Справа № 812/1177/14
Суддя: Компанієць І.Д.
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ірметова О.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року справа №812/1177/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д.,
суддів Шальєвої В.А., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Іллінов
О.Є.,

за участю представника позивача
Рибаса А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного підприємства «Лісгум» на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року по адміністративній справі
№812/1177/14 за позовом приватного
підприємства «Лісгум» до Державної
податкової інспекції у м. Лисичанську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
15.01.2014 № та №, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправними
та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 15.01.2014 №,
яким збільшено грошове зобов'язання з
ПДВ на суму 174508 та застосовано штрафні
санкції у розмірі 43627 грн.; №, яким
збільшено грошове зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 98675 грн. та
застосовано штрафні санкції у розмірі
24668,75 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що
висновок податкового органу про
нікчемність угод з ТОВ «Вектра 3000», ТОВ
«Вістол» та наявність пов'язаних з цим
порушень податкового законодавства не
відповідає дійсності, оскільки
реальність господарських операцій
підтверджується первинними
документами бухгалтерського обліку.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову, прийняти нову,
якою задовольнити позов.

В обґрунтування зазначає, що суд першої
інстанції проігнорував факт наявності
на підтвердження реальності
здійснення господарських операцій
первинних документів:
товарно-транспортних накладних, які
підтверджують транспортування товару
від контрагентів позивачу; банківських
виписок, які підтверджують оплату
товару; господарських договорів; актів
звіряння розрахунків; рахунків-фактур
тощо. Надані позивачем документи
підтверджують не тільки реальність
господарських операцій, а й подальшу
реалізацію придбаних товарів.

Крім цього, суд першої інстанції,
зазначаючи в рішенні, що у податкових
накладних вказано номери та дати
договорів, яких взагалі не існує, не
з»ясував обставини цієї
невідповідності. При цьому позивачем
помилково надано договір №55 від 15.03.2012
року, тоді як спірні господарські
відносини відбувалися за договорами
№1203в від 05.03.2012 року та №0413в від 08.04.2013
року. Оскільки договори є ідентичними в
текстових частинах та тотожними у
визначенні контрагентів, позивачем
помилково надано не ту копію договору
суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача, який підтримав
апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги встановила
наступне.

На виконання постанови слідчого СУ
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
у Луганській області від 14.11.2013 (т.2 а.с.7),
видано наказ ДПІ у м.Лисичасньку ГУ
Міндоходів у Луганській області №358
від 11.12.2013 (т.2 а.с.8) про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки ПП «Лісгум» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на прибуток
та податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ТОВ «Вістол» та ТОВ
«Вектра 3000» за період з 01.10.2010 року по
30.09.2013 року.

На підставі зазначеного наказу та
направлень на перевірку (т.2 а.с.9, 10) у
період з 13.12.2013 року по 19.12.2013 року
податковим органом проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПП «Лісгум», за наслідками
якої складено акт від 26.12.2013
№41/12-09-22-34672440 (т.1 а.с.28-51).

За наслідками перевірки податковим
органом встановлено порушення
позивачем п.п.44.1,44.6 ст.44,
п.п.138.1,п.138.2,п.138.4 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
ПК України, в результаті чого ПП
«Лісгум» занижено податок на прибуток
в період, що перевірявся, на загальну
суму 98675 грн. по взаємовідносинам з ТОВ
«Вектра 3000» та ТОВ «Вістол»;

п.п.44.1,44.6 ст.44, п.п.198.1,198.3,198.4,198.6 ст.198,
пп.201.1,201.10 ст.201 ПК України, в результаті
чого ПП «Лісгум» занижено податок на
додану вартість в період, що
перевірявся, на загальну суму 174508 грн.
по взаємовідносинам з ТОВ «Вектра 3000»
та ТОВ «Вістол».

До таких висновків податковий орган
дійшов з огляду на акт від 13.11.2013 року
№1/22/37377252 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Вектра 3000» з питань
дотримання вимог чинного податкового
законодавства в частині нарахування та
сплати податку на додану вартість та
податку на прибуток за період 01.01.2011
року по 30.09.2013 року» та акт від 13.11.2013
року №2/22/32926534 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Вістол» з питань
дотримання вимог чинного податкового
законодавства в частині нарахування та
сплати податку на додану вартість та
податку на прибуток в період з 01.10.2010
року по 30.09.2013 року», якими встановлено,
що діяльність цих товариств з
придбання товарів не приводить до їх
продажу, номенклатура придбаних
товарів не відповідає номенклатурі
проданих товарів, фактичний рух
товарів не відповідає документальному
оформленню його руху.

31.12.2013 року ПП «Лісгум» надало
заперечення до акту перевірки (т.1
а.с.56-60), за наслідками розгляду яких
висновки акту визнані обґрунтованими
(том 1 а.с.61-64).

Відповідачем за результатами
перевірки прийняті податкові
повідомлення рішення від 15.01.2014 року
№ (т.1 а.с.67), яким збільшено
грошове зобов'язання з ПДВ на суму 174508
та застосовано штрафні санкції у
розмірі 43627 грн.,

№ (т.1 а.с.65), яким збільшено
грошове зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 98675 грн. та застосовано штрафні
санкції у розмірі 24668,75 грн.

ПП «Лісгум» звернулось до ГУ
Міндоходів у Луганській області зі
скаргою (т.1 а.с.70-74), яка залишена без
розгляду (т.2 а.с.3).

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з того, що
первинними документами
бухгалтерського обліку не
підтверджено правомірність формування
позивачем податкового кредиту,
податкові накладні складені з
порушенням Порядку заповнення
податкової накладної, тому податковий
орган обґрунтовано прийшов до висновку
про порушення позивачем податкового
законодавства та правомірно прийняв
спірні податкові повідомлення-рішення.

Проте такий висновок суду першої
інстанції не ґрунтується на обставинах
справи з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ПП
«Лісгум» при визначені витрат по
взаємовідносинам з ТОВ «Вектра 3000» та
ТОВ «Вістол» за період з 01.10.2010 року по
31.12.2013 року відображало в рядку 04
податкових декларацій «витрати, що
враховуються при визначені об'єкту
оподаткування» у сумі 469880,00 грн.

Як вбачається із Статуту підприємства
основними видами діяльності є оптова
торгівля хімічними продуктами;
виробництво інших гумових виробів;
виробництво інших гумових виробів з
пластмас; інші види оптової торгівлі;
оптова торгівля будівельними
матеріалами; кафе; діяльність у галузі
будівництва та виробництва. (а.с.10 т.1)

Як визначено в акті про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ПП «Лісгум» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на прибуток
та податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ТОВ «Вектра 3000» та
ТОВ «Вістол» з 01.10.2010 року по 30.09.2013 року
(а.с.28-51 т.1) до перевірки позивачем не
надано документів щодо реалізації
товарів, отриманим по накладним,
виписаним від ТОВ «Вектра 3000» та ТОВ
«Вістол».

На дату закінчення перевірки не надано
договорів та документів, що
засвідчують транспортування і
походження товарів, також не надано
документів, які б підтверджували
перевезення товарів власним чи
орендованим транспортом.

ПП «Лісгум» на підтвердження
господарських взаємовідносин з
зазначеними контрагентами надав
видаткові та податкові накладні на
поставку ТМЦ на загальну суму 104555,16 грн,
реєстр, відомості про перерахування
грошових коштів ТОВ «Вектра 3000» та ТОВ
«Вістол».

При вивченні отриманої податкової
інформації та аналізу наданих
позивачем документів, відповідач
прийшов до висновку про відсутність
реальності проведення господарських
операцій з вказаними контрагентами
(а.с.45 т.1)

На підтвердження господарських
операцій з ТОВ «Вістол» позивачем
надані наступні документи:

договір поставки товару №125 від 20.01.2012
(т.1 а.с.188-190), відповідно до якого ТОВ
«Вістол» (постачальник) передває, а ПП
«Лісгум» (покупець) приймає та сплачує
матеріали в кількості та асортименті
відповідно до рахунків-фактур.
Поставка товару здійснюється партіями
на підставі заказів Покупця та
здійснюється за його вибором:
самовивіз зі складу постачальника чи
доставка товару на склад Покупця.

рахунок-фактуру №СФ-000046 від 24.01.2012 на
загальну суму 9420,00 грн., у тому числі ПДВ
- 1570,00 грн. (т.1 а.с.75);

видаткову накладну №РН-000046 від 24.01.2012
на загальну суму 9420,00 грн., у тому числі
ПДВ - 1570,00 грн. (т.1 а.с.76);

податкову накладну №46 від 24.01.2012 на
загальну суму 9420,00 грн., у тому числі ПДВ
- 1570,00 грн. (т.1 а.с.77), в якій зазначено
номер договору №46 від 24.01.2012;

рахунок-фактуру №СФ-0000052 від 10.02.2012 на
загальну суму 3120,00 грн., у тому числі ПДВ
-520,00 грн. (т.1 а.с.78);

видаткову накладну №РН-0000052 від 10.02.2012
на загальну суму 3120,00 грн., у тому числі
ПДВ -520,00 грн. (т.1 а.с.79);

податкову накладну №52 від 10.02.2012 на
загальну суму 3120,00 грн., у тому числі ПДВ
-520,00 грн. (т.1 а.с.80), в якій зазначено
номер договору №52 від 10.02.2012;

платіжні доручення (т.1 а.с.121)

товарно-транспортні накладні від 24.01.2012
року, від 10.02.2012 року(т.1 а.с.224, 225);

акти приймання-передачі продукції
(товарів) за кількістю та якістю №1 від
24.01.2012 року, №2 від 10.02.2012 року (а.с.222-223
т.3), складені відповідно до договору
№125 від 20.01.2012 року.

На підтвердження господарських
операцій з ТОВ «Вектра 3000» позивач
надав:

договір купівлі-продажу товару №1203в
від 05.03.2012 із специфікаціями до
договору (т.3 а.с.146-206);

договір купівлі-продажу товару №0413в
від 08.04.2012 із специфікаціями до
договору (т.3 а.с.207-221);

рахунки-фактури (т.1
а.с.81,84,87,90,97,100,103,106,109,112,115,118,129,132,135,138,141,144
,148,150,153,160,165);

видаткові накладні (т.1
а.с.82,85,88,91,93,95,98,101,104,107,110,113,116,119,130,133,136,139,1
42,145,147,151,154,156,158,161,163,166,168);

податкові накладні (т.1
а.с.83,86,89,92,94,96,99,102,105,108,111,114,117,120,131,134,137,140,1
43,146,149,152,155,157,159,164,162,167,169);

платіжні доручення (т.1 а.с.122-128,170-178);

товарно-транспортні накладні (т.1
а.с.194-223).

акти приймання-передачі продукції
(товарів) за кількістю та якістю (т.3
а.с.224-251), оборотно-сальдові відомості
по контрагентам ТОВ «Вістол» за період
з 01.01.2012 року по 28.02.2012 року, ТОВ «Вектра
300» за період х 01.01.2013 року по 30.09.2013 року

сертифікати якості на гофрокартон,
придбаний позивачем у ТОВ «Вектра 3000»
та проданий ТОВ «Науково-виробниче
об»єднання «Сєвєродонецький
склопластик» (а.с.254-269 т.3)

В подальшому ПП «Лісгум» реалізовано
придбаний у ТОВ «Вістол», ТОВ «Вектра
3000» товар на договірних умовах ТОВ
«Науково-виробниче об»єднання
«Сєвєродонецький склопластик», ПРАТ
«ЛИНІК» (т.2), що також підтверджено
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку,
які надані позивачем до матеріалів
справи.

На підставі пп. 14.1.36 п.. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів,
пов'язаних з обчисленням і сплатою
податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового
кодексу України визначено, що витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів.

Відповідно до п. 138.4. та п. 138.5. ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг. Інші
витрати визнаються витратами того
звітного періоду, в якому вони були
здійснені згідно з правилами ведення
бухгалтерського обліку, з урахуванням
того, що датою здійснення витрат,
нарахованих платником податку у
вигляді сум податків та зборів,
вважається останній день звітного
податкового періоду, за який
проводиться нарахування податкового
зобов'язання з податку та збору.

На підставі п.139.1.9 ст.139 ПК УКраїни не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Аналіз наведених норм свідчить, що
юридичні або фізичні особи повинні
бути зареєстровані платниками податку
на додану вартість та мати на
підтвердження правильності формування
податкового кредиту та валових витрат
належним чином оформлені первинні
документи (податкові накладні,
розрахункові, платіжні документи тощо)

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг;дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

На підставі п.198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не дозволяється
включення до податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
що не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПКУ).

Наданими позивачем первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку підтверджується
фактичне здійснення господарських
операцій між ПП «Лісгум» з ТОВ
«Вістол», ТОВ «Вектра 3000».

Судова колегія не приймає доводи
апелянта щодо не підтвердження
податкового кредиту та валових витрат
ПП «Лісгум», сформованого за
господарськими операціями з ТОВ
«Вістол», ТОВ «Вектра 3000» на підставі
інших актів перевірки зазначених
контрагентів, оскільки нормами
Податкового кодексу України право
платника податку на формування
податкового кредиту не поставлене в
залежність від інших перевірок по
ланцюгу придбання товарів (отримання
послуг).

Крім вищевказаного судова колегія
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи в
провадженні старшого слідчого
управління фінансових розслідувань ГУ
Міндоходів у Луганській області
перебуває кримінальне провадження
№0000123, порушене за фактом
ухилення від сплати податків групою
осіб з використанням реквізитів ТОВ
«СНВП «Інститут Бджільництва» шляхом
безпідставного використання
спеціального режиму оподаткування з
ПДВ сільськогосподарського
підприємства за ознаками
кримінального порушення,
передбаченого ч.3 ст.212 КК України.
Рахунки та реквізити ТОВ «СНВП
«Інститут Бджільництва»
використовувалися в схемах
мінімізації податкових зобов'язань
підприємств ТОВ «Вектра 3000», ТОВ
«Вістол» та ТОВ «Сєвєродонецьк-Агро».

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із абз. 3 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Однією з обставин для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України визначає
отримання постанови слідчого,
винесеної ним відповідно до закону у
кримінальних справах, що перебувають у
його провадженні.

При цьому до дня набрання законної сили
відповідним рішенням суду п. 86.9 ст. 86
Податкового кодексу України забороняє
у разі, якщо грошове зобов'язання
розраховується органом державної
податкової служби за результатами
призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність перевірки, приймати
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки. Цією
нормою передбачено, що матеріали
перевірки разом з висновками органу
державної податкової служби
передаються правоохоронному органу, що
призначив перевірку. Статус таких
матеріалів перевірки та висновків
органу державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

Таким чином, матеріали перевірки та
висновки органу державної податкової
служби до дня набрання законної сили
відповідним рішенням у кримінальній
справі можуть бути оцінені як докази
виключно у рамках розслідування та
розгляду такої кримінальної справи і
не можуть бути підставою для прийняття
податкового повідомлення-рішення про
визначення платникові податків
розрахованого за результатами такої
перевірки грошового зобов'язання.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За таких обставин податкові
повідомлення-рішення від 15.01.2014 №,
яким збільшено грошове зобов'язання з
ПДВ на суму 174508 та застосовано штрафні
санкції у розмірі 43627 грн.; №, яким
збільшено грошове зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 98675 грн. та
застосовано штрафні санкції у розмірі
24668,75 грн., - прийняті відповідачем в
порушення вищезазначених норм
податкового законодавства, тому
підлягають скасуванню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є неповне з»ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції неповно з»ясував обставини
справи, що мають значення для справи,
порушив норми матеріального та
процесуального права, що обумовлює
задоволення апеляційної скарги,
скасування постанови суду першої
інстанції, прийняття постанови про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

На підставі ст..94 КАС України
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача
судові витрати (сплата судового збору)
в розмірі 2923,20 грн. (а.с.2 т.1, а.с.6 т.4)

Керуючись статтями 24, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
211, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Лісгум» на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року по адміністративній справі
№812/1177/14 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2014 року по адміністративній справі
№812/1177/14 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов приватного підприємства
«Лісгум» до Державної податкової
інспекції у м. Лисичанську Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 15.01.2014 № та
№ - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Лисичанську Головного управління
Міндоходів у Луганській області від
15.01.2014 № про збільшення
приватному підприємству «Лісгум»
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 218135 гривень, з
яких за основним платежем 174508 гривень,
за штрафними (фінансовими) санкціями
43627 гривень.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Лисичанську Головного управління
Міндоходів у Луганській області від
15.01.2014 року № про збільшення
приватному підприємству «Лісгум»
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на суму
123343 гривні, з яких за основним платежем
98675 гривень, за штрафними (фінансовими)
санкціями 24668,75 гривень.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
«Лісгум» судові витрати по справі в
розмірі 2923,20 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі.

У повному обсязі постанова складена 02
липня 2014 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді
В.А. Шальєва

О.О.Чебанов