.Встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначає
витрати як суму будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1
статті 138 Податкового кодексу України
витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї
статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140,
статей 142 і 143 та інших статей цього
Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України визначено,
що витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
встановлено, що не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Відповідно до статті 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з:
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; ввезення товарів (супутніх
послуг) на митну територію України в
митному режимі імпорту або реімпорту
(далі - імпорт); вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорт); з метою оподаткування цим
податком до експорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг), які перебувають у
вільному обігу на території України, до
митного режиму магазину безмитної
торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України; з метою оподаткування
цим податком до імпорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг) з-під митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України, для їх
подальшого вільного обігу на території
України; постачання послуг з
міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.

Отже, об'єктом оподаткування можуть
бути майно, товари, дохід (прибуток) або
його частина, обороти з реалізації
товарів (робіт, послуг), операції з
постачання товарів (робіт, послуг) та
інші операції платника податків, які
відповідно до статті 185 Податкового
кодексу України визначені як об'єкт
оподаткування.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів,
витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів,
пов'язаних з обчисленням і сплатою
податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних,
не підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише
в разі фактичного здійснення
господарської операції, якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні
документи не можуть вважатися
первинними документами для цілей
ведення податкового обліку навіть за
наявності всіх формальних реквізитів
таких документів, що передбачені
чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як
обов'язкова ознака господарської
операції кореспондує з нормами
податкового кодексу України.

Пунктом 198.1 Податкового кодексу
України встановлено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу , протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому
числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій
у необоротні капітальні активи), у
тому числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Отже, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
до складу податкового кредиту є факт
придбання товарів та послуг із метою
їх використання в господарській
діяльності.

Господарські операції для визначення
податкового кредиту для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу податкового
кредиту з податку на додану вартість
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових
коштів.

Аналогічна позиція викладена в листі
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011.

Зазначеним листом Вищого
адміністративного суду України також
визначено, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції,
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання
товарів (послуг), спорудженням основних
фондів, імпортом товарів (послуг),
понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

Таким чином, при визначенні права
платника податків на формування
податкового кредиту, як в період дії
Законів України "Про податок на додану
вартість", "Про оподаткування прибутку
підприємств", так і Податкового кодексу
України, та валових витрат, судом має
бути перевірено чи мали операції між
платником податків та його
контрагентами реальний товарний
характер, можливість здійснення таких
операцій з урахуванням оперативності
проведення операцій та віддаленості
контрагентів один від одного, подальше
використання позивачем придбаної у
зазначених контрагентів продукції, при
цьому, суд має виходив з того, що
наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно до закону
необхідні для віднесення певних сум до
податкового кредиту, зокрема виданих
продавцями податкових накладних, не є
безумовною підставою для
відшкодування податку на додану
вартість в подальшому, якщо податковий
орган доведе, що відомості в таких
документах не відповідають дійсності,
наприклад, у випадку, коли не
проводилися самі операції.

Позивачем на підтвердження реальності
та товарності правовідносин надано
суду копії документів по контрагентам:

- ТОВ «А1 сервіс»: договору
купівлі-продажу обладнання № 180512 від
18.05.2012, кошториси, специфікацій,
договору поставки обладнання № 34/12 від
09.07.2012, специфікацій, видаткових
накладних, податкових накладних.

- ТОВ «ЕКТ-Сервіс»: договору № 1410 від
14.10.2010, накладних, податкових накладних.

- ПП «Декарт»: договору підряду № 10 від
14.07.2007 укладеного між ТОВ
«Оптіма-Телеком» та ПП «Декарт»,
додаткових угод до договору підряду №
10 від 14.07.2007 укладених між ПП «Декарт»,
ТОВ «Оптіма Телеком» та ПАТ
«Фарлен-Інвест», актів виконаних робіт,
відомостей щодо встановлення
обладнання та використання матеріалів
поставки, податкових накладних.

- ТОВ «Дарінет-Сервіс»: договору №
від 01.04.2010 з додатками, договір
про надання дилерських послуг №
від 01.01.2011 з додатковими угодами, актів
про надання дилерських послуг, актів
прийому-здачі робіт по договору №
від 01.04.2010, податкових накладних.

- Охороно-детективне агентство «Пугач»:
договору про охорону об'єктів
Львівської ДП «Фарлеп» підрозділами
ОДА «Пугач» № 41 від 30.06.2008, договір № 46/1
від 30.11.2009, з укладеними до нього
додатковими угодами та додатками до
договору, договір № 47 від 01.02.2010 з
додатками, договір № 48 від 01.05.2010 з
додатками та додатковими угодами,
договір № 49 від 19.01.2011 з додатками та
додатковими угодами, актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податкових накладних.

- ПП «Дует» - Видавничій дім «Харків на
долонях»: договору про надання
рекламних послуг б/н від 11.04.2011, додатку
до договору, актів здачі-прийняття
робіт (надання послуг), податкових
накладних.

- ПП «Інтер-спецпром»: договору
поставки № 230712 від 23.07.2012, специфікації,
видаткових накладних, актів
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
податкових накладних.

- ТОВ «Сокол»: договору № 177/148 від 27.04.2012,
видаткових накладних, податкових
накладних.

З аналізу наданих позивачем первинних
документів щодо підтвердження
правовідносин з контрагентами, суд
зазначає наступне:

Щодо правовідносин з ТОВ «А1 сервіс» за
договором купівлі-продажу обладнання
№ 180512 від 18.05.2012, предметом якого є
зобов'язання продавця передати у
власність покупця обладнання у
комплектності відповідно до
підписаних специфікацій, а покупець
прийняти та оплатити його.

Пунктом 2.1.2 договору передбачено, що
продавець разом з обладнанням надає
видаткову накладну та податкову
накладну.

Розділом 3 договору визначена ціна та
загальна сума договору, а саме: ціна
договору одиниці обладнання
визначається у відповідній
Специфікації до договору, виходячи із
вартості зазначеної у Кошторисі.

Розділом 4 визначено умови і порядок
оплати, відповідно до якого оплата
поставленого обладнання здійснюється
у національній валюті України - гривні,
шляхом безготівкового переказу
грошових коштів з поточного рахунку
покупця на поточних рахунок продавця
на підставі виставленого
рахунку-фактури після підписання
відповідної специфікації.

Таким чином, відповідно до умов
договору купівлі-продажу обладнання №
180512 від 18.05.2012 документами, які мають
засвідчувати факт отримання позивачем
обладнання є, специфікація, кошторис,
рахунок-фактура, видаткова накладна,
податкова накладна.

Позивачем на підтвердження
правовідносин з ТОВ «А1 сервіс» за
вказаним договором купівлі-продажу,
рахунки-фактури, видаткові накладні
суду надано не було, як і не було
зазначено про причини неможливості їх
надання.

Щодо правовідносин з ТОВ «ЕКТ-Сервіс»
за договором № 1410 від 14.10.2010 предметом
якого є зобов'язання продавця
поставляти та передавати у власність
покупця товар, а покупець - приймати
товар та оплатити його вартість в
порядку та в строки, передбачені
договором.

Розділом 2: Ціна договору передбачено,
що товар відвантажується продавцем
покупцю за цінами, зазначеними по
кожному виду продукції в
рахунку-фактурі та/або специфікації до
договору.

Розділ 3 передбачає, що порядок
розрахунків здійснюється протягом 10
(десяти) робочих днів з дня отримання
рахунку-фактури, від продавця, здійснює
попередню оплату за товар в
національній валюті України шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця у
розмірі 100 % від суми рахунку-фактури.

Пунктом 4.2 передбачено. Що поставка
товарів здійснюється на умовах DDP
ЗГІДНО Інкотермс 2000. Пунктом поставки
товару за даним договором є склад
продавця. Адреса складу: Київ, пр.-т.
Перемоги, 9-А. За домовленістю сторін
пункт поставки може бути змінений.

Пунктом 4.4 передбачено, що з поставкою
товару продавець передає покупцю всі
необхідні документи, що супроводжують
товар.

Документами, які мають засвідчувати
факт отримання позивачем товару -
передбачений пунктом 1.1 договору № 1410
від 14.10.2010 є, рахунки-фактури,
специфікації, документи на товар що
поставляється, видаткові накладні,
податкові накладні.

Позивачем на підтвердження
правовідносин з ТОВ «ЕКТ-Сервіс» за
вказаним договором, рахунки-фактури,
специфікації, документи на товар що
поставляється, видаткові накладні суду
надано не було, як і не було зазначено
про причини неможливості їх надання.

Щодо наданих позивачем накладних в
яких зазначено постачальником ТОВ
«ЕКТ-Сервіс» та споживачем ПАТ
«Фарлеп-Інвест» судом до уваги не
приймаються, оскільки з аналізу даних
накладних, неможливо встановити на
підставі якого договору вони були
оформлені.

Щодо правовідносин ПП «Декарт» за
договором підряду № 10 від 14.07.2007
укладеного між ТОВ «Оптіма-Телеком» та
ПП «Декарт», додаткових угод до
договору підряду № 10 від 14.07.2007
укладених між ПП «Декарт», ТОВ «Оптіма
Телеком» та ПАТ «Фарлен-Інвест»
предметом яких є: зобов'язання
підрядника на свій власний ризик
виконати роботи по будівництву ліній
зв'язку, а замовник зобов'язується
передати затверджений робочий проект,
прийняти виконані роботи та оплати їх.

Згідно укладеної додаткової угоди до
договору підряду № 10 від 14.07.2007
№ від 01.03.2012 у подальшому за
договором замовником виступає ПАТ
«Фарлен-Інвест».

Пунктом 3.3.1 даного договору
передбачено, що підряднику на протязі
десяти робочих днів з моменту
підписання договору передається
проектно-сметна документація.

Пунктом 3.3.2 передбачено, що на протязі
трьох днів зам письмовою вимогою
підрядника передаються матеріали
згідно проектної документації.

Вартість робіт визначена Розділом 5
даного договору, а саме, вартість
конкретного виду виконаних робіт
встановлюється сторонами в додаткових
угодах на основі договірних розцінок.

Розрахунок виконаних робіт
здійснюється на підставі акту
здачі-прийняття робіт на протязі
тридцяти банківських днів з дати
підписання акту та пред'явлення
підрядником рахунку.

Отже, документи які засвідчують
виконання зобов'язань сторін за
вказаним договором є: проектна
документація, дозвільна документація
на виконання даного виду робіт, акт
прийняття передачі, письмові вимоги,
акти-прийняття виконаних робіт,
додаткові угоди, податкові накладні

На підтвердження правовідносин з ПП
«Декарт» за вказаним договором,
проектна документація, дозвільна
документація на виконання даного виду
робіт, акт прийняття передачі, письмові
вимоги суду надано не було, як і не було
зазначено про причини неможливості їх
надання.

Щодо правовідносин з ТОВ
«Дарінет-Сервіс» за договором №
від 01.04.2010 предметом якого є:
зобов'язання виконавця виконати
роботи, пов'язані з підключенням
клієнтів до мережі Замовника, а
замовника - прийняти та оплатити ці
роботи.

Під підключенням клієнтів у цьому
договорі слід вважати наступний
перелік робіт:

- Установка та підключення
основного апарата;

- Виконання абонентського
кабельного вводу в будинок;

- Прокладання кабельних ліній по
об'єктах клієнтів (будинках, офісах і
прилеглій до них територій);

- Монтаж на всіх кросових
елементах мідних і оптичних кабельних
ліній замовника (муфти, кросові
пристрої і т.д.);

- Здача ліній в експлуатації з
оформленням відповідної документації;

- Встановлення і налагоджування
активного устаткування та здача
сервісу клієнту з підписанням у нього
відповідних документів.

Пунктом 2.1.1 передбачено обов'язок
замовника надавати щоденні,
затверджені замовником наряди на
виконання робіт.

Пунктом 2.1.3 передбачено передача
виконавцю необхідної технічної
документації для проведення робіт

Пунктом 2.1.4 протягом десяти днів після
підписання «Акту прийому і здачі
робіт» здійснити оплату.

Розділом 4 «Матеріально-технічне
забезпечення» передбачено, що на
замовника покладено обов'язок
забезпечити виконавця кабелем зв'язку
та основними матеріалами. Матеріали
передаються виконавцю за письмовою
заявою шляхом складання Акту приймання
- передачі матеріалів без передачі
права власності на них.

Отже, документи які засвідчують
виконання зобов'язань сторін за
вказаним договором є: проектна
документація, щоденні наряди на
виконання робіт, технічна
документація, акти-прийому здачі робіт,
акти приймання передачі матеріалів,
податкові накладні.

На підтвердження правовідносин з ТОВ
«Дарінет-Сервіс» за вказаним
договором, проектна документація,
щоденні наряди на виконання робіт,
технічна документація, акти-прийому
здачі робіт, акти приймання передачі
матеріалів, податкові накладні,
письмові вимоги суду надано не було, як
і не було зазначено про причини
неможливості їх надання.

Щодо правовідносин з Охороно -
детективним агентством «Пугач» за
договорами № 41 від 30.06.2008, № 46/1 від
30.11.2009, № 47 від 01.02.2010, № 48 від 01.05.2010
предметом яких є забезпечення охорони
"Об'єтів" замовника, суд зазначає
наступне.

Пунктом 3.3 зазначених договорів
передбачено, що оплата за надані
послуги охорони здійснюється
щомісячно, але не пізніше 10-го числа
місяця, наступного за звітним місяцем,
на підставі рахунку-фактури, що
виставляється не пізніше 5 (п'ятого)
числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з підпунктом 4.2.1 пункту 4.2
договорів № 41 від 30.06.2008, № 46/1 від
30.11.2009, № 47 від 01.02.2010, № 48 від 01.05.2010
замовник повинен здійснювати,
визначені двосторонніми актами
обстеження, заходи по обладнанню
"Об'єктів" технічними засобами охорони
та безпеки, забезпеченню належних умов
для надійного збереження матеріальних
засобів та цінностей у відповідності
до вимог нормативних актів МВС України
та Головного управління Державної
служби охорони МВС України.

Підпунктом 4.2.6 вказаного пункті
визначено, що замовник відповідності
до спільного наказу Державного
комітету України з питань регуляторної
політики та підприємництва,
Міністерства внутрішніх справ № 145/1501
від 14.12.2004 «Про затвердження
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з наданні
послуг, пов'язаних з охороною державної
та іншої власності...» має надати в
розпорядження Виконавця відповідні
документи, які підтверджують
повноваження Замовника щодо володіння,
користування або розпорядження цим
майном та витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Таким чином документами, які мають бути
кладені у випадку надання послуг за
договорами № 41 від 30.06.2008, № 46/1 від
30.11.2009, № 47 від 01.02.2010, № 48 від 01.05.2010 є
рахунку-фактури, двохсторонні акти
обстеження та документи на
підтвердження факт надання виконавця
документів, які підтверджують
повноваження замовника щодо володіння,
користування або розпорядження цим
майном та витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, водночас
позивачем зазначених документів суду
надано не було, як і не було вказано про
причини неможливості їх надання.

Стосовно правовідносин позивача з ПП
"Дует" - Видавничій дім "Харків на
долонях": договором про надання
рекламних послуг б/н від 11.04.2011,
предметом якого є надання послуг з
розробки та комплексного забезпечення
рекламною інформацією позивача суд
звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпунктів 2.1.3, 2.1.11, 2.1.12,
2.3.1, 2.3.3, 3.2 зазначеного договору у
випадку виконання передбачених ним
договорів мають бути складені наступні
документи: макети рекламних оголошень,
звіти про виконання завдань, акти
виконаних робіт, докази на
підтвердження надання виконавцю
матеріалів необхідних для формування
завдань, розробки та проведення
рекламних компаній, узгоджені завдання
та графіки їх виконання, рахунки.

Позивачем макети рекламних оголошень,
звіти про виконання завдань, докази на
підтвердження надання виконавцю
матеріалів необхідних для формування
завдань, розробки та проведення
рекламних компаній, узгоджені завдання
та графіки їх виконання, рахунки суду
надано не було, як і не було зазначено
про причини неможливості їх надання.

Щодо правовідносин позивача з ПП
"Інтер-спецпром" за договором поставки
№ 230712 від 23.07.2012 предметом якого
є зобов'язання передати у власність
товар та здійснити його монтаж
відповідно до специфікацій.

Відповідно до пункту 1.2 зазначеного
договору кількість, асортимент,
одиниці виміру, ціна товару,
гарантійний строк, місце поставки та
строк поставки, місце та строк
виконання робіт порядок оплати товару
та робіт визначаються у відповідній
специфікації.

Пунктом 2.6 договору № 230712 від 23.07.2012
встановлено, що постачальник надає
покупцю оригінал рахунку протягом 5
днів з моменту підписання відповідної
специфікації.

Згідно з пунктом 3.3 вказаного договору
разом з товаром постачальник передає
покупцю наступні документи:
документацію на товар, видаткову та
податкову накладну.

Відповідно до пункту 3.4 договору № 230712
від 23.07.2012 якість товару повинна
підтверджуватись відповідними
сертифікатами відповідності (якості).

Пунктом 4.2 вказаного договору
встановлено, що приймання товару та
робіт здійснюється згідно акту
приймання - передачі товару та
виконаних робіт.

Отже, первинними документами, які мають
бути складені та/або надані позивачу
відповідно до умов договору № 230712 від
23.07.2012 є специфікації, рахунки,
документація на товар, видаткова та
податкова накладні, сертифікатами
відповідності (якості) та акти
приймання - передачі товару та
виконаних робіт.

Позивачем суду рахунків, документації
на товар, сертифікатів відповідності
(якості) та актів приймання - передачі
товару суду надано не було, як і не було
зазначено про причини неможливості їх
надання.

Стосовно правовідносин позивача з ТОВ
"Сокол" за договором № 177/148 від 27.04.2012
предметом якого є здійснення поставки
товару відповідно до замовлень
покупця.

Відповідно до розділів 1 та 3
зазначеного договору, первинними
документами, які мають засвідчувати
факт здійснення поставки товару є
заявка/замовлення, рахунок - фактура та
накладні.

Пунктом 7.4 договору № 177/148 від 27.04.2012
встановлено, що під час передачі товару
постачальник повинен передати покупцю
накладні на товар, документи, що
підтверджують якість товару та рахунок
- фактуру.

Отже, документами які мають
засвідчувати факт поставки товару за
договором № 177/148 від 27.04.2012
заявка/замовлення, рахунок - фактура,
документи, що підтверджують якість
товару та накладні, водночас позивачем
суду заявок/замовлень, рахунків -
фактур та документів, що підтверджують
якість товару суду надано не було, як і
не було зазначено про причини
неможливості їх надання.

Доказів на підтвердження факту
здійснення оплати за товар та послуги
отримані, за його твердженням позивача
від контрагентів ТОВ «А1 Сервіс», ТОВ
«Ект-Сервіс», ПП «Декард», ТОВ «Дарінет
Сервіс», Охоронне-детективне Агенство
«Пугач», ПП «Дует» - Видавничий дім
«Харків на долонях», ПП
«Інтер-Спецпром», ТОВ «Сокол», як і
доказів на підтвердження факту
використання вказаних товарів і послуг
у власній господарській діяльності та
з метою отримання прибутку позивачем
суду надано не було, як і не було
зазначено про причини неможливості їх
надання.

З огляду на викладене, враховуючи те,
що, як було встановлено судом,
позивачем не надано достатніх
первинних документів, які мали бути
складені відповідно до умов укладених
позивачем договорів з контрагентами
ТОВ «А1 Сервіс», ТОВ «Ект-Сервіс», ПП
«Декард», ТОВ «Дарінет Сервіс»,
Охоронне-детективне Агентство «Пугач»,
ПП «Дует» - Видавничий дім «Харків на
долонях», ПП «Інтер-Спецпром», ТОВ
«Сокол», а також те, що позивачем не
надано належних доказів на
підтвердження здійснення оплати за
отриманий за його твердженням товар та
належних доказів його використання у
власній господарській діяльності та з
метою отримання прибутку, суд дійшов
висновку про те, що позивачем не надано
суду належних доказів на підтвердження
реальності та товарності укладених
договорів з вказаними контрагентами.

Враховуючи те, що позивачем не доведено
товарності та реальності
господарських правовідносин з
контрагентами ТОВ «А1 Сервіс», ТОВ
«Ект-Сервіс», ПП «Декард», ТОВ «Дарінет
Сервіс», Охоронне-детективне Агенство
«Пугач», ПП «Дует» - Видавничий дім
«Харків на долонях», ПП
«Інтер-Спецпром», ТОВ «Сокол», суд
дійшов висновку про відсутність у
позивача правових підстав для
формування податкового кредиту та
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкта оподаткування по
взаємовідносинам з зазначеними
контрагентами.

З приводу правомірності включення
позивачем до складу витрат здійснених
позивачем на користь ФОП ОСОБА_1 ФОП
ОСОБА_3 та ТОВ "Ексон Рекрутерз" суд
зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних
повноважень, у випадку, якщо він є
відповідачем в адміністративній
справі, покладено обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом
адміністративного судочинства України
на кожну сторону, в не залежності від
того чи є вона суб'єктом владних
повноважень, покладено обов'язок щодо
доведення обставин на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення.

Позивачем суду доказів на
підтвердження факту використання
послуг отриманих від ТОВ "Ексон
Рекретерз" відповідно до актів від
31.03.2011 за договором № 74R-01-10 від 26.01.2010, за
актами про надання послуг № 110328/А від
30.03.2011, № 110112/А від 01.02.2011 від ФОП ОСОБА_1,
актом № 110112 від 21.01.2011 від ФОП ОСОБА_3 у
власній господарській діяльності та з
метою отримання прибутку надано не
було, як і не було зазначено про причини
неможливості їх надання.

З огляду на викладене, враховуючи те, що
позивачем не надано суду доказів на
підтвердження факту використання
послуг отриманих від ТОВ "Ексон
Рекретерз" відповідно до актів від
31.03.2011 за договором № 74R-01-10 від 26.01.2010, за
актами про надання послуг № 110328/А від
30.03.2011, №110112/А від 01.02.2011 від ФОП ОСОБА_1,
актом № 110112 від 21.01.2011 від ФОП ОСОБА_3 у
власній господарській діяльності та з
метою отримання прибутку, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
висновку про правомірність включення
витрат на оплату послуг отриманих за
вказаними актами до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування.

З огляду на викладене, керуючись
вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку для її апеляційного оскарження.
У разі апеляційного оскарження
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.П.
Огурцов