Справа № 809/1901/14
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"01" липня 2014 р.
Справа № 809/1901/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання
- Куриша Р.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
в приміщенні суду адміністративну
справу за позовом Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу у сумі 5
653,46 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2014 року Державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (надалі -
позивач, ДПІ у м. Івано-Франківську)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про
стягнення податкового боргу у сумі 5
653,46 грн. Позовні вимоги мотивувала тим,
що за відповідачем рахується
заборгованість перед бюджетом, яка
виникла у зв'язку з несплатою єдиного
податку за 2013 рік у сумі 5 653,46 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності. Позовні вимоги підтримує
у повному обсязі. Просив позов
задовольнити повністю (а.с.23).

Відповідач у судове засідання не
з'явився з невідомих суду причин, хоча
про дату, час та місце розгляду був
належним чином повідомлений, тобто у
відповідності до вимог частини 3 статті
35 Кодексу адміністративного
судочинства України, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення (а.с.22).

Наданим правом на подання заперечення
проти позову не скористався. Заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи суду не подав.

Статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час та
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів (частина 4).

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта (частина 6).

За таких обставин, оскільки немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, але не прибули всі
особи, які беруть участь у справі, хоча
і були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового розгляду, то
відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
і оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

З 01.01.2011 року відносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів
регулює Податковий кодекс України,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до статті 8 Податкового
кодексу України в Україні
встановлюються загальнодержавні та
місцеві податки та збори (пункт 8.1.). До
місцевих належать податки та збори, що
встановлені відповідно до переліку і в
межах граничних розмірів ставок,
визначених цим Кодексом, рішеннями
сільських, селищних і міських рад у
межах їх повноважень, і є обов'язковими
до сплати на території відповідних
територіальних громад (пункт 8.3.).

Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10
встановлено, що до місцевих податків
належить єдиний податок.

З 1 січня 2012 року правові засади
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності, а
також справляння єдиного податку
врегульовано главою І розділу ХІV
Податкового кодексу України.

Згідно підпункту 2 пункту 291.4 статті 291
Податкового кодексу України суб'єкти
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, поділяються на такі групи
платників єдиного податку, а саме, 3)
третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 20
осіб; обсяг доходу не перевищує 3000000
гривень (дтретя група).

Статтею 293 цього Кодексу встановлено,
що ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки) (пункт 2931).

Відсоткова ставка єдиного податку
встановлюється у розмірі: для третьої і
четвертої груп платників єдиного
податку - 5 відсотків доходу - у разі
включення податку на додану вартість
до складу єдиного податку (пункт 293.3).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.03.2003 року
зареєстрований виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
Івано-Франківської області як фізична
особа - підприємець (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) та 01.04.2003 року взятий на
податковий облік як платник податків
ДПІ у м. Івано-Франківську.

24.01.2012 року відповідачем подано до ДПІ у
м. Івано-Франківську заяву про
застосування спрощеної системи
оподаткування, а також розрахунок
доходу за попередній календарний рік,
що передує року переходу на спрощену
систему оподаткування, згідно якого
обсяг доходу відповідача у 2011 році
становив 11 000,00 грн. Згідно поданої
заяви відповідачем самостійно обрано
третю групу платників єдиного податку
та відповідно визначено ставку єдиного
податку - 5% до доходу (а.с.14-15).

На підставі поданої відповідачем заяви
від 24.01.2012 року, ДПІ у м.
Івано-Франківську фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 з 01.01.2012 року
переведено на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
віднесено останнього до третьої групи
платників єдиного податку та
встановлено ставку єдиного податку - 5
відсотків доходу, про що видано
свідоцтво платника єдиного податку
серії А № 481365 (а.с.13).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України
встановлено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
України з питань митної справи.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку третьої - шостої груп
сплачують єдиний податок протягом 10
календарних днів після граничного
строку подання податкової декларації
за податковий (звітний) квартал.

Згідно пункту 295.4 статті 295 цього
Кодексу сплата єдиного податку
здійснюється за місцем податкової
адреси.

Відповідно пункту 36.1 статті 36
Податкового кодексу України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

З матеріалів справи вбачається, що
05.11.2013 року та 07.02.2014 року відповідачем
подано до ДПІ у м. Івано-Франківську
податкові декларації платника єдиного
податку - фізичної особи-підприємця за
І-ІІІ квартали 2013 року та за 2013 рік
відповідно, якими узгоджено податкове
зобов'язання платника податків з
єдиного податку за вказаний період у
сумі 670,00 грн. та у сумі 5 643,15 грн. (а.с.9-10,
11-12).

Однак, судом з'ясовано, що у зв'язку із
неналежним виконанням відповідачем
визначеного законом обов'язку щодо
своєчасної слати єдиного податку за 2013
рік, за останнім залишається
непогашеною заборгованість у розмірі
5653,46 грн. Дана обставина
підтверджується наявною у матеріалах
справи обліковою карткою платника
єдиного податку з фізичних осіб -
ОСОБА_1 (а.с.6-8).

У відповідності до вимог абзацу 1
пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу
України, у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу
встановлено, що у разі коли у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується, погашенню підлягає
вся сума податкового боргу такого
платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання вимог пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України
надіслано фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 податкову вимогу від 21.08.2013 року
№ 888-11, яку відповідачем отримано 07.09.2013
року особисто, однак залишено без
реагування (а.с.16).

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що податкові зобов'язання зі
сплати єдиного податку за період 2013
року у сумі 5 653,46 грн. є податковим
боргом відповідача, який ним не
сплачено. Наявність податкового боргу
підтверджується довідкою ДПІ у м
Івано-Франківську від 04.06.2014 року (а.с.5)
та іншими матеріалами справи.

Підстав для звільнення відповідача від
сплати заборгованості судом не
встановлено.

Наявність податкового боргу та його
розмір відповідач не спростував,
доказів сплати заборгованості суду не
представив, чим фактично не заперечив
суму заборгованості, яка є предметом
спору у даній справі.

Статтею 87 Податкового кодексу України
визначено, що джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95
даного Кодексу стягнення коштів та
продаж майна платника податків
провадяться не раніше ніж через 60
календарних днів з дня надіслання
(вручення) такому платнику податкової
вимоги.

Згідно з пункту 95.3. статті 95 цього
Кодексу стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Враховуючи наведене, а також те, що
податковий борг у сумі 5 653,46
відповідачем на момент розгляду справи
не сплачено, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.6 ст.128,
ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (76018,
Івано-Франківська область, м.
Івано-Франківськ, вул. Василя Стуса,
15-А/13, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в
дохід держави 5 653 (п'ять тисяч шістсот
п'ятдесят три) грн. 46 коп.
заборгованості по сплаті єдиного
податку.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Главач І.А.