Справа № 2а/0570/5566/2012
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2012-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 2а/0570/5566/2012
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
час прийняття постанови:
Донецький окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Христофорова А.Б.
при секретарі Попові А.М.
представників позивача -
Трофімова О.О., Толубець І.С.,
представників відповідача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандартойл»до
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області Державної
податкової служби про визнання
недійсним податкового повідомлення
Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Стандартойл»,
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька про скасування податкового
повідомлення -рішення від 16.05.2012 року №
Ухвалою суду від 28.05.2012 року замінено
відповідача, Державну податкову
інспекцію у Ворошиловському районі м.
Донецька на його правонаступника
Державну податкову інспекцію у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області Державної
В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що Державною
податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м. Донецьку, за
наслідками проведеної планової
виїзної перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Стандартойл»з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 18.09.2009 року по
30.06.2011 року, встановлені порушення та
складено акт від 17.10.2011 року
№ 1191/23-2/36695538.
На підставі акта перевірки
відповідачем, зокрема було прийнято
податкове повідомлення -рішення форми
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
Позивач не погоджується із зазначеним
податковим повідомленням -рішенням та
вважає його безпідставним, оскільки
підставою його прийняття є висновки
акту перевірки, які не відповідають
дійсним обставинам справи.
Вважає рішення податкового органу
таким, що порушує його права та
інтереси, тому просить задовольнити
У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали,
просили їх задовольнити, надали суду
пояснення аналогічні викладеним у
Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог, з підстав
викладених у запереченнях від 25.05.2012
позивачу в задоволенні заявлених вимог
в повному обсязі. За змістом наданих
заперечень, в обґрунтування незгоди із
позовом відповідач визначив, що доводи
адміністративного позову не
спростовують порушень вставлених
податковим органом з боку позивача.
Вважає висновки акта перевірки
обґрунтованими, а спірне податкове
повідомлення -рішення, таким, що
прийнято правомірно.
Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
Позивач, - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Стандартойл»,
(Далі, - ТОВ «Стандартойл»), є юридичною
особою та згідно ст. 48 КАС України
здатний особисто здійснювати свої
адміністративні процесуальні права та
Відповідач, - Державна податкова
інспекція у Ворошиловському районі м.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби, є суб'єктом владних
повноважень, згідно ст. 48 КАС України
здатний особисто здійснювати свої
адміністративні процесуальні права та
Державною податковою інспекцією у
Ворошиловському районі м. Донецьку, за
наслідками проведеної планової
виїзної перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Стандартойл»з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 18.09.2009 року по
30.06.2011 року, встановлені порушення та
складено акт від 17.10.2011 року №
1191/23-2/36695538 (Далі за текстом, - акт
перевірки) (том 1, а.с. 40-107).
Згідно висновків акту перевірки з боку
ТОВ «Стандартойл», зокрема встановлені
порушення п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»у
вигляді заниження податку на додану
тому числі за жовтень 2010 року у сумі
7474,00 гривень, за грудень 2010 року на суму
На підставі зазначених висновків акту
перевірки, відповідачем, на підставі п.
54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 123.1 ст. 123
розділу 2 Податкового кодексу України
за порушення п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», було прийнято податкове
повідомлення -рішення форми «Р»від
рішення), яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у сумі 48340,00 гривень, з
якої основний платіж 38672,00 гривень,
штрафна (фінансова) санкція на суму 9668,00
гривень (том 1, а.с. 108).

За наслідками адміністративного
оскарження спірне рішення залишене без
змін.

В обґрунтування висновків акту
перевірки податковим органом
покладено обставини порушень
податкового законодавства,
відображених у п. 3.2.2. розділу 3 акту
перевірки, згідно до яких за період з
18.09.2009 року по 30.06.2011 року встановлено
завищення податкового кредиту у сумі
38672 гривень, у т.ч. (за період грудень 2009
року по червень 2010 року) за грудень 2009
року у сумі 7737,00 гривень, за січень 2010
року у сумі 2957,00 гривень, лютий 2010 року у
сумі 7557,00 гривень, березень 2010 року у
сумі 3477,00 гривень, за квітень 2010 року у
сумі 3707,00 гривень, за травень 2010 року на
суму 9348,00 гривень, червень 2010 року у
сумі 3889,00 гривень.

До складу податкового кредиту
включалося ПДВ по отриманим послугам
оренди, які не використано у власній
господарській діяльності.

За період грудень 2009 року:

АЗС м. Донецьк, вул. Араратська, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 2107,56
гривень, ПДВ 421,51 гривень;

АЗС м. Донецьк, вул. Купріна, 290, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 9308,44
гривень, ПДВ 1861,69 гривень;

АЗС м. Макіївка, вул. Донецька, 25, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 12795,70
гривень, ПДВ 2559,14 гривень;

АЗС м. Харцизьк, тр. Донецьк-Міллерово
сума витрат, які не використано у
власній господарській діяльності без
ПДВ 4838,71 гривень, ПДВ 967,74 гривень;

АЗС м. Харцизьк, вул. Філатова, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 8602,15
гривень, ПДВ 1720,43 гривень;

АЗС м. Іловайськ, вул. Ломоносова, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 1032,26
гривень, ПДВ 206,45 гривень;

всього за грудень 2009 року без ПДВ 38684,82
гривень, ПДВ 7736,96 гривень.

За період січень 2010 року:

АЗС м. Макіївка, вул. Донецька, 25, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 3616,22
гривень, ПДВ 723,24 гривень;

АЗС м. Харцизьк, вул. Філатова, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 11169,07
гривень, ПДВ 2233,81 гривень;

всього за січень 2010 року без ПДВ 14785,29
гривень, ПДВ 2957,05 гривень.

За період лютий 2010 року:

АЗС м. Донецьк, вул. Араратська, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 6706,21
гривень, ПДВ 1341,24 гривень;

АЗС м. Донецьк, вул. Купріна, 290, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 7534,48
гривень, ПДВ 1506,90 гривень;

АЗС м. Донецьк, вул. Артема, 4-б, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 6255,25
гривень, ПДВ 1251,05 гривень;

АЗС м. Донецьк, вул. Араратська, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 1219,16
гривень, ПДВ 243,83 гривень;

АЗС м. Харцизьк, вул. Філатова, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 16069,83
гривень, ПДВ 3213,97 гривень;

всього за лютий 2010 року без ПДВ 37784,93
гривень, ПДВ 7556,99 гривень.

За період березень 2010 року:

АЗС м. Донецьк, вул. Араратська, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 5667,35
гривень, ПДВ 1133,47 гривень;

АЗС м. Донецьк, вул. Артема, 4-б, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 7732,77
гривень, ПДВ 1546,55 гривень;

АЗС м. Макіївка, вул. Донецька, 25, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 3608,29
гривень, ПДВ 721,66 гривень;

АЗС м. Харцизьк, вул. Філатова, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 374,11
гривень, ПДВ 74,82 гривень;

всього за березень 2010 року без ПДВ 17382,52
гривень, ПДВ 3476,50 гривень.

За період квітень 2010 року:

АЗС м. Донецьк, вул. Араратська, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 18532,95
гривень, ПДВ 3706,59 гривень;

всього за березень 2010 року без ПДВ 18532,95
гривень, ПДВ 3706,59 гривень.

За період травень 2010 року:

АЗС м. Донецьк, вул. Араратська, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 39032,88
гривень, ПДВ 7806,57 гривень;

АЗС м. Донецьк, вул. Артема, 4-б, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 7708,36
гривень, ПДВ 1541,67 гривень;

всього за травень 2010 року без ПДВ 46741,24
гривень, ПДВ 9348,25 гривень.

За період червень 2010 року:

АЗС м. Донецьк, вул. Араратська, 1, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 39032,88
гривень, ПДВ 7806,57 гривень;

АЗС м. Донецьк, вул. Купріна, 290, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 551,85
гривень, ПДВ 110,37 гривень;

АЗС м. Донецьк, вул. Артема, 4-б, сума
витрат, які не використано у власній
господарській діяльності без ПДВ 11647,75
гривень, ПДВ 2329,55 гривень;

всього за червень 2010 року без ПДВ 19446,69
гривень, ПДВ 3889,34 гривень.

До складу податкового кредиту сума ПДВ
по отриманим послугам оренди АЗС
включалася згідно наступних
податкових накладних (Далі п/н).

За грудень 2009 року :

ТОВ «Пелагос»п/н № 53 від 28.12.2009, послуги
оренди, сума з ПДВ 2967,74 гривень, у т.ч.
ПДВ 494,62 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 2509 від 28.12.2009,
послуги оренди, сума з ПДВ 2612,90 гривень,
у т.ч. ПДВ 2102,15 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 2507 від 28.12.2009,
послуги оренди, сума з ПДВ 15354,84 гривень,
у т.ч. ПДВ 2559,14 гривень;

МЧП МПФ «Богатир»п/н № 50 від 28.12.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 5806,45 гривень,
у т.ч. ПДВ 967,74 гривень;

МЧП МПФ «Богатир»п/н № 51 від 28.12.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 10322,58 гривень,
у т.ч. ПДВ 1720,43 гривень;

Всього за грудень 2009 року сума з ПДВ
47064,51 гривень, у т.ч. ПДВ 7844,08 гривень.

За період січень 2010 року:

ТОВ «Пелагос»п/н № 1 від 21.01.2010, послуги
оренди, сума з ПДВ 4000 гривень, у т.ч. ПДВ
666,67 гривень;

ТОВ «Пелагос»п/н № 3 від 31.01.2010, комп.
експлуатаційних витрат, сума з ПДВ 2099,30
гривень, у т.ч. ПДВ 349,88 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 20 від 31.01.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 17000 гривень, у
т.ч. ПДВ 2833,33 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 21 від 31.01.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 17000 гривень, у
т.ч. ПДВ 2833,33 гривень;

МЧП МПФ «Богатир»п/н № 8 від 31.01.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 20000 гривень, у
т.ч. ПДВ 3333,33 гривень;

МЧП МПФ «Богатир»п/н № 15 від 31.01.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 20000 гривень, у
т.ч. ПДВ 3333,33 гривень;

Всього за січень 2010 року сума з ПДВ 80099,30
гривень, у т.ч. ПДВ 13349,87 гривень;

За період лютий 2010 року:

ТОВ «Пелагос»п/н № 8 від 28.02.2010, послуги
оренди, сума з ПДВ 2651,17 гривень, у т.ч.
ПДВ 441,86 гривень;

ТОВ «Пелагос»п/н № 4 від 25.02.2010, послуги
оренди, сума з ПДВ 4000 гривень, у т.ч. ПДВ
666,66 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 202 від 25.02.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 17000 гривень, у
т.ч. ПДВ 2833,33 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 140 від 01.02.2010,
компенсація експ. витрат, сума з ПДВ
4354,85 гривень, у т.ч. ПДВ 725,81 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 204 від 25.02.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 45000 гривень, у
т.ч. ПДВ 7500,00 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 201 від 25.02.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 17000 гривень, у
т.ч. ПДВ 2833,33 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 139 від 01.02.2010,
компенсація експ. витрат, сума з ПДВ
3616,31 гривень, у т.ч. ПДВ 602,72 гривень;

МЧП МПФ «Богатир»п/н № 12 від 01.02.2010,
компенсація експ. витрат, сума з ПДВ
3743,40 гривень, у т.ч. ПДВ 623,90 гривень;

МЧП МПФ «Богатир»п/н № 24 від 28.02.2010,
компенсація експ. витрат, сума з ПДВ
2123,70 гривень, у т.ч. ПДВ 353,95 гривень;

МЧП МПФ «Богатир»п/н № 19 від 15.02.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 20000 гривень, у
т.ч. ПДВ 3333,33 гривень;

всього за лютий 2010 року на суму з ПДВ
119489,43 гривень у т.ч. ПДВ 19914,90 гривень.

За період березень 2010 року:

ТОВ «Пелагос»п/н № 9 від 24.03.2010, послуги
оренди, сума з ПДВ 5466,66 гривень, у т.ч.
ПДВ 911,11 гривень;

ТОВ «Пелагос»п/н № 10 від 24.03.2010,
компенсація експ. витрат, сума з ПДВ
1796,50 гривень, у т.ч. ПДВ 299,42 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 305 від 25.03.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 76666,66 гривень,
у т.ч. ПДВ 12777,78 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 262 від 15.03.2010,
компенсація експ. витрат, сума з ПДВ
3059,80 гривень, у т.ч. ПДВ 509,97 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 260 від 01.03.2010,
компенсація експ. витрат, сума з ПДВ
1885,99 гривень, у т.ч. ПДВ 314,33 гривень;

всього за березень 2010 року на суму з ПДВ
88875,61 гривень у т.ч. ПДВ 14812,61 гривень.

За період березень 2010 року:

ТОВ «Пелагос»п/н № 14 від 26.04.2010, послуги
оренди, сума з ПДВ 6000 гривень, у т.ч. ПДВ
1000 гривень;

ТОВ «Пелагос»п/н № 16 від 30.04.2010,
компенсація експ. витрат, сума з ПДВ
1902,95 гривень, у т.ч. ПДВ 317,16 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 397 від 26.04.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 80000 гривень, у
т.ч. ПДВ 13333,33 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 398 від 26.04.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 5000 гривень, у
т.ч. ПДВ 833,33 гривень;

всього за квітень 2010 року сума з ПДВ
92902,95 гривень, у т.ч. ПДВ 15483,82 гривень.

За період травень 2010 року:

ТОВ «Пелагос»п/н № 19 від 25.05.2010, послуги
оренди, сума з ПДВ 6000 гривень, у т.ч. ПДВ
1000 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 488 від 25.05.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 20000 гривень, у
т.ч. ПДВ 3333,33 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 486 від 25.05.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 80000 гривень, у
т.ч. ПДВ 13333,33 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 486 від 25.05.2010,
компенсація експ. витрат, сума з ПДВ
2684,00 гривень, у т.ч. ПДВ 447,33 гривень;

всього за травень 2010 року сума з ПДВ 108684
гривень, у т.ч. ПДВ 18113,99 гривень.

За період червень 2010 року:

ТОВ «Пелагос»п/н № 22 від 18.06.2010, послуги
оренди, сума з ПДВ 1165 гривень, у т.ч. ПДВ
194,17 гривень;

ТОВ «Пелагос»п/н № 23 від 25.06.2010, послуги
оренди, сума з ПДВ 6000 гривень, у т.ч. ПДВ
1000 гривень;

ТОВ «РосУкрОйл»п/н № 666 від 30.06.2010,
послуги оренди, сума з ПДВ 2000 гривень, у
т.ч. ПДВ 333,33 гривень;

всього за червень 2010 року сума з ПДВ 9165
гривень, у т.ч. ПДВ 1527,50 гривень.

В бухгалтерському обліку вказані
операції було відображено
кореспонденцією рахунків:

Д-т рах. № 685 «Розрахунки з іншими
кредиторами»К-т рах. № 644 «Податковий
кредит».

Також зазначено, що дане порушення
вплинуло на формування податку на
прибуток, що відображено у п. 3.1.2 акту
перевірки.

Таким чином, судом встановлено, що
зазначені порушення встановлені актом
перевірки

є пов'язаними.

Як вбачається з описової частини п. 3.1.2
акту перевірки, податковим органом
встановлено порушення п. 1.32 ст.1 п.5.1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»у вигляді
неправомірного віднесення до складу
валових витрат послуг оренди у 4
кварталі 2009 року на суму 38685 гривень та
у 1-2 кварталі 2010 року на суму 154674
гривень.

Згідно акту перевірки послуги оренди
було отримано по наступним договорам.

Договір № 04/15 від 03.12.2009 року, укладений
з МПП НВФ "Богатир", згідно з яким
отримано у оренду майновий комплекс
автозаправної станції за виключенням
8м операторної та побутових приміщень,
який знаходиться за адресою: м.
Харцизьк, траса
Донецьк-Міллерово-Харцизьк. За
договором Орендодавець зобов'язується
передати у тимчасове оплатне
користування, а Орендар - прийняти та
використовувати майновий комплекс
автозаправної станції, перелік складу
якого зазначений в акті
прийому-передачі, що є невід'ємною
частиною договору, для ведення
господарської діяльності на умовах,
зазначених в договорі. Орендар
щомісяця сплачує Орендодавцю орендну
плату за користування об'єктом оренди,
яка перераховується до 25 числа місяця,
що передує місяцю оренди (том 1, а.с.222-229).

Майновий комплекс автозаправної
станції передано у користування за
актом прийому-передачі об'єкту оренди
від 23.12.2009р.

Договір № 04/16 від 03.12.2009 року, укладений
з МПП НВФ "Богатир", згідно з яким
отримано у оренду майновий комплекс
автозаправної станції за виключенням
8м операторної та побутових приміщень,
який знаходиться за адресою: м.
Харцизьк, траса
Донецьк-Міллерово-Харцизьк. За
договором Орендодавець зобов'язується
передати у тимчасове оплатне
користування, а Орендар - прийняти та
використовувати майновий комплекс
автозаправної станції, перелік складу
якого зазначений в акті
прийому-передачі, що є невід'ємною
частиною договору, для ведення
господарської діяльності на умовах,
зазначених в договорі. Орендар
щомісяця сплачує Орендодавцю орендну
плату за користування об'єктом оренди,
яка перераховується до 25 числа місяця,
що передує місяцю оренди (том 1, а.с.214-221).

Майновий комплекс автозаправної
станції передано у користування за
актом прийому-передачі об'єкту оренди
від 16.12.2009р.

Договір № 04-38 від 30.11.2009 року,
укладений з ТОВ "РосУкрОйл", згідно з
яким отримано у оренду майновий
комплекс автозаправної станції, за
виключенням 8м операторної та
побутових приміщень, який знаходиться
за адресою: м. Донецьк, вул. Kупріна, 290.
За договором Орендодавець
зобов'язується передати у тимчасове
оплатне користування, а Орендар -
прийняти та використовувати майновий
комплекс автозаправної станції,
перелік складу якого зазначений в акті
прийому-передачі, що є невід'ємною
частиною договору, для ведення
господарської діяльності на умовах,
зазначених в договорі. Орендар
щомісяця сплачує Орендодавцю орендну
плату за користування об'єктом оренди,
яка перераховується до 25 числа місяця,
що передує місяцю оренди (том 1, а.с.
238-245).

Майновий комплекс автозаправної
станції передано у користування за
актом прийому-передачі об'єкту оренди
від 09.12.2009р.

Договір № 04-39 від 30.11.2009 року,
укладений з ТОВ "РосУкрОйл", згідно з
яким отримано у оренду майновий
комплекс автозаправної станції, за
виключенням 8м операторної та
побутових приміщень, який знаходиться
за адресою: м. Макіївка, вул. Донецька, 25.
За договором Орендодавець
зобов'язується передати у тимчасове
оплатне користування, а Орендар -
прийняти та використовувати майновий
комплекс автозаправної станції,
перелік складу якого зазначений в акті
прийому-передачі, що є невід'ємною
частиною договору, для ведення
господарської діяльності на умовах,
зазначених в договорі. Орендар
щомісяця сплачує Орендодавцю орендну
плату за користування об'єктом оренди,
яка перераховується до 25 числа місяця,
що передує місяцю оренди (том 1,
а.с.230-237).

Майновий комплекс автозаправної
станції передано у користування за
актом прийому-передачі об'єкту оренди
від 04.12.2009р.

Договір № А-12/09 від 03.12.2009 року,
укладений з ТОВ "Пелагос", згідно з
яким отримано у оренду майновий
комплекс автозаправної станції, за
виключенням 8м операторної та
побутових приміщень, який знаходиться
за адресою: м. Донецьк, вул. Араратська,
1. За договором Орендодавець
зобов'язується передати у тимчасове
оплатне користування, а Орендар -
прийняти та використовувати майновий
комплекс автозаправної станції,
перелік складу якого зазначений в акті
прийому-передачі, що є невід'ємною
частиною договору, для ведення
господарської діяльності на умовах,
зазначених в договорі. Орендар
щомісяця сплачує Орендодавцю орендну
плату за користування об'єктом оренди,
яка перераховується до 25 числа місяця,
що передує місяцю оренди (том 1, а.с.
206-213).

Майновий комплекс автозаправної
станції передано у користування за
актом прийому-передачі об'єкту оренди
від 09.12.2009р.

Договір № 04-43 від 10.02.2010 року,
укладений з ТОВ "РосУкрОйл", згідно з
яким отримано у оренду майновий
комплекс автозаправної станції, який
знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул.
Артема 4-Б. За договором Орендодавець
зобов'язується передати у тимчасове
оплатне користування, а Орендар -
прийняти та використовувати майновий
комплекс автозаправної станції,
перелік складу якого зазначений в акті
прийому-передачі, що є невід'ємною
частиною договору, для ведення
господарської діяльності на умовах,
зазначених в договорі. Орендар
щомісяця сплачує Орендодавцю орендну
плату за користування об'єктом оренди,
яка перераховується до 25 числа місяця,
що передує місяцю оренди (том 1,
а.с.198-205).

Майновий комплекс автозаправної
станції передано у користування за
актом прийому-передачі об'єкту оренди
від 11.02.2010 року.

Оплата за надання вказаних
автозаправних станцій в оренду
проводилась згідно з актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,-
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги)
починають використовуватися в
операціях, які не є об'єктом
оподаткування згідно зі статтею 3 цього
Закону або звільняються від
оподаткування згідно зі статтею 5 цього
Закону, чи основні фонди переводяться
до складу невиробничих фондів, то з
метою оподаткування такі товари
(послуги), основні фонди вважаються
проданими за їх звичайною ціною у
податковому періоді, на який припадає
початок такого використання або
переведення, але не нижче ціни їх
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження).

Відповідно до Наказу ДПАУ від 30.05.97р. №
165 «Про затвердження форми податкової
накладної та порядку її заповнення»із
змінами і доповненнями:

«Податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі і якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість».

«Податкова накладна вважається
недійсною у разі її заповнення іншою
особою, ніж вказаною у пункті 2 даного
Порядку».

«Податкова накладна складається у двох
примірниках (оригінал і копія) у момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця відповідно до вимог пункту 7.3
статті 7 Закону».

Оригінал податкової накладної
надається покупцю товарів (послуг) на
його вимогу. Зазначений документ
зберігається покупцем разом із
розрахунковими, платіжними
документами з придбання товарів
(послуг) у порядку і протягом терміну,
визначеного для зберігання облікових
податкових документів та зобов'язань
із сплати податків.

Податкова накладна дає право покупцю,
зареєстрованому як платник податку, на
включення до податкового кредиту
витрат по сплаті податку на додану
вартість».

Згідно з п.5 наказу ДПАУ від 30.05.97р. № 165
«Про затвердження форми податкової
накладної та порядку її
заповнення»податкова накладна
вважається недійсною у разі її
заповнення іншою особою окрім тієї, яка
зареєстрована платником податку в
податковому органі і якій наданий
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану вартість.

Відповідно до п.6 Порядку ведення
реєстру отриманих та виданих
податкових накладних, затвердженого
Наказом ДПАУ №244 від 30.06.2006р. із змінами
і доповненнями: «У реєстрі окремо
обліковуються операції: з придбання
товарів (послуг) з метою використання у
господарській діяльності платника для
здійснення операцій, які
оподатковуються податком на додану
вартість за ставкою 20 відсотків чи 0
відсотків, звільнених від
оподаткування, та тих, що не є об'єктом
оподаткування, а також тих, які не
призначаються для використання у
господарській діяльності цього
платника податку; з поставки товарів
(послуг), які оподатковуються податком
на додану вартість за ставкою 20
відсотків чи 0 відсотків, звільнених
від оподаткування, та тих, що не є
об'єктом оподаткування»

Реєстр є основою для відображення
зведених результатів такого обліку в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість.

Згідно п.8 Порядку ведення реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних, У розділі I реєстру
відображаються отримані податкові
накладні, розрахунки коригування
кількісних і вартісних показників
(додаток 2 до податкової накладної),
вантажні митні декларації, а також інші
подібні документи (згідно з підпунктом
7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону).

Придбання або виготовлення товарів
(послуг) та придбання (будівництво,
спорудження) основних фондів (основних
засобів, у тому числі інших необоротних
матеріальних активів та незавершених
капітальних інвестицій в необоротні
капітальні активи) на митній території
України відображається на підставі
податкових накладних, розрахунків
коригування кількісних і вартісних
показників (додаток 2 до податкової
накладної), а також інших подібних
документів, зазначених вище».

Реальність господарських операцій, а
також правомірність формування
податкового кредиту відповідних
звітних періодів підтверджується
наданими позивачем первинними
документами.

Факт надання послуг підтверджено
наданими до суду відповідними
первинними документами, підписаними
уповноваженими особами та оформленими
відповідно до вимог законодавства.
Дані документи, зокрема зафіксовані в
акті перевірки.

З приводу суперечливості висновків,
викладених у акті перевірки, суд вважає
за необхідне зазначити наступне.

Згідно описової частини акту
перевірки, не встановлено
взаємовідносини суб'єкта
господарювання, що перевіряється, з
платниками, установчі документи
свідоцтва про державну реєстрацію,
первинні та інші документи яких в
судовому порядку визнані недійсними.

Згідно ч. 5. ст.8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»,- підприємство
самостійно:

визначає облікову політику
підприємства;

обирає форму бухгалтерського обліку як
певну систему регістрів обліку,
порядку і способу реєстрації та
узагальнення інформації в них з
додержанням єдиних засад, встановлених
цим Законом, та з урахуванням
особливостей своєї діяльності і
технології обробки облікових даних;

розробляє систему і форми
внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
визначає права працівників на
підписання бухгалтерських документів;

затверджує правила документообороту і
технологію обробки облікової
інформації, додаткову систему рахунків
і регістрів аналітичного обліку;

може виділяти на окремий баланс філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи, які
зобов'язані вести бухгалтерський
облік, з наступним включенням їх
показників до фінансової звітності
підприємства;

визначає доцільність застосування
міжнародних стандартів (крім випадків,
коли обов'язковість застосування
міжнародних стандартів визначена
законодавством).

Відповідно до ст.626 Цивільного Кодексу
України, договір -це «домовленість двох
або більше сторін, що спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків».

Тобто вказаний документ не фіксує
фактичне здійснення господарської
операції, та не є первинним документом,
цей документ визначає прийняття
сторонами відповідних прав та
зобов'язань у процесі реалізації
договору.

Відповідно, укладений договір, у
випадку, якщо він не визнаний у
судовому порядку недійсним, суд бере до
уваги, як підставу для здійснення
сторонами у господарських операцій.

Як встановлено вище, матеріали справи
не містять судових рішень за якими
будь-який договір, укладений позивачем
з контрагентами у спірних
правовідносинах був визнаний
недійсним.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»,- підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого
складено документ;

зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,
систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця.

Регістри бухгалтерського обліку
повинні мати назву, період реєстрації
господарських операцій, прізвища і
підписи або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати осіб, які брали участь у
їх складанні.

Господарські операції повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені.

У разі складання та зберігання
первинних документів і регістрів
бухгалтерського обліку на машинних
носіях інформації підприємство
зобов'язане за свій рахунок виготовити
їх копії на паперових носіях на вимогу
інших учасників господарських
операцій, а також правоохоронних
органів та відповідних органів у межах
їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних
заходів для запобігання
несанкціонованому та непомітному
виправленню записів у первинних
документах і регістрах
бухгалтерського обліку та забезпечує
їх належне зберігання протягом
встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне
складання первинних документів і
регістрів бухгалтерського обліку та
недостовірність відображених у них
даних несуть особи, які склали та
підписали ці документи.

Згідно п. 2.4. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року N 88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 5 червня 1995 р. за N 168/704,-
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Згідно п. 2.15 цього положення,- первинні
документи підлягають обов'язковій
перевірці працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом, тобто перевіряється наявність
у документі обов'язкових реквізитів та
відповідність господарської операції
чинному законодавству, логічна ув'язка
окремих показників.

Згідно п. 2.16 цього положення,-
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення.

Згідно ст. 1 Закону України,- «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»,- господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Реальність господарських операцій, на
виконання договорів оренди
підтверджується копіями первинних
бухгалтерських документів, а саме
актами прийому-передачі об'єктів
оренди, актів здачі-прийняття робіт
(послуг), податковими накладними,
реєстрами отриманих та виданих
податкових накладних, виписками по
поточних рахунках.

Суд звертає увагу на ту обставину, що
податковим органом згідно акту
перевірки не встановлено обставин
невідповідності поставлених послуг,
реквізитам зазначеним у первинних
документах бухгалтерського та
податкового обліку, що стосуються
спірних відносин. Описова частина акту
перевірки також не містить обставин
невідповідності первинних документів
бухгалтерського та податкового обліку
позивача, наданих під час перевірки
приписам п.2 ст.3, ст. 4, п.1, 2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», п.п. 1.2
п. 1, п. 2.1, п. 2.7 п.2 Положення про
документальне підтвердження записів у
бухгалтерському обліку, затв. Наказом
МФУ від 24.05.1995 року № 88.

При цьому документи досліджені у
судовому засіданні, мають обов'язкові
реквізити відповідно до нормативних
документів, які регламентують порядок
їх складання.

Таким чином, надані позивачем та
досліджені судом первинні документи за
змістом і формою є первинними
документами у розумінні положень
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні»та містять інформацію про
здійснені господарські операції.

Суд зазначає, що законодавче
визначення поняття «первинний
документ»закріплене положеннями ст. 1
«Визначення термінів»Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»N 996-XIV від 16.07.1999,
відповідно до яких первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Таким чином, весь обсяг документів,
наданих позивачем у судовому
засіданні, є достатнім і свідчить про
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені спірними угодами,
містить усі необхідні реквізити,
передбачені п.п. 1, 2 ст. 9 Закону України
„Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність", у тому числі
зазначено найменування продукції,
об'єми постачання та суми коштів, що
підлягають оплаті.

Крім того, описова частина акта
перевірки не містить належних доказів
порушення податкового законодавства
щодо складання податкових накладних,
на підставі яких сформовано податковий
кредит спірного періоду.

Згідно ч. 4 ст. 70 КАС України,- обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Акт перевірки не містить відомостей
щодо визнання в установленому законом
порядку недійсними вказаних
податкових накладних, отриманих, на
підставі яких позивачем сформовано
податковий кредит.

Відповідачем під час розгляду справи
також не надано жодних доказів щодо
визнання вищезазначених податкових
накладних недійсними.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і у суду не виникає сумнівів
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Суд звертає увагу на ту обставину, що
правильність заповнення податкових
накладних та форма податкових
накладних у суді не заперечується та не
викликає у суду будь-яких сумнівів щодо
їх достовірності та добровільності їх
визнання.

Таким чином, оскільки акт перевірки,
складений податковий органом, не
містить інших обставин щодо
неправомірності формування
податкового кредиту, суд, з урахуванням
вищевикладених обставин приходить до
висновку про необґрунтованість
висновків акту перевірки.

Ухвалою суду від 28.05.2012 року
провадження у даній справі було
зупинено до набрання законної сили
судовим рішенням у пов'язаній справі №
2а/0570/5582/2012 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Стандартойл" до Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі
м.Донецька про визнання недійсним
податкового повідомлення -рішення
форми "Р" від 15.02.2012 р. № .

Постановою Донецького окружного
адміністартивного суду від 05.10.2012 року
у справі № 2а/0570/5582/2012 задоволено у
повному обсязі позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стандартойл" до
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області Державної
податкової служби про визнання
недійсним податкового повідомлення
-рішення форми "Р" від 15.02.2012 р. №,
внаслідок чого: визнано недійсним
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області Державної
податкової служби від 15.02.2012 р. №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 47 615,75 грн.

При цьому суд звертає увагу на ту
обставину, що підставою для прийняття
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька від
15.02.2012 р. № є висновки акту
перевірки щодо порушення з боку
відповідача п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.1.,
п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п. 6.1 ст. 6 Закону
України "Про оподаткування
підприємств", зокрема у вигляді
неправомірності віднесення до валових
витрат витрат по договорам оренди
автозаправних станцій.

Згідно постанови Донецького окружного
адміністартивного суду від 05.10.2012 року
у пов'язаній справі № 2а/0570/5582/2012 в
частинні незгоди із висновками акту
перевірки щодо порушень з боку
позивача у вигляді неправомірності
віднесення до валових витрат, витрат по
договорам оренди автозаправних
станцій, судом встановлено, що
позивачем, шляхом укладення договорів
оренди автозаправних станцій, які було
використано за цільовим призначенням,
було правомірно сформовано валові
витрати за операціями оренди, які
проводились в межах господарської
діяльності позивача. Тобто, ТОВ
"Стандартойл" шляхом укладення
договорів оренди автозаправних
станцій, у зв'язку з відсутністю
власних потужностей, здійснювало
оптову та роздрібну торгівлю пальним
на орендованих площах, що у пов'язаній
справі підтверджено періодичними
звітами та фіскальними чеками на
реалізацію пального, в яких вказано
адреси саме орендованих АЗС за
вищевказаними договорами оренди.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України,- обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 13 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" від 07.07.2010р. № 2453-VI судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом. Судові рішення
інших держав є обов'язковими до
виконання на території України за умов,
визначених законом, відповідно до
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Згідно ч.2 ст. 14 КАС України, - постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно ст. 124 Конституції України,-
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами. Делегування функцій
судів, а також привласнення цих функцій
іншими органами чи посадовими особами
не допускаються.

Судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Згідно ч. 2 ст.14 КАС України,- постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

У відповідності до ст. 255 КАС України,-
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Суд зазначає, що згідно з довідкою з
ЄДРПОУ серії АА № 053071, підприємство
здійснює, в тому числі, такі види
діяльності за КВЕД: 23.20.0 -виробництво
продуктів нафто перероблення, 51.51.0
-оптова торгівля пальним, 50.50.0
-роздрібна торгівля пальним. Статутом
позивача також передбачено
виробництво та збут продуктів
нафтоперероблення (том 1, а.с.10, 12-15).

Відповідно до статті 3 Господарського
кодексу України, господарською
діяльністю вважається діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.

Метою правочинів, що укладаються при
веденні господарської діяльності, є
отримання доходу, тому позивач як
суб'єкт господарської діяльності,
повинен спрямовувати свою
господарську діяльність на досягнення
економічних результатів та отримання
прибутку. Податковим органом зроблено
висновок, що позивач здійснював
заздалегідь економічно необґрунтовані
операції та з метою формування
штучного податкового кредиту та
мінімізації податкових зобов'язань.

Господарською діяльністю у розумінні
п. 1.32. ст. 1 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"є
будь-яка діяльність особи, направлена
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд не погоджується із доводами
податкового органу покладеними в
обґрунтування висновків акту
перевірки та вважає зазначені висновки
необґрунтованими, оскільки майнові
комплекси автозаправних станцій було
використано за цільовим призначенням у
господарській діяльності позивача,
тому сума ПДВ по отриманим послугам
оренди цілком правомірно була включена
до складу податкового кредиту
позивача.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим
частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям перевіряється судом з
урахуванням закріпленого статтею 9
Кодексу адміністративного судочинства
України принципу законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду відповідач не довів
правомірності спірного рішення.

Згідно абз. 2 п. 58.1 ст. 58 ПК України,-
податкове повідомлення-рішення
містить підставу для такого
нарахування (зменшення) податкового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

Таким чином, як вбачається із наведеної
норми, при прийняті контролюючим
органом податкового повідомлення в
ньому зазначається підстава такого
нарахування.

Згідно п. 55.1. ст. 55 ПК України,-
податкове повідомлення-рішення про
визначення суми грошового зобов'язання
платника податків або будь-яке інше
рішення контролюючого органу може бути
скасоване контролюючим органом вищого
рівня під час проведення процедури
його адміністративного оскарження та в
інших випадках у разі встановлення
невідповідності таких рішень актам
законодавства.

Оскільки відповідач не довів суду
правомірність підстав нарахування
позивачу податкових зобов'язань, суд
приходить до висновку про скасування
спірного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

З огляду на те, що позивач у позовних
вимогах, зокрема просить визнати
недійсним спірне рішення, з метою
належного та повного захисту прав
позивача суд вважає за необхідне
скасувати спірне рішення.

Оскільки відповідач не довів суду
правомірність підстав нарахування
позивачу податкових зобов'язань, суд
приходить до висновку про скасування
спірного рішення.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про те, що
викладені в позовній заяві вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідно до підпункту 3 пункту 9
розділу VI Прикінцевих та перехідних
положень Бюджетного кодексу України у
разі безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Водночас пунктом 19 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
2011 року № 845 встановлено, що безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

З урахуванням принципу пріоритетності
законів над підзаконними актами,
оскільки судом задоволено позовні
вимоги позивача, а відповідачем у
справі є суб`єкт владних повноважень,
звільнений від сплати судових витрат,
судові витрати, у тому числі судовий
збір та витрати на проведення судової
експертизи, підлягають стягненню із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунку
суб'єкта владних повноважень -
відповідача, як зазначено Вищим
адміністративним судом України у листі
від 21.11.2011 року № 2135/11/13-11 "Щодо
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ".

Відповідно до ст.94 КАСУ-, суд присуджує
з Державного бюджету України на
користь позивача документально
підтверджені судові витрати зі сплати
судового збору відповідно до
задоволених вимог на суму 483,40 гривень.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандартойл»до
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області Державної
податкової служби про визнання
недійсним податкового повідомлення
-рішення «Р»від 06.12.2011 року № ,
-задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення
-рішення Державної податкової
інспекції у Ворошиловському районі м.
Донецька форми «Р»від 06.12.2011 року №
.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Стандартойл»судовий збір у розмірі
483,40 гривень (чотириста вісімдесят три)
гривень 40 копійок, шляхом їх
безспірного списання із рахунку
Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області Державної
податкової служби.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена її вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 17 грудня 2012 року в
присутності представників сторін.
Постанова виготовлена в повному обсязі
22 грудня 2012 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Христофоров А.Б.