Справа № К/9991/65293/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року м. Київ
К/9991/65293/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області про перерахунок
пенсії за касаційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області на постанову Дубровицького
районного суду Рівненської області від
6 грудня 2010 року та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року,

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 1 та є інвалідом ІІ групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
участю у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, тому відповідно
до статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ має право на
отримання щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком та державної пенсії для
інвалідів ІІ групи в розмірі, не
нижчому 8 мінімальних пенсій за віком. У
зв'язку з тим, що виплати державної та
додаткової пенсій були проведені в
значно меншому розмірі, позивач в січні
2010 року звернувся до управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області із заявою про перерахунок
призначеної пенсії з 15 липня 2007 року,
але відповідач відмовив у цьому.

Просив визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області щодо відмови у перерахунку та
виплаті позивачу державної та
додаткової пенсій відповідно до вимог
частини четвертої статті 54, статті 50,
частини третьої статті 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
встановленої частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV,
починаючи з 15 липня 2007 року;

зобов'язати відповідача перерахувати
та виплати позивачу державну та
додаткову пенсії відповідно до вимог
частини четвертої статті 54, статті 50,
частини третьої статті 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції Закону від 6 червня 1996 року
№230/96-ВР), державну пенсію у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 75 процентів
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
мінімальної пенсії за віком,
встановленої частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 15 липня 2007
року, з урахуванням фактично
виплачених сум пенсій протягом
вказаного часу;

відповідно до пункту 1 частини першої
статті 256 Кодексу адміністративного
судочинства України звернути до
негайного виконання постанову суду в
частині виплати державної та
додаткової пенсій за один місяць.

Постановою Дубровицького районного
суду Рівненської області від 6 грудня
2010 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Визнано неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області щодо перерахунку та виплати
ОСОБА_1 пенсії відповідно до статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 1 січня 2010 року.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1
державної пенсії відповідно до статті
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 75% від мінімальної пенсії за
віком з 1 січня 2010 року за
виключенням сум фактично проведеної
виплати.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області задоволено частково.

Постанову Дубровицького районного
суду Рівненської області від 6 грудня
2010 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог
за період з 15 липня 2007 року по
10 травня 2010 року залишено без розгляду,
а в частині позовних вимог з 11 травня
2010 року задоволено.

Визнано неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області у перерахунку пенсії ОСОБА_1
відповідно до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, визначеного частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», починаючи з 11 травня 2010
року.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області провести
перерахунок пенсії ОСОБА_1, починаючи з
11 травня 2010 року відповідно до
статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», обчисленої з розмірі
основної (державної) пенсії не менше 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії 75% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, що
визначається згідно з частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області виплатити ОСОБА_1 у
зв'язку із проведенням вищевказаного
перерахунку пенсії недоотримані суми
пенсії, починаючи з 11 травня 2010 року, з
урахуванням проведених виплат.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області, судами порушення норм чинного
процесуального і матеріального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 має статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 1 та є
інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з участю у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Статтею 49 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року
№ 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього
Закону (в редакції, що діяла до 1 січня
2008 року), якою визначено підстави
та умови призначення державних пенсій
особам, віднесеним до категорії 1, та у
зв'язку з утратою годувальника, в усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
із Чорнобильською катастрофою, не
можуть бути нижчими 8 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІ групи - у розмірі
75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Як передбачено статтею 53 зазначеного
Закону, виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Підпунктом 15 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI частини
третю та четверту статті 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
викладено в новій редакції, відповідно
до змісту яких у всіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими:
для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році,
зокрема, по II групі інвалідності - 200
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1987 - 1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження, зокрема, по II групі
інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, зокрема,
по II групі інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Підпунктом 12 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI статтю 50 Закону № 796-ХІІ
викладено в новій редакції, відповідно
до якої особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам II групи - у розмірі 20
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI
визнані неконституційними.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ, є мінімальний розмір пенсії за
віком, який відповідно до частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
тобто законами України про Державний
бюджет на відповідні роки.

Положення частини третьої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
розміру мінімального розміру пенсії за
віком, встановленого частиною першою
цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами при розрахунку
державної та додаткової пенсій,
передбачених статтями 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає мінімальний
розмір пенсії за віком, який
вираховується виходячи з прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законами
про Державний бюджет України на
відповідні роки, а не розміри твердих
сум, що установлені постановами
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок державного
бюджету» від 3 січня 2002 року № 1 (з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до частини
четвертої статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 13 липня
2004 року № 894) та «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28 травня 2008 року №530.

Відповідно до частин першої, другої
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України у редакції, чинній
на час подання позову,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з частиною першою статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
залишив без розгляду позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період з 15
липня 2007 року по 10 травня 2010
року, оскільки позивач, який звернувся
до суду 11 листопада 2010 року, пропустив
шестимісячний строк звернення до суду,
встановлений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції можна
погодитись лише частково.

Шестимісячний строк звернення до суду
був встановлений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
в редакції від 7 липня 2010 року (набрала
чинності з 30 липня 2010 року). До
прийняття зазначеної редакції статті 99
КАС України був встановлений річний
строк звернення до адміністративного
суду.

За правилами частини 2 статті 5 КАС
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Спірні правовідносини виникли під час
дії редакції статті 99 КАС України, яка
передбачала річний строк звернення до
суду.

Враховуючи викладене, у випадках
звернення до суду з позовом після 30
липня 2010 року щодо позовних вимог
за період до зазначеної дати повинен
застосовуватись річний строк
звернення до суду, залишок якого після
30 липня 2010 року не повинен перевищувати
шести місяців. Оскільки позивач
звернувся до суду 11 листопада 2010 року,
тобто залишок річного строку звернення
до суду після 30 липня 2010 року не
перевищує шести місяців, то залишенню
без розгляду підлягають позовні вимоги
позивача за межами річного строку
звернення до суду, тобто до 11 листопада
2009 року.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно зі статтею 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини
зазначеної постанови слова та цифри
«по 10 травня 2010 року» замінити словами
та цифрами «по 10 листопада 2009 року».

В абзацах третьому, четвертому, п'ятому,
шостому резолютивної частини
постанови слова та цифри «з 11 травня 2010
року» замінити словами та цифрами
«з 11 листопада 2009
року».

В решті постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 вересня 2011 року залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Пасічник С.С.