Справа № 2а-0770/547/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 р.
Справа № 132680/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
04.10.2011 року у справі за позовом
Свалявської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області до фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у
сумі 51530,89 грн., -

ВСТАНОВИЛА :

16.02.2011 р. Свалявська міжрайонна
державна податкова інспекція
Закарпатської області (далі позивач,
Свалявська МДПІ) звернулася до суду з
позовом до фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1),
яким просить стягнути заборгованість у
сумі 51530,89 грн., в тому числі, по
застосованих штрафних (фінансових)
санкціях у сумі 50350,89 грн. та по єдиному
податку на підприємницьку діяльність з
фізичних осіб у сумі 1000,00 грн.

В позові Свалявська МДПІ покликається
на те, що є заборгованість яку слід
стягнути з відповідача заборгованість
у сумі 50350,89 грн. по застосованих
штрафних (фінансових) санкціях (що
застосовані за порушення вимог Закону
України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті" та
Декрету КМ України "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю") та заборгованість у сумі 1000,00
грн. по єдиному податку на
підприємницьку діяльність з фізичних
осіб.

Оскаржуваною постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04.10.2011 року
позовну заяву Свалявської міжрайонної
державної податкової інспекції
Закарпатської області до фізичної
особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у сумі 51530,89 грн. -
задоволено, а саме стягнуто з фізичної
особи підприємця ОСОБА_1 до державного
(місцевого) бюджету за відповідними
кодами бюджетної класифікації
заборгованість у сумі 51530,89 грн.
(п'ятдесят одна тисяча п'ятсот тридцять
гривен вісімдесят дев'ять копійок), в
тому числі, по застосованим штрафним
(фінансовим) санкціям у сумі 50530,89 грн.,
по єдиному податку на підприємницьку
діяльність з фізичних осіб у сумі 1000,00
грн.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що відповідач по
справі належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи, однак
викладені обставини не відповідають
дійсності оскільки не отримувалися
повідомлення суду про час і місце
розгляду справи, а отже була позбавлена
можливості захищати свої права та
користуватися послугами фахівці в
галузі права. Посилання суду в
оскаржуваній постанові на акт від
09.08.2010 року за № 51 -2200/НОМЕР_1 перевірки
за порушення строків у сфері ЗЕД є
необґрунтованим оскільки про
існування вказаного акту було
невідомо, оскільки вказаний акт був би
оскаржений в судовому порядку. Щодо
обґрунтування позовних вимог по
стягненню єдиного податку в розмірі 1000
грн. то з кінця 2009 року відповідач не
займалась підприємницькою діяльністю,
про що повідомлялося Свалявську МДПІ, а
томі підстав для нарахування
заборгованості не було.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив з того, що
заборгованість відповідача по сплаті
до бюджету єдиного податку на
підприємницьку діяльність з фізичних
осіб у сумі 1000,00 грн. підтверджена
матеріалами справи, зокрема, заявою про
право застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності,
корінцем свідоцтва про сплату єдиного
податку серії НОМЕР_3, постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2010
року у справі № 2а-283710/0770 (рішення суду
набрало законної сили), витягом
облікової картки по платежу НОМЕР_4
"єдиний податок" станом на 17.02.2011 року,
однак у встановлені Указом Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва"
строки ним до бюджету добровільно не
сплачена, а таким чином, вимога
позовної заяви щодо стягнення
заборгованості по єдиному податку на
підприємницьку діяльність з фізичних
осіб у сумі 1000,00 підлягає до
задоволення.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції
України та ст. Податкового кодексу
України, кожен зобовязаний сплачувати
податки, збори, інші обовязкові платежі
до держбюджету в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно ст. 4 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті" від 23.09.1994 року за № 185/94-ВР (з
наступними змінами та доповненнями),
порушення резидентами строків,
передбачених статтями 1 і 2 цього Закону
(щодо строків зарахування валютної
виручки), тягне за собою стягнення пені
за кожний день прострочення у розмірі
0,3 відсотка від суми неодержаної
виручки (вартості недопоставленого
товару) в іноземній валюті,
перерахованої у грошову одиницю
України за валютним курсом
Національного банку України на день
виникнення заборгованості.

Відповідно до абзацу сьомого п. 2 ст. 16
Декрету КМ України "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" від 19.02.1993 року за № 15-93 (з
наступними змінами та доповненнями), за
невиконання резидентами вимог щодо
декларування валютних цінностей та
іншого майна, передбачених статтею 9
цього Декрету, - штраф у сумі, що
встановлюється Національним банком
України. Згідно Постанови
Національного банку України "Про
затвердження Положення про валютний
контроль" від 08.02.2000 року за № 49 (з
наступними змінами та доповненнями),
порушення строків декларування тягне
за собою відповідальність у вигляді
накладення штрафу в розмірі 10
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за кожний звітний період.
Наказом ДПА України від 04.10.1999 року за №
542 передбачено право органів державної
податкової служби застосовувати
штрафи за порушення резидентами норм
Декрету КМ "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю".

Проведеною Свалявською МДПІ
позаплановою перевіркою ПП ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог валютного
законодавства за період з 16.10.2008 року по
05.08.2010 року (акт Свалявської МДПІ від
09.08.2010 року за № 51-2200/22217-4200) виявлено
порушення відповідачем ст. 1 Закону
України "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті"
(порушення термінів розрахунків), ст. 9
Декрету КМ України "Про систему
валютного регулювання та валютного
контролю" та ст. 1 Указу Президента
України "Про невідкладні заходи щодо
повернення в Україну валютних
цінностей, що незаконно знаходяться за
її межами" (порушення порядку та
строків декларування валютних
цінностей).

На підставі зазначеного акту, 17 серпня
2010 року Свалявською МДПІ прийнято
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій за № НОМЕР_2, яким
до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні
(фінансові) санкції у сумі 50530,89 грн.
пені за порушення термінів розрахунків
у сфері ЗЕД.

Оскільки рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій
відповідачем не оскаржено в
адміністративному або судовому
порядку, заборгованість по
застосованих штрафних (фінансових)
санкціях добровільно до держбюджету не
сплачена, сума заборгованості
підтверджена в повному обсязі
долученими до справи доказами, зокрема,
рішенням Свалявської МДПІ від 17.08.2010
року за № НОМЕР_2, актом Свалявської
МДПІ від 09.08.2010 року за № 51-2200/НОМЕР_1,
витягом облікової картки по платежу
2108100 "пеня за порушення розрахунків у
сфері ЗЕД" станом на 17.02.2011 року,
відповідачем не спростована, - вимога
позовної заяви щодо стягнення
заборгованості по застосованим
штрафним (фінансовим) санкціям у сумі
50530,89 підлягає до задоволення.

Указ Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.1998 року N 727/98
(діючий та в редакції станом на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачено особливий порядок
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва шляхом сплати єдиного
податку. Згідно абзацу 6 пункту 2 даного
Указу, суб'єкти підприємницької
діяльності - юридичні особи сплачують
єдиний податок не пізніше 20 числа
наступного місяця на окремий рахунок
відділень Державного казначейства
України. Відповідно до абзацу 4 п. 3
Указу, за результатами господарської
діяльності за звітний період суб'єкти
малого підприємництва - юридичні особи
подають до органу державної податкової
служби до 20 числа місяця, що наступає за
звітним періодом, розрахунки про
сплату єдиного податку, а також
платіжні доручення на сплату єдиного
податку за звітний період з позначкою
банку про зарахування коштів. Абзацом 2
п. 5 встановлено, що суб'єкти малого
підприємництва несуть
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання
розрахунків та сплати сум єдиного
податку згідно із законодавством
України.

Згідно с. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2010
року (справа № 2а-283710/0770, головуюча
суддя Большакова О.О.), яким задоволено
позов Свалявської МДПІ до ФОП ОСОБА_1
про стягнення заборгованості у сумі
580,84 грн. - встановлено обставини щодо
наявності спірних правовідносин, щодо
сум заборгованості по єдиному податку
на підприємницьку діяльність з
фізичних осіб, та вказаною постановою
стягнуто заборгованість у сумі 580,84 грн.
(оскільки позов заявлявся в частині
суми, строк сплати якої на час подання
позову був прострочений) з суми
заборгованості 1580,84 грн.

Заборгованість відповідача по сплаті
до бюджету єдиного податку на
підприємницьку діяльність з фізичних
осіб у сумі 1000,00 грн. підтверджена
матеріалами справи, зокрема, заявою про
право застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності,
корінцем свідоцтва про сплату єдиного
податку серії НОМЕР_3, постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2010
року у справі № 2а-283710/0770 (рішення суду
набрало законної сили), витягом
облікової картки по платежу НОМЕР_4
"єдиний податок" станом на 17.02.2011 року,
однак у встановлені Указом Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
субєктів малого підприємництва" строки
ним до бюджету добровільно не сплачена,
а таким чином, вимога позовної заяви
щодо стягнення заборгованості по
єдиному податку на підприємницьку
діяльність з фізичних осіб у сумі 1000,00
підлягає до задоволення.

У відповідності до пп. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України (набрав
чинності з 01.01.2011 року, тобто, станом на
час звернення з позовом до суду), органи
державної податкової служби мають
право, в тому числі, стягувати до
бюджетів та державних цільових фондів
суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними і допустимими
доказами, відповідачем не спростовані
(заперечення проти позову відповідач
суду не надав) та підлягають до
задоволення повністю.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04.10.2011 року
у справі № 2а-0770/547/11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар