Справа № 826/20487/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Дегтярьова
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05.05.2014 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 06 серпня 2013 року
№ та № , -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.05.2014 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати вказану постанову,
оскільки вважає, що суд неповно
дослідив докази по даній справі, що
призвело до неповного з'ясування
обставин справи та постановлення
рішення, яке суперечить нормам права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та заперечення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа -
підприємець 10 лютого 1998 року
Святошинською районною у м. Києві
державною адміністрацією (номер запису
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців 2 006018) та з 2005 року перебуває на
податковому обліку в ДПІ у
Святошинському районі м. Києва ДПС,
правонаступником якої являється ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 25.01.2005р. № НОМЕР_4 та даних з
Реєстру платників ПДВ, розміщеному на
офіційному веб-сайті Міністерства
доході і зборів України (www.minrd.gov.ua)
позивач на момент проведення
документальної перевірки була
платником податку на додану вартість
(індивідуальний податковий номер
НОМЕР_3).

Відповідно до даних Акта перевірки та
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АЄ № 568142 станом
на 22 вересня 2011 року до видів
діяльності позивачки за КВЕД, зокрема,
відноситься: роздрібна торгівля
алкогольними та іншими напоями,
роздрібна торгівля тютюновими
виробами, оптова торгівля харчовими
продуктами та тютюновими виробами.
Господарська діяльність позивача
протягом періоду, що перевірявся,
здійснювалася за місцем розташування
господарських одиниць (магазинів), що
знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 на
розі вулиць АДРЕСА_2; АДРЕСА_3, за кожною
зареєстровані відповідні реєстратори
розрахункових операцій.

Згідно інформаційних баз даних
податкової інспекції рахунки у банках
та інших фінансових установах не
відкривалися, а валовий дохід позивача
за період з 01.07.2010р. по 31.12.2012р.
формувався за рахунок коштів, що
надійшли від покупців через
реєстратори розрахункових операцій.

Протягом періоду, що перевірявся, а
саме: з 01.07.2010р. по 31.12.2012р. позивач
перебувала на загальній системі
оподаткування, сплачувала до бюджету
суми податку з доходів фізичних осіб,
податку на додану вартість, збору на
розвиток виноградарства та хмелярства,
плату за торговий патент.

Протягом періоду з 20.06.2013р. по 05.07.2013р.
працівниками ДПІ у Святошинському
районі м. Києва ДПС на підставі п. 75.1 ст.
75, ст. 77 Податкового кодексу України, а
також наказу ДПІ від 11.06.2013р. № 1113 та
направлень на перевірку від 20.06.2013р. №
689/17-20П і № 690/17-20П проведена
документальна планова виїзна
перевірка позивача з питань дотримання
нею вимог податкового, валютного та
іншого законодавства за період з
01.07.2010р. по 31.12.2012р., за результатами якої
складений Акт від 12.07.2013р. №
11-492/17-40/НОМЕР_3.

Перелік документів, що були
використані працівником податкової
інспекції при проведенні перевірки
наведені на стор. 4 Акта перевірки.

В ході проведення такої документальної
перевірки, зокрема, під час перевірки
правильності визначення позивачем
витрат, пов'язаних з одержанням доходу,
працівниками відповідача встановлено,
що в період з 01.07.2010р. по 31.12.2012р.
підприємець здійснювала роздрібну
торгівлю алкогольними та іншими
напоями, тютюновими виробами та
харчовими продуктами з використанням
реєстраторів розрахункових операцій.
Керуючись нормами ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992р. № 13-92 і ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 22.05.1997р. № 283/97-ВР перевіряючі не
визнали первинні документи
(прибуткові накладні, чеки про оплату
товарів) надані позивачем на
підтвердження факту понесення нею сум
витрат за 2010 рік у розмірі 49 364, 20 грн по
взаємовідносинам з суб'єктами
господарської діяльності (ТОВ
«Черкаська продовольча компанія», ПП
«Баядера», ТОВ «Сатурн Сервис», ТОВ
«Сандора» і ТОВ «Торговий дім «Агаєв»),
у зв'язку з відсутністю фактично
оплаченої продукції, що
підтверджується розрахунковим
документом.

Одночасно в Акті перевірки зазначено,
що при проведенні документальної
перевірки встановлено неналежне
ведення позивачем обліку доходів і
витрат, а саме: підприємець зависила
валові витрати за 2010 рік на загальну
суму 49 364, 20 грн у зв'язку з ненаданням до
перевірки в повному обсязі документів,
що підтверджують понесення таких
витрат (без зазначення конкретних
ненаданих документів).

За наслідками даного епізоду порушення
перевіряючими встановлене заниження
платником податків оподатковуваного
доходу на суму 49 364, 20 грн, та відповідно
заниження позивачем податку з доходів
фізичних осіб за 2010 рік на суму 7 404, 62
грн

Крім того, до перевірки позивачем були
надані книги обліку доходів і витрат,
зареєстрованих 19.10.2010р. за № 2405 та
20.05.2011р. за № 3924. В книзі обліку
доходів і витрат від 19.10.2010р. № 2405
останній запис зроблений в грудні 2010
року, а Книзі від 20.05.2011р. № 3924 облікові
записи реалізованого товару
розпочинаються 01 січня 2011 року, а тому
перевіркою виявлено реалізацію
неоприбуткованих товарів саме за
період з 01.01.2011р. по 20.05.2011р. на загальну
суму їх продажу через реєстратори
розрахункових операцій 184 717, 65 грн (з
урахуванням ПДВ).

На думку працівників податкової
інспекції позивачем в порушення вимог
п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, п. 5
Порядку ведення Книги обліку доходів
та витрат, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р.
№ 1269, позивачка протягом періоду з
01.01.2011р. по 20.05.2011р. здійснювала
роздрібну торгівлю алкогольними
напоями, тютюновими виробами та
продуктами харчування, які не були
обліковані у встановленому порядку в
книзі обліку доходів і витрат,
зареєстрованої 20.05.2011р. № 3924, на
загальну суму реалізації 184 717, 65 грн.

Відповідно до розділу «Висновок» Акта
за результатами проведення вказаної
документальної перевірки позивача
перевіряючими встановлені порушення
позивачем вимог наступних норм
податкового законодавства:

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» від 26.12.1992р. № 13-92 (із змінами
та доповненнями), пп. «а» п. 19.1 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003р. № 889-IV (із
змінами та доповненнями), що призвело
до заниження позивачем
оподатковуваного доходу на суму 49 364, 20
грн, та відповідно до заниження нею
податкових зобов'язань по податку з
доходів фізичних осіб за 2010 рік на суму
7 404, 62 грн;

- п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, п. 5
Порядку ведення Книги обліку доходів
та витрат, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р.
№ 1269, що полягає у наступному: позивач
протягом періоду з 01.01.2011р. по 20.05.2011р.
здійснювала роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, тютюновими
виробами та продуктами харчування, які
не були обліковані у встановленому
порядку у книзі обліку доходів та
витрат від 20.05.2011р. № 3924 на загальну
суму реалізації 184 717, 65 грн

Не погоджуючись з висновками Акта
документальної перевірки позивач
подав до канцелярії ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві письмові заперечення на
висновки вказаного Акта перевірки з
обґрунтуванням своєї позиції (вх. від
24.07.2013р.), та 30 липня 2013 року позивач
додатково подав до раніше поданих
письмових заперечень від 24.07.2013р. № 5 -
супровідний лист з доданими до нього
копіями первинних і розрахункових
документів по взаємовідносинам з
підприємствами ТОВ «Черкаська
продовольча компанія», ПП «Баядера»,
ТОВ «Сатурн Сервис», ТОВ «Сандора» і
ТОВ «Торговий дім «Агаєв».

Своїм листом від 31.07.2013р. № 5128/о/26-57-17-01
ДПІ повідомила позивача про внесення
змін до висновків Акта від 12.07.2013р. №
11-492/17-40/НОМЕР_3 за результатами розгляду
заперечень і додаткових документів
платника податків, та які викладені в
наступній редакції:

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» від 26.12.1992р. № 13-92 (із змінами
та доповненнями), пп. «а» п. 19.1 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003р. № 889-IV (із
змінами та доповненнями), встановлено
неналежне ведення обліку доходів та
витрат, а саме: до заниження
оподатковуваного доходу на загальну
суму 20 331, 75 грн, що призвело до
заниження податкових зобов'язань по
податку з доходів фізичних осіб за 2010
рік на суму 3 049, 76 грн;

- п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, п. 5
Порядку ведення Книги обліку доходів
та витрат, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001р.
№ 1269, що полягає у наступному: позивач
протягом періоду з 01.01.2011р. по 20.05.2011р.
здійснювала роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, тютюновими
виробами та продуктами харчування, які
не були обліковані у встановленому
порядку у книзі обліку доходів та
витрат від 20.05.2011р. № 3924 на загальну
суму реалізації 184 717, 65 грн

06 серпня 2013 року ДПІ у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
прийняла наступні податкові
повідомлення-рішення:

- за № , яким відповідно до пп. 54.3.3
п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України
та згідно п. 1 ст. 20 Закону України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р. № 265/95-ВР, за
порушення вимог п. 12 ст. 3 зазначеного
Закону № 265/95-ВР, визначила позивачу
суму штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 369 435, 30 грн;

- за № , яким згідно пп. 54.3.2 п.
54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та
відповідно до п. 120.1 ст. 120 цього Кодексу,
за порушення вимог ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» від
26.12.1992р. № 13-92 (із змінами та
доповненнями), пп. «а» п. 19.1 ст. 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003р. № 889-IV,
визначило позивачу суму грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 3 812, 20 грн, в т.ч.
3 049, 76 грн - основний платіж, 762, 44 грн -
штрафні (фінансові) санкції.

Згідно рішення ГУ Міндоходів у м. Києві
від 13.11.2013р. № 1876/о/26-15-10-08, винесеного за
результатами розгляду первинної
скарги платника податків на податкові
повідомлення-рішення від 06.08.2013р., дана
скаргу позивача задоволено частково, а
саме: скасовано податкове
повідомлення-рішення від 06.08.2013р. №
в частині застосованих штрафних
санкцій по податку з доходів фізичних
осіб у розмірі 762, 44 грн, в іншій частині
зазначене податкове
повідомлення-рішення від 06.08.2013р. №
та податкове
повідомлення-рішення від 06.08.2013р. №
- залишені без змін.

Рішенням Міндоходів від 11.12.2013р. №
6462/о/99-99-10-01-15 скаргу позивача на спірні
податкові повідомлення-рішення від
06.08.2013р. залишено без розгляду з підстав
прострочення строків
адміністративного оскарження.

Позивач, вважаючи прийняті податкові
повідомлення-рішення протиправними,
подав позов до суду.

Суд першої інстанції, дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 22.10 ст. 22 Прикінцевих
положень) Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції, що
діяла до 01 січня 2011 року) Декрет
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий
податок з громадян» (далі - Декрет)
визнано таким, що втратив чинність,
окрім розділу IV у частині
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, який застосовується з
урахуванням положень пункту 9.12 статті 9
цього Закону та діє до набрання
чинності спеціальним законом з питань
оподаткування фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Згідно з частинами першою та другою
статті 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» від 26.12.1992р. № 13-92
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручки у грошовій
та натуральній формі) і документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

На виконання вимог норми ст. 13 Декрету
Наказом Головної державної
податкової інспекції України від 21
квітня 1993 року № 12 затверджена
Інструкція про оподаткування доходів
фізичних осіб від заняття
підприємницькою діяльністю (далі -
Інструкція).

Статтею 13 Інструкції передбачено, що
оподаткуванню підлягають доходи,
одержані за звітний податковий період
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності від
продажу нею товарів (надання послуг,
виконання робіт) у межах її
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи.

Якщо фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності отримує
інші доходи, ніж визначені у частині
першій цього пункту, то такі
доходи оподатковуються за
загальними правилами, встановленими
законом з питань оподаткування доходів
фізичних осіб для платників податку,
що не є такими суб'єктами
підприємницької діяльності.

Загальним оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий дохід,
тобто різниця між валовим доходом
(виручкою у грошовій та натуральній
формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними
з одержанням доходу. При цьому якщо
ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то
вони враховуються податковими
органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами
у відсотках до валового доходу,
наведеними в додатку № 6 до цієї
Інструкції («Норми витрат, що
враховуються при оподаткуванні
доходів громадян, які займаються
підприємницькою діяльністю без
створення юридичної особи та інших
доходів»).

Відповідно до частини третьої статті 13
Декрету до складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат
виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

Згідно з додатком № 7 до Інструкції
«Про склад валових витрат виробництва
(обігу), що виключаються з валового
доходу платників податку - фізичних
осіб» до складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Фізична особа - платник податку не є
юридичною особою і платником податку
на прибуток, не має обов'язку вести
бухгалтерській облік, тому формує
витрати за переліком статті 5 «Валові
витрати» і відповідно до статті 8
«Амортизація» вказаного Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств»з деякими особливостями.

Положення статті 5 «Валові витрати»
застосовуються в частині
підтвердження первинними документами
витрачених сум згідно із операціями
(які відповідають переліку статті 5), за
результатами або за участю яких у
податковому періоді (у звітному
кварталі) безпосередньо отриманий
дохід.

До податкової декларації за звітний
податковий період включаються тільки
прямі валові витрати і суми
амортизаційних відрахувань, що
відповідають фактичній сумі
отриманого в цьому періоді валового
доходу в будь-якій формі від
визначеного виду діяльності та
підтверджені документально.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу
(валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»до складу
валових витрат включаються суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Відповідно до абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
цього Закону не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Водночас, загальне визначення валових
витрат повинно тлумачитись у
системному зв'язку з визначенням
господарської діяльності, наведеному в
п. 1.32, який визначає господарську
діяльність як будь-яку діяльність
особи, направлену на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації господарської діяльності
є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною першою ст. 2 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову першою звітність в Україні»
цей Закон поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності
(підприємства), які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову першою звітність в Україні»
суб'єкти підприємницької діяльності,
яким відповідно до законодавства
надано дозвіл на ведення спрощеного
обліку доходів і витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.

Відповідно до ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
першою звітність в Україні» підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Також, у відповідності до пп. «а» п. 19.1
ст. 19 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» платники
податку зобов'язані вести облік
доходів і витрат у обсягах, достатніх
для визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі коли
такий платник податку зобов'язаний цим
Законом подавати декларацію або має
право на таке подання з метою
повернення надміру сплачених податків,
у тому числі при застосуванні права на
податковий кредит. Форми такого обліку
та порядок його ведення визначаються
центральним податковим органом за
узгодженням з комітетом Верховної Ради
України, відповідальним за проведення
податкової політики.

Згідно з матеріалами справи,
відповідачем встановлено заниження
позивачем об'єкту оподаткування
податком з доходів фізичних осіб за 2010
рік на суму непідтверджених первинними
і розрахунковими документами витрат у
розмірі 20331,75 грн по взаємовідносинам з
ТОВ «Сандора» в сумі 1761,12 грн та ТОВ
«Черкаська продовольча компанія» в
сумі 18 570, 00 грн.

Водночас слід зауважити, що в тексті
Акта перевірки та листа ДПІ від 31.07.2013р.
№ 5128/о/26-57-17-01 відсутні посилання на
конкретні періоди виникнення сум
витрат позивача за 2010 рік по
господарським операціям з ТОВ
«Сандора» і ТОВ «Черкаська продовольча
компанія».

При цьому, конкретних посилань
відповідача на документи, які були
предметом перевірки, відсутні.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України випливає,
що «документальною перевіркою»
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, та яка проводиться на підставі
податкових декларацій (розрахунків),
фінансової, статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

При цьому, пунктами 1.5 - 1.7 розд. ІІ
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами передбачені такі вимоги до
оформлення результатів документальних
перевірок платників податків -
фізичних осіб-підприємців.

Зокрема, згідно п. 1.5 вказаного Порядку
акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Відповідно до п. 1.6 цього за
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини діяльності платника
податків, які стосуються фактів
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби ().

Одночасно факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, мають викладатися в
акті документальної перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність зазначених
фактів.

При цьому п. 3.1 розд. ІІІ даного Порядку
передбачається наявність до Акта
перевірки певних додатків, в тому числі
опису отриманих копій документів,
завірених в установленому
законодавством порядку копій
документів, що підтверджують наявність
фактів порушень податкового
законодавства, у випадку їх отримання.

Як вбачається з матеріалів справи,
витрати здійснені позивачем
підтверджуються належними
документами, зокрема, видатковими і
податковими накладними, платіжними
документами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність з боку
позивача порушень норм Декрету та
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб, оскільки факту
завищення позивачем валових витрат не
вбачається.

Що стосується порушення встановлення
податковим органом порушення
позивачем норм Закону України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та Порядку ведення Книги
обліку доходів та витрат, суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Щодо другого епізоду виявлених
порушень, то суд також не погоджується
з правомірністю висновків податкового
органу у зв'язку з наступним.

Згідно з Законом України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про
застосуванню реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено, що облік товарних
запасів фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що обов'язок ведення обліку
товарних запасів не був покладений на
суб'єктів підприємницької діяльності -
фізичних осіб, які здійснювали
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 3 липня 1998 року № 727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Водночас з набранням чинності
Податковим кодексом України, пунктом
177.10 ст. 177 цього Кодексу
визначено, що фізичні особи -
підприємці, які отримують доходи від
провадження господарської діяльності,
крім осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару. Форма Книги обліку
доходів і витрат та порядок її ведення
визначаються центральним органом
державної податкової служби.

Форму книги обліку доходів і витрат
фізичних осіб-підприємців, які не
перебувають на спрощеній системі
оподаткування та Порядок її ведення
затверджено наказом Державної
податкової адміністрації України від
24.12.2010р. № 1025 (далі - Порядок № 1025).

Відповідно до п. 1 Порядку № 1025 фізичні
особи - підприємці, крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування, та
фізичні особи, які провадять незалежну
професійну діяльність (далі -
самозайняті особи), зобов'язані вести
Книгу обліку доходів і витрат (далі -
Книга), у якій щоденно на підставі
первинних документів здійснюються
записи про операції, що відбулися у
звітному (податковому) періоді.

При цьому фізичні особи - підприємці,
зареєстровані як платники податку на
додану вартість, не включають до витрат
і доходу суми податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
або проданих товарів, наданих робіт та
виконаних послуг.

Таким чином, форма Книги обліку доходів
і витрат, передбачає ведення обліку
товарних запасів фізичною
особою-підприємцем, яка провадить
господарську діяльність та перебуває
на загальній системі оподаткування.

Крім того, загальні правила ведення
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами Книги обліку
доходів і витрат, встановлені Порядком
ведення книги обліку доходів і витрат,
який затверджений Постановою
Кабінетом Міністрів України від 26
вересня 2001р. № 1269 (далі - Постанова №
1269).

Окрім того, згідно з Порядком ведення
книги обліку доходів і витрат
прошнурована і пронумерована книга
реєструється в органі державної
податкової служби за місцем державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності.

Згідно з вказаним Порядком записи у
книзі виконуються розбірливо
кульковою або чорнильною ручкою. У разі
внесення виправлень новий запис
засвідчується підписом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи або підписом керівника суб'єкта
підприємницької діяльності - юридичної
особи .

Книга повинна зберігатися у суб'єкта
підприємницької діяльності протягом 3
років після виконання останнього
запису (п. 6 Постанови № 1269).

Судом встановлено, що протягом
січня-травня 2011 року позивач
здійснював господарську діяльність у
сфері роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, тютюновими
виробами та продуктами харчування не
власного виробництва, за місцем
розташування господарських одиниці
(магазинів).

Позивач надав суду на підтвердження
реального здійснення витрат протягом
періоду з 01.01.2011р. по 20.05.2011р. копії
первинних (податкові та видаткові
накладні, рахунки на оплату) і
розрахункових документів (фіскальні
чеки реєстраторів розрахункових
операцій), витягів з реєстрів виданих
та отриманих податкових накладних за
звітні періоди січень-травень 2011 року,
та копії аркушів книг обліку доходів і
витрат за 2010 - 2011 роки, зареєстрованих в
податковій інспекції 19.10.2010р. за № 2405 і
20.05.2011р. за № 3924.

Судом встановлено, що згідно з
видатковими і податковими накладними
позивачем внесенні відповідні записи
до граф 1 - 6 Книги обліку доходів і
витрат за 2011 рік (прошитої та
пронумерованої),

Водночас слід зауважити, що податковим
органом не надано жодних доказів на
підтвердження фактів заниження
позивачем суми оподаткованого доходу
за результатами діяльності в 2011 році та
нарахування сум грошових зобов'язань
по податку з доходів фізичних осіб за
фактом такого заниження.

При цьому, зі змісту Акта перевірки
вбачається, що податковим органом
встановлено лише порушення порядку
ведення Книги обліку доходів і витрат,
а саме: ведення незареєстрованої Книги
обліку доходів і витрат на момент
здійснення підприємницької діяльності
та внесення записів до цієї Книги за
результатами здійснення такої
діяльності.

Разом з тим, дійсно, на даний час
нормами чинного податкового
законодавства України не встановлено
відповідальності у вигляді фінансових
санкцій (штрафів) за порушення ведення
фізичною особою-підприємцем
незареєстрованої Книги обліку доходів
і витрат.

Таким чином, зважаючи на викладені
обставини, суд апеляційної інстанції
вважає наведене порушення п. 12 ст. 3
Закону України «Про застосуванню
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» не
підтверджується документально, а
фінансової відповідальності за
порушення Порядку ведення Книги обліку
доходів податковим законодавством не
передбачено.

З урахуванням наведеного аналізу, суд
апеляційної інстанції вважає, що
податкові повідомлення- рішення від
06.08.2013 року № та № є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.05.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.