Справа № 815/7432/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2014 р. м. Київ
К/800/65944/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі
судового засідання за участю
представника товариства з обмеженою
відповідальністю Телекомпанія «АТВ
при Одеській національній академії
зв'язку ім. О.С.Попова»Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Стрелець Т.Г.,
Чумаченко Т.А., Петриченко Ю.П., Мізіна
О.П.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю
Телекомпанія «АТВ при Одеській
національній академії зв'язку ім.
О.С.Попова» на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 13
листопада 2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17 грудня 2013 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю Телекомпанія «АТВ
при Одеській національній академії
зв'язку ім. О.С.Попова» до Національної
ради України з питань телебачення і
радіомовлення про визнання
протиправним та скасування рішення та
за позовом Національної ради України з
питань телебачення і радіомовлення до
товариства з обмеженою
відповідальністю Телекомпанія «АТВ
при Одеській національній академії
зв'язку ім. О.С.Попова» про анулювання
ліцензій на мовлення, -

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2013 року Національна рада
України з питань телебачення і
радіомовлення (далі - Національна рада)
пред'явила позов до товариства з
обмеженою відповідальністю
Телекомпанія «АТВ при Одеській
національній академії зв'язку ім.
О.С.Попова» (далі - ТОВ Телекомпанія
«АТВ ОНАЗ») про анулювання ліцензій на
мовлення серії НР № 0359-м від 27 квітня 2006
року та серії НР № 0360-м від 19 січня 2004
року.

28 жовтня 2013 року ТОВ Телекомпанія «АТВ
ОНАЗ» пред'явила позов до Національної
ради про визнання протиправним та
скасування рішення від 23 жовтня 2013 року
№ 2062 «Про звернення до суду щодо
анулювання ліцензій на мовлення серії
НР № 0359-м від 27 квітня 2006 року та серії
НР № 0360-м від 19 січня 2004 року».

13 листопада 2013 року ухвалою судді
Одеського окружного адміністративного
суду вказані позови об'єднані в одне
провадження.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2013
року, у задоволенні позовних вимог ТОВ
Телекомпанія «АТБ ОНАЗ» відмовлено.

Позовні вимоги Національної ради
задоволено повністю.

Анульовано ліцензії на мовлення серії
НР № 0359-м від 27 квітня 2006 року, видану
ТОВ Телекомпанія «АТВ ОНАЗ» та серії НР
№ 0360-м від 19 січня 2004 року, видану ТОВ
Телекомпанія «АТВ ОНАЗ».

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ТОВ Телекомпанія
«АТВ ОНАЗ», посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги про визнання
протиправним та скасування рішення від
23 жовтня 2013 року № 2062 «Про звернення до
суду щодо анулювання ліцензій на
мовлення серії НР № 0359-м від 27 квітня 2006
року та серії НР № 0360-м від 19 січня 2004
року» задовольнити, а в задоволенні
позовних вимог Національної ради
відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що Національною
радою була видана ТОВ Телекомпанія
«АТВ ОНАЗ» ліцензія на мовлення серії
НР № 0360-м від 19 січня 2004 року, вид
мовлення кабельне, строком до 19 січня
2014 року. Відповідно до додатку 3 до
вказаної ліцензії, одним із власників
ТОВ Телекомпанія «АТВ ОНАЗ» є ОСОБА_6 із
часткою статутного фонду 12 %.

Також Національною радою була видана
ТОВ Телекомпанія «АТВ ОНАЗ» ліцензія
на мовлення серії НР № 0359-м від 27 квітня
2006 року, вид мовлення ефірне
(телебачення), строк дії якої був
продовжений до 27 квітня 2020 року.
Відповідно до додатку 3 вказаної
ліцензії, одним із власників ТОВ
Телекомпанія «АТВ ОНАЗ» зазначений
також ОСОБА_6 із часткою статутного
фонду 12 %.

На адресу Національної ради надійшло
звернення ОСОБА_7 від 23 жовтня 2013 року
вх. №15а/402-п про порушення ТОВ
Телекомпанія «АТВ ОНАЗ» вимог Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення» з доданою до нього
належним чином завіреною копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Вказане звернення було розглянуто на
засіданні Національної ради, яке
відбулося 23 жовтня 2013 року, що
підтверджено витягом з протоколу № 31, в
ході розгляду якого було з'ясовано, що
дійсно заяви про переоформлення
ліцензій у зв'язку зі змінами умов
діяльності в частині змін у складі
власників ТОВ Телекомпанія «АТВ ОНАЗ»
не подавалися.

За наслідками засідання 23 жовтня 2013
року було прийнято рішення № 2062, яким
вирішено визнати факт несвоєчасного
подання заяви про переоформлення
ліцензій на мовлення у зв'язку з
організаційними змінами статусу та
умов діяльності ліцензіата та
звернутись до суду із позовом про
анулювання ліцензій на мовлення серії
НР № 0359-м від 27 квітня 2006 року та серії
НР №0360-м від 19 січня 2004 року.

Приймаючи рішення у справі, суд першої
інстанції виходив з того, що
Національною радою доведено
правомірність винесення рішення від 23
вересня 2009 року № 2062, що прийняте в
порядку, спосіб та в межах повноважень,
визначених Законами України «Про
телебачення і радіомовлення» та «Про
Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення», з
дотриманням вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Також суд першої інстанції зазначив, що
внаслідок смерті одного із учасників
ТОВ Телекомпанія «АТВ ОНАЗ», у ТОВ
Телекомпанія «АТВ ОНАЗ» виник
обов'язок щодо переоформлення ліцензій
на мовлення серії НР № 0359-м від 27 квітня
2006 року та серії НР №0360-м від 19 січня 2004
року.

Оскільки протягом чотирьох років ТОВ
Телекомпанія «АТВ ОНАЗ» із заявою про
переоформлення ліцензій на мовлення
серії НР № 0359-м від 27 квітня 2006 року та
серії НР №0360-м від 19 січня 2004 року в
зв'язку із організаційними змінами
ліцензіата до Національної ради не
зверталось, суд першої інстанції
прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення про
анулювання ліцензій відповідно до
частини 5 статті 37 Закону України «Про
телебачення та радіомовлення».

Суд апеляційної інстанції із
висновками суду першої інстанції
погодився та залишив постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 13 листопада 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій
із огляду на наступне.

Правовідносини, що виникають у сфері
телевізійного та радіомовлення на
території України, правові, економічні,
соціальні, організаційні умови їх
функціонування, спрямовані на
реалізацію свободи слова, прав
громадян на отримання повної,
достовірної та оперативної інформації,
на відкрите і вільне обговорення
суспільних питань, регулюються Законом
України «Про телебачення і
радіомовлення», а також Законом
України «Про Національну раду України
з питань телебачення і радіомовлення».

Згідно частини 1 статті 23 Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення» ліцензування мовлення
здійснюється виключно Національною
радою відповідно до порядку та вимог,
встановлених цим Законом та Законом
України «Про Національну раду України
з питань телебачення і радіомовлення».

Відповідно до статті 37 Закону України
«Про телебачення і радіомовлення»,
анулювання ліцензії на мовлення
здійснюється Національною радою у
випадках, передбачених цим Законом.
Вказаною статтею Закону чітко
визначені підстави, за наявністю яких
Національна рада самостійно анулює
ліцензію на мовлення і за якими
Національна рада може звернутися до
суду про анулювання ліцензії на
мовлення.

Частиною 5 статті 37 Закону України «Про
телебачення і радіомовлення»
передбачено, що Національна рада може
звертатися до суду про анулювання
ліцензії на мовлення на підставі, в
тому числі: факту несвоєчасного
подання заяви про переоформлення
ліцензії у зв'язку з організаційними
змінами статусу та умов діяльності
ліцензіата.

Відповідно до статті 24 Закону України
«Про Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення» виключно
на засіданнях Національної ради, в тому
числі приймаються рішення про
застосування санкцій та про звернення
до суду із заявою про анулювання
ліцензії на мовлення.

Засідання Національної ради є
відкритими. Засідання Національної
ради є правомочним, якщо на ньому
присутні не менше шести членів
Національної ради. Рішення
Національної ради вважається
прийнятим, якщо за нього проголосувало
не менше п'яти членів Національної
ради. На засіданні Національної ради
ведеться протокол, який протягом трьох
днів після засідання підписується
головою Національної ради (або іншою
особою, яка головувала на засіданні) та
відповідальним секретарем
Національної ради (або членом
Національної ради, який виконує його
посадові обов'язки) не пізніше чотирьох
днів після проведення засідання.

Відповідно до частини 5 вказаної статті
Закону, розгляд на засіданнях
Національної ради питань про видачу,
продовження, переоформлення ліцензії
на телерадіомовлення або питання про
застосування санкцій до ліцензіатів
відбувається у присутності
повноважних представників відповідних
ліцензіатів, про що їх письмово
повідомляє Національна рада не пізніш
як за три дні до засідання. Таке
засідання може проводитися без участі
цих осіб тільки за умови, якщо є
відомості про вручення їм повідомлення
про час та місце проведення засідання
та в разі відсутності поважних причин
для перенесення засідання.

З аналізу зазначених норм колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що письмове
повідомлення ліцензіатів про розгляд
на засіданні Національної ради питання
про звернення до суду із заявою про
анулювання ліцензії на мовлення не
здійснюється, оскільки вимога Закону
України «Про Національну раду України
з питань телебачення і радіомовлення»
щодо обов'язкового повідомлення
ліцензіата стосується лише розгляду на
засіданнях Національної ради питання
про видачу, продовження,
переоформлення ліцензії або питання
про застосування санкцій до
ліцензіатів.

Тому висновок судів першої та
апеляційної інстанцій, що Національною
радою з питань телебачення і
радіомовлення при прийнятті рішення
від 23 жовтня 2013 року № 2062 не було
порушено вимог частини 5 статті 24
Закону України «Про Національну раду
України з питань телебачення і
радіомовлення» є вірним.

Оскільки прийняте Національною радою з
питань телебачення і радіомовлення
рішення не є рішенням про визначення
Національною радою міри
відповідальності та застосування
санкції за порушення законодавства про
телебачення і радіомовлення, або
вирішення питання про порушення
ліцензіатом законодавства або умов
ліцензії, прийняте відповідно до
Закону України «Про телебачення і
радіомовлення», колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій, що Національною
радою з питань телебачення і
радіомовлення не було допущено
порушення статтей 71, 73 Закону України
«Про телебачення і радіомовлення» щодо
не проведення перевірки, відсутності
акту перевірки, не ознайомлення
ліцензіата з матеріалами справи та не
відібрання у нього пояснень.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає вірним висновок судів
першої та апеляційної інстанцій, що
Національна рада, приймаючи рішення
від 23 жовтня 2013 року № 2062, діяла в межах
повноважень, визначених Законами
України «Про телебачення і
радіомовлення» та «Про Національну
раду України з питань телебачення і
радіомовлення».

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення», ліцензування мовлення
здійснюється виключно Національною
радою відповідно до порядку та вимог,
встановлених цим Законом та Законом
України «Про Національну раду України
з питань телебачення і радіомовлення».

Частиною 4 абзацом 5 статті 27 Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення» передбачено, що
обов'язковими додатками до ліцензії на
мовлення є, в тому числі, відомості про
засновника (співзасновників), власника
(співвласників)
телерадіоорганізації-ліцензіата та
пов'язаних осіб, які були зазначені у
заяві про видачу (продовження строку
дії) ліцензії на мовлення.

Статтею 35 Закону України «Про
телебачення і радіомовлення»
визначено підстави та порядок
переоформлення ліцензії на мовлення.

Частинами 1, 2 статті 35 Закону України
«Про телебачення і радіомовлення»
передбачено, що у разі зміни даних,
передбачених частиною третьою цієї
статті або абзацами п'ятим і шостим
частини четвертої статті 27 цього
Закону, ліцензіат подає Національній
раді заяву про переоформлення ліцензії
на мовлення за встановленою
Національною радою формою. До заяви
додаються завірені у встановленому
порядку копії документів, які
підтверджують необхідність внесення
змін до ліцензії.

Відповідно до частини 3 статті 35 Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення» підставами для
переоформлення ліцензії на мовлення
можуть бути: зміна
організаційно-правової форми та умов
діяльності ліцензіата; наміри
ліцензіата змінити організаційні чи
технічні характеристики мовлення та
внести відповідні зміни до умов
ліцензії; необхідність внесення змін
до умов ліцензії у зв'язку із переходом
від аналогового до цифрового мовлення.

Згідно частини 4 статті 35 Закону
України «Про телебачення і
радіомовлення» у разі виникнення
підстави для переоформлення ліцензії
на мовлення у зв'язку із зміною
організаційно-правової форми, умов
діяльності ліцензіата чи зміною його
засновника (співзасновників) та/або
власника (співвласників) ліцензіат
зобов'язаний протягом 10 робочих днів
подати Національній раді заяву про
переоформлення ліцензії на мовлення
разом з документами або їх нотаріально
засвідченими копіями, що підтверджують
зміну.

Частиною 5 статті 37 Закону України «Про
телебачення і радіомовлення»
визначені випадки за яких Національна
рада може звертатися до суду про
анулювання ліцензії на мовлення на
підставі, до таких зокрема віднесено
наявність факту несвоєчасного подання
заяви про переоформлення ліцензії у
зв'язку з організаційними змінами
статусу та умов діяльності ліцензіата.

Як вбачається із матеріалів справи у
додатках 3 до ліцензії на мовлення
серії НР № 0360-м від 19 січня 2004 року та НР
№ 0359-м від 27 квітня 2006 року, одним із
власників ТОВ Телекомпанія «АТВ ОНАЗ»
є ОСОБА_6 із часткою статутного фонду 12
%.

З копії свідоцтва про смерть
вбачається, що ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в Книзі
реєстрації смертей 09 березня 2009 року
зроблено відповідний актовий запис за
№ 1456 Першим Приморським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції.

Незважаючи на дану обставину, протягом
чотирьох років питання щодо внесення
змін до статуту товариства в зв'язку із
смертю одного із учасників ТОВ
Телекомпанія «АТВ ОНАЗ» на загальних
зборах товариства не розглядалось та
відповідне рішення загальними зборами
товариства не приймалось, в зв'язку із
чим зміни щодо складу учасників
товариства до Державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців не вносились.

Допущені порушення норм
процесуального права, на які
посилається в касаційній скарзі ТОВ
Телекомпанія «АТВ ОНАЗ» не пливають на
законність та обґрунтованість
прийнятих судами першої та апеляційної
інстанцій рішень, а тому ці порушення
не можуть бути підставою для
скасування рішення судів.

Оскільки ТОВ Телекомпанія «АТВ ОНАЗ»
протягом чотирьох років заяви про
переоформлення ліцензій на мовлення
серії НР № 0359-м від 27 квітня 2006 року та
серії НР №0360-м від 19 січня 2004 року в
зв'язку із організаційними змінами
ліцензіата, а саме в зв'язку із смертю
одного із учасників ТОВ Телекомпанія
«АТВ ОНАЗ» до Національної ради не
подавало, факт необхідності
переоформлення ліцензій в зв'язку із
організаційними змінами ліцензіата
підтверджується свідоцтвом про смерть
ОСОБА_6, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
вірним висновок судів першої та
апеляційної інстанцій про
обґрунтованість позовних вимог
Національної ради про анулювання
ліцензій відповідно до частини 5 статті
37 Закону України «Про телебачення та
радіомовлення».

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
Телекомпанія «АТВ при Одеській
національній академії зв'язку ім.
О.С.Попова» залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 17 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: