Справа № 821/2103/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/3094/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Донця О.Є., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Херсонській області

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня
2013року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року

у справі №821/2103/13-а

за позовом Державної фінансової
інспекції в Херсонській області

до Асканія-Нова селищної
ради Чаплинського району Херсонської
області

про зобов'язання вчинити
певні дії,

та за позовом Асканія-Нова селищної
ради Чаплинського району Херсонської
області

до Державної фінансової
інспекції в Херсонській області

про часткове скасування
рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року Державна фінансова
інспекції в Херсонській області (далі
по тексту ДФІ в Херсонській області)
звернулась до суду з позовом до
Асканія-Нова селищної ради
Чаплинського району Херсонської
області (далі по тексту Селищна рада),
яким просила визнати зобов'язати
відповідача виконати пункти 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9
вимоги від 25.03.2013 року № 46/13/298.

В свою чергу Селищна рада звернулась до
суду з позовом до ДФІ в Херсонській
області про скасування пунктів 3, 4, 5, 6, 7,
8, 9 вимоги від 25.03.2013 року № 46/13/298.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня
2013року у справі №821/2103/13-а, залишеною
без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2013 року у зазначеній
справі, позов Селищної ради задоволено
частково, скасовано пункти 4, 5, 6, 7, 8, 9
спірної вимоги, пункт 3 скасовано в
частині стягнення 504,35 гривень
незаконних витрат на придбання
медикаментів, в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Позов ДФІ в
Херсонській області задоволено
частково, зобов'язано Селищну раду
виконати пункт 3 спірної вимоги в
частині стягнення 1678,7 гривень
незаконних витрат на придбання
медикаментів, в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
часткової обґрунтованості ревізійним
органом та Селищною радою своїх
позовних вимог, оскільки вимога ДФІ в
Херсонській області від 25.03.2013 року №
46/13/298 відповідає вимогам законодавства
лише частково.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ДФІ в
Херсонській області звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
адміністративний позов ДФІ в
Херсонській області задовольнити в
повному обсязі, а в задоволенні
позовних вимог Селищної ради
відмовити.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Скадовською
міжрайонною державною фінансовою
інспекцією Херсонської області
проведено планову ревізію селищного
бюджету та фінансово-господарської
діяльності Селищної ради за період з
01.03.2011 року по 01.02.2013 року.

В ході проведення перевірки виявлені
порушення відповідачем за первісним
позовом фінансової дисципліни, в
результаті чого складений акт від
27.02.2013 року № 46-27/04 та прийнято вимогу №
45-15/234 від 06.03.2013 року.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Пунктом 3 вимоги ДФІ в Херсонській
області зобов'язано стягнути 2183
гривень незаконних витрат, що
використані на придбання медикаментів,
не передбачених "Переліком лікарських
засобів та виробів медичного
призначення для комплектації кабінету
медичної сестри дошкільних навчальних
закладів для надання невідкладної
медичної допомоги".

Із судових рішень вбачається, що
витрати на придбання аскорбінової
кислоти передбачені п.1.31 та 1.32
"Інструкції з організації харчування
дітей у дошкільних навчальних
закладах" до наказу МОН та МОЗ України
№ 298/227 від 17.04.2006р. "Про затвердження
Інструкції з організації харчування
дітей у дошкільних навчальних
закладах" для С-вітамінізації страв.

Згідно пункту 1.31. Інструкції № 298/227
проведення вітамінізації в дошкільних
навчальних закладах полівітамінними
препаратами можливе лише за
призначенням лікаря-педіатра в умовах
ускладнення епідемічної ситуації:
епідемія грипу, спалахи
респіраторно-вірусних інфекцій.
Полівітаміни видають дітям віком від
2-х років під час сніданку чи обіду.

Таким чином, придбання аскорбінової
кислоти у Асканійський дитячий
ясла-садок та Питомницьку школу-сад не
порушує вимог законодавства. Суд
касаційної інстанції вважає, що
витрачення коштів у розмірі 504,35
гривень не можна вважати порушенням
фінансової дисципліни.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є бухгалтерами
селищної ради.

Згідно п. 106 Постанови Кабінету
Міністрів України від 27 серпня 2010 року N
778 "Про затвердження Положення про
загальноосвітній навчальний заклад",
порядок бухгалтерського обліку в
закладі визначається законодавством,
нормативно-правовими актами МОН та
інших центральних органів виконавчої
влади, до сфери управління яких
належать заклади. За рішенням
засновника (власника) закладу
бухгалтерський облік може
здійснюватися самостійно або через
централізовану бухгалтерію.

Селищна рада є головним розпорядником
коштів, тому й бухгалтерський облік
ведеться централізовано по
обслуговуванню підпорядкованих
установ (апарат, освіта, культура,
благоустрій та інші). Видатки на
утримання централізованої бухгалтерії
плануються та здійснюються за рахунок
коштів селищного бюджету.

Бухгалтери, які рахуються у штаті
установ закладів освіти, згідно
функціональних обов'язків працівників
бухгалтерії селищної ради
відповідають за ведення
бухгалтерського обліку селищної ради
під керівництвом головного бухгалтера
селищної ради. Відповідно, табелі
обліку робочого часу ведуться окремо
від закладів освіти.

Згідно ст. 10 Кодексу законів про працю
України, колективний договір
укладається на основі чинного
законодавства, прийнятих сторонами
зобов'язань з метою регулювання
виробничих, трудових і
соціально-економічних відносин і
узгодження інтересів трудящих,
власників та уповноважених ними
органів.

Колективний договір укладається на
підприємствах незалежно від форм
власності, які використовують найману
працю і мають права юридичної особи, є
обов'язковим до виконання суб'єктами
трудових відносин.

Відповідно до ст. 13 КЗпП України, у
колективному договорі встановлюються
взаємні зобов'язання сторін щодо
регулювання виробничих, трудових,
соціально-економічних відносин,
зокрема: встановлення гарантій,
компенсацій, пільг.

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є
працівниками освіти, вони не
перебувають у штаті установ закладів
освіти, суд вважає, що надання
матеріальної допомоги на оздоровлення
під час відпустки та на вирішення
соціально-побутових питань
бухгалтерам селищної ради
здійснюється на підставі Колективного
договору працівників селищної ради п. 3
розділу ІV, п.14 розділу II., Наказу
Міністерства праці України № 77 від
02.10.1996 року "Про умови оплати праці
робітників, зайнятих обслуговуванням
органів виконавчої влади, місцевого
самоврядування та їх виконавчих
органів, органів прокуратури, судів та
інших органів".

Пунктом 5 вимоги фінансової інспекції
зобов'язано стягнути 241,93 грн., зайво
нарахованих та виплачених доплат
кухарям та помічникам кухарів
(підсобний робітник кухаря) доплат за
шкідливі умови праці з осіб, які її
отримали безпідставно, в порядку та
розмірах встановлених ст.ст.127,136 КЗпП
України.

За нормою статті 100 КЗпП України, на
важких роботах, на роботах із
шкідливими і небезпечними умовами
праці, на роботах з особливими
природними географічними і
геологічними умовами та умовами
підвищеного ризику для здоров'я
встановлюється підвищена оплата праці.
Перелік цих робіт визначається
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Держкомпраці
СРС/|ВЦРПС, від 03.10.1986 року, №387/22-78 "Про
затвердження Типового положення про
оцінку умов праці на робочих місцях і
порядку застосування галузевих
переліків робіт, на яких можуть
встановлюватися доплати робітником за
умови праці" встановлено доплати за
умови праці на робочих місцях, на яких
виконуються роботи з тяжкими та
шкідливими умовами, у розмірі 4, 8, 12% до
тарифної ставки.

Судами в рішення вірно вказано
звернуто увагу на обставину наявності
розпорядження селищного голови про
призупинення навчального процесу, а не
роботи навчального закладу. Дитячі
заклади фактично працювали, кухарі
перебували на своїх робочих місцях.

Цього доводами касаційної скарги не
спростовано, а отже вимога, викладена в
пункті є неправомірною.

Пунктом 6 спірної вимоги зобов'язано
відповідача за первісним позовом
стягнути 20912 грн., зайво проведених
витрат на утримання понадштатних
одиниць в межах фонду оплати праці, в
порядку та розмірах встановлених
ст.ст.127,136 КЗпП України.

Судами встановлено, що 3-х операторів
котелень дитячих закладів переведено
на посаду робітників по обслуговуванню
будівель у зв'язку із закінченням
опалювального сезону. Вони виконували
обов'язки операторів газових котелень
та робітників по обслуговуванню
будівель.

Згідно пункту 9 розділу І Наказу
Міністерства освіти і науки України
від 04.11.2010року за №1055 "Про затвердження
Типових штатних нормативів дошкільних
навчальних закладів" передбачено
посади оператора котельні та робітника
з комплексного обслуговування й
ремонту будівель. Із загальної
кількості операторів котельні і
робітників з обслуговування й ремонту
будинків, передбачених цим пунктом,
вводиться 1 штатна одиниця на рік.

Посада оператора котельні включала в
себе виконання обов'язків по
обслуговуванню території, а отже зайве
витрачання коштів на утримання
понадштатних одиниць не вбачається.
Тобто вимога, викладена в пунктів 6
вимоги ревізійного органу є
протиправною.

Пунктом 7 вимоги Селищну раду
зобов'язано провести перерахунок та
відповідні звірки щодо сум внесків до
фондів та повернути зайво сплачені
кошти в сумі 10123,57грн.

В касаційній скарзі ДФІ в Херсонській
області звертає увагу на те, що
ревізією встановлено проведення
селищною радою зайвих нарахувань до
єдиного соціального внеску на загальну
суму 10123,57 грн., де 87,05 грн. - нарахування
доплат за шкідливі умови праці кухарям
та помічникам кухарів протягом
призупинення роботи дитячих закладів
освіти, 2445,52, грн. - витрати матеріальних
допомог на оздоровлення та соціальних
потреб бухгалтерам, 4591,00 грн. - витрати
на утримання понадштатних одиниць в
межах фонду оплати праці.

Однак, належних та допустимих доказів
порушення судами норм матеріального
права при встановленні відповідності
пункту 7 оскарженого рішення ДФІ в
Херсонській області вимогам частини 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, касатор не
наводить. В зв'язку з цим у вказаній
частині рішення судів попередніх
інстанцій підлягають залишенню без
змін.

Щодо повернення бюджетних коштів, які
використані не за цільовим
призначенням, а саме по КФКВ 010116 "Органи
місцевого самоврядування" КЕКВ 2110
"Придбання обладнання і предметів
довгострокового користування" в сумі
3568 грн. в дохід бюджету селищної ради,
суд касаційної інстанції виходить з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
серпні 2011 року за рахунок коштів
бюджету розвитку, для потреб апарату
селищної ради придбано системний блок,
вартістю 3568грн.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті
71 Бюджетного Кодексу України, до витрат
бюджету розвитку місцевих бюджетів
належать капітальні видатки, а саме
КЕКВ 2000.

Придбання комп'ютерного блоку
сплановано та профінансовано за
бюджетними призначеннями по КЕКВ 2110
"Придбання обладнання і предметів
довгострокового користування".

Особливості планування капітальних
видатків за рахунок бюджету розвитку
місцевих бюджетів передбачені в листах
Міністерства фінансів України від
21.09.2011 р. №31-08420-06-25 та від 26.04.2013 р.
№31-05160-11- 27/13457 "Щодо придбання сільською
радою комп'ютерів за рахунок коштів
бюджету розвитку".

У вказаних листах зазначалося, що
планування капітальних видатків,
пов'язаних із утриманням бюджетних
установ (капітальний ремонт приміщень,
придбання обладнання і предметів
довгострокового користування), повинно
передбачатися в кошторисах за
спеціальним фондом. Фінансування таких
видатків здійснюється за рахунок
надходжень бюджету розвитку.

Видатки спеціального фонду бюджету
розвитку мають постійне бюджетне
призначення, яке дає право проводити їх
виключно і за рахунок фактичних
надходжень спеціального фонду бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. Бюджетного
Кодексу України, до витрат бюджету
розвитку належать капітальні видатки
на: соціально-економічний розвиток
регіонів; виконання інвестиційних
програм (проектів); будівництво,
капітальний ремонт та реконструкцію
об'єктів соціально-культурної сфери і
житлово-комунального господарства;
будівництво газопроводів і
газифікацію населених пунктів;
будівництво і придбання житла окремим
категоріям громадян відповідно до
законодавства; збереження та розвиток
історико-культурних місць України та
заповідників; будівництво та розвиток
мережі метрополітенів; придбання
вагонів для комунального
електротранспорту; розвиток
дорожнього господарства; придбання
шкільних автобусів та автомобілів
швидкої медичної допомоги;
комп'ютеризацію та інформатизацію
загальноосвітніх навчальних закладів;
інші заходи, пов'язані з розширеним
відтворенням.

У випадку планування для бюджетних
установ капітальних видатків,
пов'язаних з утриманням бюджетних
установ (капітальний ремонт приміщень,
придбання обладнання і предметів
довгострокового користування), вони
повинні передбачатися в кошторисах по
спеціальному фонду. Фінансування таких
видатків здійснюється за рахунок
надходжень бюджету розвитку,
визначених частиною першою статті 71
Бюджетного Кодексу України. Видатки
спеціального фонду бюджету мають
постійне бюджетне призначення, яке дає
право проводити їх виключно в межах і
за рахунок фактичних надходжень
спеціального фонду бюджету. Тобто, за
рахунок надходжень спеціального фонду
можуть здійснюватись як капітальні,
так і поточні видатки, за виключенням
надходжень бюджету розвитку, які
спрямовуються виключно на
фінансування капітальних видатків.

В зв'язку з цим, судами попередніх
інстанцій правомірно визнано
незаконними вимоги пункту 8.

Щодо пункту 9 вимоги від 25.03.2013 року №
46/13/298, судова колегія Вищого
адміністративного суду України
зазначає наступне.

Під час ревізії встановлено
безпідставне завищення Селищною радою
потреби у бюджетних асигнувань у 2012
році, що призвело до зайвого виділення
бюджетних коштів на загальну суму
54336,00 гривень, з них по КЕКВ 1111 "оплата
праці"- 39865 гривень, КЕКВ 1120 "Нарахування
на оплату праці" 14471 гривень.

Посади заступник голови з питань
діяльності виконавчих органів,
інспектор житлового фонду та умови
оплати праці затверджені рішенням
сесії селищної ради від 30.12.2011 р. №138
"Про структуру та загальну чисельність
апарату селищної ради та умови оплати
праці на 2012 рік" відповідно до дод.54,55,57
Постанови Кабінету Міністрів України
від 09.03.2006 року №268 "Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів влади".

Кандидатура заступника та інспектора
житлового фонду неодноразово
обговорювалися на засіданнях
виконкому та сесіях селищної ради але
особи, бажаючі зайняти ці посади, не
відповідали вимогам, тому посади
залишались вакантними.

За нормою частини 1 статті 51 Бюджетного
кодексу України, чисельність
працівників бюджетних установ та
здійснення фактичних видатків на
заробітну плату, включаючи видатки на
премії та інші види заохочень чи
винагород, матеріальну допомогу,
проводяться лише в межах фонду
заробітної плати, затвердженого для
бюджетних установ у кошторисах.

Згідно пункту 20 Постанови Кабінету
Міністрів України від 28.02.2002 року №228
"Про за твердження Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ", обов'язковим є
виконання вимоги щодо першочергового
забезпечення бюджетними коштами
видатків оплату праці з нарахуваннями
та відповідно до п.28 чисельність
працівників установи, що затверджена
за штатним розписом, повинна бути
приведена у відповідність з визначеним
фондом оплати праці.

Підстави для зменшення бюджетних
асигнувань на вакантні посади, які не
заповнені - відсутні, оскільки вони
передбачені у штатному розписі та
повинні бути забезпечені фондом
заробітної плати.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що адміністративними
судами правозастосування відбулось із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням обставин
справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішенням, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Херсонській області -
залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня
2013року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2013року у справі №821/2103/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: