Справа № 2а-6402/11
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2014р.
Справа № 9104/165600/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши у письмовому провадженні в
місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області, смт Любешів Волинської
області

на постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 14.11.2011р. у
справі №2-а-6402/11

за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Любешівському районі Волинської
області

про стягнення виплат громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

14.11.2011р. позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання дії відповідача
по справі незаконними, зобов'язання
перерахувати та виплатити йому раніше
призначену державну та додаткову
пенсії, виплату яких передбачено
ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком з в межах
строку позовної давності по день
припинення права на даний вид пенсії.

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 14.11.2011р. у
справі №2-а-6402/11 адміністративний позов
задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області провести позивачу перерахунок
та виплату державної пенсії та
додаткової пенсії з 01.12.2011р. по 22.07.2011р. у
розмірі, встановленому ст.ст.50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Постанова мотивована тим, що згідно
статті 50 та 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам 3 групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком,
а також передбачено, що в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими, по
3 групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком. Зазначає, що
максимальний розмір пенсії або
місячного грошового утримання згідно
чинного законодавства визначається
лише за правилами, передбаченими ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Не погодившись із постановою її
оскаржив відповідач, який вважає, що
судом при винесенні рішення допущено
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати рішення суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову повністю. Вказує на те, що при
обчисленні щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
позивачу по справі Управління
Пенсійного фонду керувалось
Постановою Кабінету Міністрів України
№654 від 16.07.2008р.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на рішення
суду першої інстанції, яке прийнято у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу. Перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач є особою яка постраждала від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 та визнаний
інвалідом 3 групи.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Абзацом 2 ч.1 ст.50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визначено,
що особам, віднесеним до 1 категорії,
інвалідам 3 групи призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст.54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими, по
3 групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Постановами Кабінету Міністрів
України №530 від 28.05.2008р. та №654 від
16.07.2008р. всупереч положень ст.ст.50, 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" Кабінет Міністрів України
установив розміри сум, з яких
проводиться розрахунок пенсій, при
тому, що ці суми не відповідають
розмірам мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягає ст.50
та ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Частиною 3 ст.67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
а перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Положення ч.3 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
думку колегії суддів не є перешкодою
для застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого крім
передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Апеляційний суд, вважає за необхідне
звернути увагу, що пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі. Отже,
вирішуючи питання про зобов'язання
нарахувати та виплатити відповідні
періодичні платежі позивачу, у разі
відсутності спору про право особи на
отримання пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, не
можна обмежувати орган, відповідальний
за здійснення її нарахування і виплату,
певним часовим проміжком, якщо не
відбулося змін у законодавстві. Тобто,
органи Пенсійного фонду України
зобов'язані проводити нарахування та
виплати відповідних періодичних
платежів (державної та додаткової
пенсій) до втрати позивачем такого
права.

Крім того, судом першої інстанції вірно
взято до уваги, що Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
який набрав чинності 19.06.2011р., доповнено
прикінцеві положення пунктом 4, згідно
якого в 2011 році норми і положення
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».
При цьому, на виконання вимог вказаного
закону Кабінетом Міністрів України
06.07.2011р. прийнято постанову №745, яка
набула чинності 23.07.2011р.

Вищенаведені нормативні акти на даний
час є діючими і неконституційними не
визнавались, а тому нарахування та
виплата у 2010-2011 роках позивачу
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю та доплата до пенсії як
пенсіонеру який проживає на території
зони радіактивного забруднення,
повинні здійснюватися відповідно до
норм Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а починаючи з 23.07.2011р.
виплати, передбачені, зокрема, ст.ст.50,54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
повинні здійснюватися в порядку та
розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" №745 від 06.07.2011р.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність вимог позивача щодо
нарахування та виплати державної
пенсії в розмірі, не нижчому шести
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст.54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" починаючи з
01.12.2010р. по 22.07.2011р. включно.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області, відповідний
обов'язок слід покласти на відповідача
у справі.

Разом з тим, судом помилково допущено
винесену постанову до негайного
виконання в повному обсязі, оскільки у
розглядуваному випадку слід
застосовувати приписи п.1 ч.1 ст.256 КАС
України, яка є спеціальною для цієї
категорії справ.

Вказана норма передбачає негайне
виконання постанов суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів лише у межах суми
стягнення за один місяць.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
процесуального права в частині допуску
постанови суду до негайного виконання
в повному обсязі, через що оскаржувану
постанову в цій частині слід змінити,
вказавши про негайне виконання
постанови суду лише у межах суми
стягнення за один місяць.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 183-2, 195, 197, 198,
200, 201, 205, 207, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області задоволити частково.

2.Постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 14.11.2011р. у
справі №2-а-6402/11 в частині її допущення
до негайного виконання змінити.

3.На підставі п.1 ч.1 ст.256 КАС України
допустити зазначену постанову суду до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

4.В іншій частині постанову
Любешівського районного суду
Волинської обасті від 18.11.2011р. залишити
без змін.

Відповідно до вимог ч.10 ст.183-2 КАС
України постанова є остаточною і
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга