Справа № 366/1521/14-а
Суддя: Слободян Н. П.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 366/1521/14-а
Провадження № 2-а/366/39/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 червня 2014 року суддя Іванківського
районного суду Київської області
Слободян Н.П., розглянувши у
скороченому провадженні в смт.Іванків
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Праці і соціального захисту
населення Іванківської РДА про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання зробити перерахунок
допомог та компенсацій, -

В С Т А Н О В
И Л А :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом та просить визнати
протиправною бездіяльність
відповідача та зобов'язати здійснити
перерахунок, нарахування і виплату на
його користь з відповідача
недовиплачені суми допомог і
компенсацій.

При цьому свій позов мотивує тим, що він
є потерпілим внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, отримує доплату
у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства, передбачену ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
проте у розмірах менших, ніж
передбачено Законом ( замість 40%
мінімальної заробітної плати, отримує
лише 2 грн. 10 коп. щомісяця). Просить
зробити зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок вказаних виплат
з 1996 року по 2013 рік включно.

Крім цього, як інваліду 2 групи з числа
учасників ЛНА на ЧАЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи мав отримати згідно ст. 48
зазначеного закону одноразову
компенсацію у розмірі 45 мінімальних
заробітних плат, проте отримав лише 284,40
грн. Просив здійснити її перерахунок та
виплату недоплачених коштів. Цією ж
статтею передбачено щорічна виплата
допомоги на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат, проте,
виплачувані йому суми були значно
меншими. Тому він просить зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
допомоги на оздоровлення з 1996 року по
2013 рік включно.

Ухвалою суду від 05.05.2013 року позовні
вимоги за період з 1996 року по 15.11.2013 року
залишені без розгляду.

Відповідно суд розглядає лише вимоги
за період з 16.11.2013 року по 31.12.2013 року
(позивач просив зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
саме по 2013 рік включно).

Судом встановлено, що позивач дійсно є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
з числа ліквідаторів, що
підтверджується посвідченням, виданим
Київською ОДА 21.06.2012 року. Він є
інвалідом 2 групи з 14.05.2012 року
(захворювання пов'язане з роботами по
ЛНА на ЧАЕС), що підтверджується
випискою із акта огляду МСЕК від 07.06.2012
року. Крім того, ОСОБА_1 постійно
проживає в АДРЕСА_1 яке відноситься до 3
зони (гарантованого добровільного
відселення) радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
довідкою з місця проживання та копією
паспорта з зареєстрованим місцем
постійного проживання. Відповідно він
має право на виплату щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з обмеження
споживання продуктів місцевого
виробництва та підсобного
господарства, передбачену ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач стверджує, що цей розмір має
бути - 40% від мінімальної заробітної
плати.

Дійсно, відповідно до ст.37 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які проживають на
території гарантованого добровільного
відселення, проводиться доплата в
розмірі 40 % мінімальної заробітної
плати щомісяця. Відповідач же
виплачує вказану доплату у розмірі 2
грн. 10 коп. щомісяця, керуючись
постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року.

Проте, Законом України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» ( п.4
Прикінцевих положень) встановлено, що у
2013 році норми і положення статей 20, 21, 22,
23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Аналогічна норма містилася і у п.4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік». Рішенням Конституційного суду
України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011
Коституційний суд визнав це положення
таким, що відповідає Конституції
України.

Така позиція Конституційного Суду
України мотивована врахуванням
положень актів міжнародного права. Так,
згідно зі

статтею 22 Загальної декларації прав
людини розміри соціальних виплат і
допомоги встановлюються з урахуванням
фінансових можливостей держави.
Європейський суд з прав людини у
рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі
„Ейрі проти Ірландії" констатував, що
здійснення соціально-економічних прав
людини значною мірою залежить від
становища в державах, особливо
фінансового. Такі положення
поширюються й на питання допустимості
зменшення соціальних виплат, про що
зазначено в рішенні цього суду у справі
„Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від
12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у
регулюванні суспільних відносин у
соціальній сфері є додержання принципу
пропорційності між соціальним
захистом громадян та фінансовими
можливостями держави, а також
гарантування права кожного на
достатній життєвий рівень.

Отже, зміна механізму нарахування
певних видів соціальних виплат та
допомоги є конституційно допустимою до
тих меж, за якими ставиться під сумнів
сама сутність змісту права на
соціальний захист.

З огляду на зазначене, Конституційний
Суд України розглядав принцип
збалансованості бюджету як один з
визначальних, поряд з принципами
справедливості та пропорційності
(розмірності) у діяльності органів
державної влади, зокрема в процесі
підготовки, прийняття та виконання
державного бюджету на поточний рік. У
пункті 11 частини першої статті 40
Бюджетного кодексу України
встановлено, що предметом регулювання
закону про Державний бюджет України є
додаткові положення, що регламентують
процес виконання бюджету.

Враховуючи наведене, Конституційний
Суд України дійшов висновку, що пункт 4
розділу VII „Прикінцеві положення"
Закону встановлює механізм реалізації
положень законів України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", „Про соціальний захист
дітей війни", „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб",а тому не суперечить ст.75, п.3 ч.1 ст.
85, ст. 95 Конституції України.

Відповідно оскільки аналогічна норма,
яка міститься у п.4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет на 2013 рік» не визнана
неконституційною, підстав для
застосування іншої редакції ст. 37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у суду немає.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 7-12, 99, 100, 122, 165 КАС
України, , суд -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути
оскаржена в Київський апеляційний
адміністративний суд через
Іванківський районний суд Київської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня отримання
її копії.

Суддя:
(Слободян Н.)