Справа № К/9991/12834/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/12834/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області, Зачепилівського
районного відділу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області,
третя особа - ОСОБА_2 про зобов'язання
вчинити певні дії за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 9 вересня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що з 23 липня 2009 року позивач був
призначений на посаду
оперуповноваженого ДСБЕЗ
Зачепилівського РВ ГУМВС України в
Харківській області. Наказом
начальника ГУМВС України в Харківській
області від 29 грудня 2009 року №173 о/с
позивача звільнено зі служби в запас на
підставі пункту 64 «є» (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
внутрішніх справ з 29 грудня 2009 року.
Підставою для звільнення став наказ
начальника ГУМВС України в Харківській
області №1048 від 29 грудня 2009 року «Про
порушення дисципліни лейтенантом
міліції ОСОБА_1, оперуповноваженим
ДСБЕЗ Зачепилівського РВ ГУМВС України
в Харківській області». У виданому
наказі було зазначено, що 20 грудня 2009
року позивач не прибув на службу для
здійснення чергування у складі
слідчо-оперативної групи, не надав
керівництву районного відділу
документи, які б підтверджували
поважні причини відсутності позивача в
цей день на службі. Позивач вважає
видані накази необґрунтованими та
незаконними. Згідно з графіком
чергувань в складі слідчо-оперативних
груп, який знаходився в черговій
частині Зачепилівського РВ ГУМВС
України в Харківській області, позивач
повинен був чергувати в суботу 19 грудня
2009 року, проте прибувши вранці 19 грудня
2009 року на службу для чергування в
складі СОГ та зайшовши до чергової
частини для отримання табельної зброї,
позивач виявив, що до графіку внесені
зміни і його чергування перенесене на
неділю, тобто на 20 грудня 2009 року.
Протягом суботи 19 грудня 2009 року
позивач працював і виконував свої
службові обов'язки. У неділю 20 грудня 2009
року позивач захворів, у зв'язку з чим
приблизно о 7-ій годині зателефонував
до чергової частини Зачепилівського РВ
ГУ МВС України в Харківській області та
попередив, що не може вийти на службу у
складі СОГ у зв'язку з хворобою. Вважає
накладення на нього стягнення у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ є необґрунтованим та
таким, що здійснене без врахування всіх
обставин, які мають значення, проведене
з порушенням вимог Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України та інших нормативно-правових
актів. Крім того, позивач вважає
незаконним та необґрунтованим наказ
«Про покарання працівників
Зачепилівського РВ» від 5 серпня 2009
року № 145 в частині оголошення позивачу
догани за порушення службової
дисципліни, оскільки перед виданням
цього наказу не проводилось службове
розслідування.

Позивач з урахуванням уточнень
позовних вимог просив скасувати наказ
начальника Головного управління МЕС
України в Харківській області «Про
порушення дисципліни лейтенантом
міліції ОСОБА_1, оперуповноваженим
ДСБЕЗ Зачепилівського РВ ГУ, та його
покарання» від 29 грудня 2009 року № 1048;
скасувати наказ начальника ГУМВС
України в Харківській області від 29
грудня 2009 року № 173 о/с по особовому
складу про звільнення в запас
лейтенанта міліції ОСОБА_1
оперуповноваженого ДСБЕЗ
Зачепилівського РВ ГУ з 29 грудня 2009
року; поновити позивача на посаді
оперуповноваженого ДСБЕЗ
Зачепилівського РВ ГУ МВС України в
Харківській області з 29 грудня 2009 року;
скасувати наказ т.в.о. начальника
Зачепилівського РВ ГУМВС України в
Харківській області «Про покарання
працівників Зачепилівського РВ» від 5
серпня 2009 року № 145; скасувати наказ
начальника Зачепилівського РВ ГУМВС
України в Харківській області «Про
покарання працівників Зачепилівського
РВ» від 14 вересня 2009 року № 173 в частині,
що стосується накладення на ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення; скасувати
наказ начальника Зачепилівського РВ
ГУМВС України в Харківській області
«Про покарання працівників
Зачепилівського РВ» від 20 жовтня 2009
року № 195; стягнути з Зачепилівського
РВ ГУМВС України в Харківській області
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 9 вересня 2010
року позов ОСОБА_1 в частині скасування
наказу т.в.о. начальника
Зачепилівського РВ ГУМВС України в
Харківській області «Про покарання
працівників Зачепилівського РВ» від 5
серпня 2009 року № 145; скасування наказу
начальника Зачепилівського РВ ГУМВС
України в Харківській області «Про
покарання працівників Зачепилівського
РВ» від 14 вересня 2009 року № 173 в частині,
що стосується накладення на ОСОБА_1
дисциплінарного стягнення; скасування
наказу начальника Зачепилівського РВ
ГУМВС України в Харківській області
«Про покарання працівників
Зачепилівського РВ» від 20 жовтня 2009
року № 195 залишено без розгляду.

В задоволенні позову ОСОБА_1 в частині
скасування наказу начальника
Головного управління МВС України в
Харківській області «Про порушення
дисципліни лейтенантом міліції ОСОБА_1,
оперуповноваженим ДСБЕЗ
Зачепилівського РВ ГУ, та його
покарання» від 29 грудня 2009 року № 1048;
скасування наказу начальника
Головного управління МВС України в
Харківській області від 29 грудня 2009
року № 173 о/с по особовому складу
про звільнення в запас лейтенанта
міліції ОСОБА_1, оперуповноваженого
ДСБЕЗ Зачепилівського РВ ГУ, з 29 грудня
2009 року; поновлення ОСОБА_1, з 29 грудня
2009 року на посаді оперуповноваженого
ДСБЕЗ Зачепилівського РВ ГУМВС
України в Харківській області;
стягнення з Зачепилівського РВ ГУМВС
України в Харківській області на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
весь час вимушеного прогулу
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 лютого 2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 9 вересня 2010
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, позивач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
направити справу на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступні обставини.

23 липня 2009 року позивач був призначений
на посаду оперуповноваженого ДСБЕЗ
Зачепилівського РВ ГУМВС України в
Харківській області.

Згідно графіку несення служби
особового складу в добовому наряді на
грудень 2009 року ОСОБА_1 повинен був
здійснювати чергування в складі
слідчо-оперативної групи 20 грудня 2009
року.

Близько 7-ї години 20 грудня 2009 року
ОСОБА_1 зателефонував помічнику
чергового по Зачепилівському РВ ГУМВС
України в Харківській області та
повідомив, що не в змозі прибути до
районного відділу у зв'язку з хворобою.

Старшим слідчим Зачепилівського РВ
ГУМВС України в Харківській області
ОСОБА_3, інженером МОІ ОСОБА_4,
помічником оперативного чергового
ОСОБА_5 надано рапорти на ім'я
начальника Зачепилівського РВ ГУМВС
України в Харківській області, з яких
вбачається, що ОСОБА_1 повинен був
чергувати у складі слідчо-оперативної
групи 20 грудня 2009 року, але
зателефонував до чергової частини,
повідомив що захворів, й на чергування
не заступив.

Заступником начальника
Зачепилівського РВ ГУМВС України в
Харківській області проведено
службове розслідування за фактом
відсутності оперуповноваженого ДСБЕЗ
Зачепилівським РВ ГУМВС України в
Харківській області ОСОБА_1 на службі 20
грудня 2009 року.

Для встановлення наявності поважних
причин невиходу позивача на службу
Зачепилівським РВ ГУМВС України в
Харківській області було здійснено
запити до Зачепилівської центральної
районної лікарні 21 грудня 2009 року за
вих. №4979 та Красноградської
центральної районної лікарні 21 грудня
2009 року за вих. №4684 з метою з'ясування
чи звертався ОСОБА_1 за медичною
допомогою, та чи отримував він листи
непрацездатності.

Згідно довідки Зачепилівської
центральної районної лікарні від 21
грудня 2009 року № 640 та Красноградської
центральної районної лікарні від 23
грудня 2009 року № 350 позивач в період
часу з 18 грудня 2009 року по 21 грудня 2009
року за медичною допомогою до вказаних
лікарняних закладів не звертався,
листи непрацездатності не отримував.

Наказом начальника ГУМВС України в
Харківській області від 29 грудня 2009
року №173 о/с ОСОБА_1 звільнено у запас за
пунктом 64 «є» (за порушення присяги)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ з 29 грудня 2009
року.

Підставою для видання наказу про
звільнення став наказ начальника ГУ
МВС України в Харківській області «Про
порушення дисципліни лейтенантом
міліції ОСОБА_1, оперуповноваженим
ДСБЕЗ Зачепилівського РВ ГУ, та його
покарання» від 29 грудня 2009 року №1048, в
якому вказано, що 20 грудня 2009 року
позивач не прибув на службу для
здійснення чергування в складі
слідчо-оперативної групи, не надав
керівництву районного відділу
документи, які підтверджували б
поважні причини відсутності у цей день
на службі, що виразилось у грубому
порушенні службової дисципліни,
звільнити ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ України.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про міліцію»,
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29 липня 1991 року №
114, та Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України, затвердженим
Законом України від 22 лютого 2006 року №
3460-IV.

Відповідно до пункту 64 «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в
органах внутрішніх справ в запас (з
постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Відповідно до частини 1 статті 1
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 2 Статуту
дисциплінарним проступком є
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Частиною 12 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
передбачено, що на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може бути
накладено такий вид дисциплінарного
стягнення, як звільнення з органів
внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений статтею 14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, який
визначає, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. У разі
притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що при винесенні
начальником Зачепилівського РВ ГУМВС
України в Харківській області наказу
від 29 грудня 2009 року № 173 о/с вимог
статей 14, 18 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України
порушено не було.

Наказом т.о.в. начальника
Зачепилівського РВ ГУМВС України в
Харківській області «Про покарання
працівників Зачепилівського РВ» від 5
серпня 2009 року № 145 за порушення
службової дисципліни позивачу
оголошено догану.

Наказом начальника Зачепилівського РВ
ГУМВС України в Харківській області
«Про покарання працівників
Зачепилівського РВ» від 14 вересня 2009
року № 173 за порушення службової
дисципліни позивачу оголошено сувору
догану.

Наказом начальника Зачепилівського РВ
ГУМВС України в Харківській області
«Про покарання працівників
Зачепилівського РВ» від 20 жовтня 2009
року № 195 за порушення службової
дисципліни позивача попереджено про
неповну посадову відповідність.

Судом першої інстанції встановлено, що
про накази від 5 серпня 2009 року №145, від
14 вересня 2009 року №173 та від 20 жовтня 2009
року №195 позивач дізнався 24
грудня 2009 року під час ознайомлення з
висновком службового розслідування
від 23 грудня 2009 року. Зазначені
обставини підтвердив в судовому
засіданні й сам позивач. Проте із
позовом до суду в частині оскарження
цих наказів ОСОБА_1 звернувся 8 червня
2010 року (а.с. 32). Клопотання про
поновлення пропущеного строку
звернення до адміністративного суду не
заявляв.

У постанові Верховного Суду України
від 6 листопада 2013 року (справа № 21-389а13),
рішення якого відповідно до положень
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх судів України,
висловлена наступна правова позиція:
ураховуючи те, що перебування
військовослужбовця на державній
службі є однією з форм реалізації
закріпленого у статті 43 Конституції
України права на працю, то посилання на
статтю 233 Кодексу законів про працю
України як таку, що врегульовує строки
звернення до адміністративного суду
при вирішенні питання щодо звільнення
з публічної, у даному випадку
військової, служби є правильним
застосуванням норм матеріального
права.

Враховуючи викладене, у справах про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності, крім звільнення зі
служби, в редакції статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
до 30 липня 2010 року повинен був
застосовуватись тримісячний строк
звернення до суду, встановлений
статтею 233 Кодексу законів про працю
України, тому висновки судів першої та
апеляційної інстанцій про пропущення
позивачем строків звернення до суду у
цій частині є правильними.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 9
вересня 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 16 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.