Справа № 2а/0570/4657/2012
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2012-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без
Справа № 2а/0570/4657/2012
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
Донецький окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді Зінченка О.В.,
при секретарі судового засідання
позивача - не з'явився,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - не з'явився,
представник третьої особи на стороні
відповідача без самостійних вимог на
предмет спору - Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» - Боднар О.О.,
представник третьої особи на стороні
відповідача без самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_3 - не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Відділу державної
виконавчої служби Калінінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку, треті особи на стороні
відповідача без самостійних вимог на
предмет спору - Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит»,
ОСОБА_3, про визнання незаконними та
недійсними акту опису й арешту майна
від 10 лютого 2011 року, постанови про
залучення суб'єкта оціночної
діяльності від 21 лютого 2011 року, акту
про проведення прилюдних торгів від 06
березня 2012 року, -
У квітні 2012 року ОСОБА_4 (далі - позивач)
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку (далі - відповідач,
ВДВС Калінінського РУЮ у м. Донецьку)
про визнання незаконними та скасування
акту опису й арешту майна від 10 лютого
2011 року, постанови про залучення
суб'єкта оціночної діяльності від 21
лютого 2011 року, експертної оцінки від 22
березня 2011 року, акту переоцінки від 12
грудня 2011 року, акту про проведення
прилюдних торгів від 06 березня 2012 року,
протоколу № 17/888/11/і від 29 грудня 2011 року
про проведення прилюдних торгів по
реалізації нерухомого майна.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що 17 листопада
2008 року у зв'язку з невиконанням
обов'язків за кредитним договором № 398
pv-11-06, укладеним 17 листопада 2006 року між
ТОВ Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Донецького
міського округу ОСОБА_5 зроблено
виконавчий напис і запропоновано
звернути стягнення на нерухоме майно -
двокімнатну квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1. На виконання пункту 5.1
кредитного договору, для забезпечення
виконання обов'язків між позивачем та
ТОВ Банк «Фінанси та кредит» 17
листопада 2006 року укладено іпотечний
договір, за яким позивач передав в
іпотеку вказану вище квартиру. 19 грудня
2008 року ВДВС Калінінського РУЮ у м.
Донецьку було відкрито виконавче
провадження про звернення стягнення на
майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
що належить на праві власності ОСОБА_4,
на яку постановою ВДВС Калінінського
РУЮ у м. Донецьку від 28 січня 2009 року
накладено арешт. 18 лютого 2009 року
державним виконавцем Розумною О.В.
проведено опис зазначеного майна,
накладено арешт та встановлено
обмеження права користування. Майно
передано на відповідальне зберігання
позивачу. Однак, 10 лютого 2011 року
державним виконавцем Перевою Н.Р. знову
складено акт опису та арешту даного
майна та передано його на
відповідальне зберігання ОСОБА_6. Такі
дії державного виконавця позивач
вважає неправомірними, адже ні Законом
України «Про виконавче провадження»,
ні Інструкцією про проведення
виконавчих дій чи будь-яким іншим
нормативним актом, не передбачено
підстав для повторного складання акту
опису та арешту майна в одному
виконавчому провадженні. У проміжок
часу між складаннями двох актів
виконавче провадження зупинялося та
поновлювалося, але ці дії не тягнуть за
собою втрати чинності першого акту
опису і арешту майна, таким чином,
складання другого акту опису і арешту
майна є неправомірним.
Відповідно до акту опису й арешту майна
від 10 лютого 2011 року новим зберігачем
майна є ОСОБА_6, проте підпис, що
міститься на вказаному акті їй не
належить. Таким чином, на неї лягла
відповідальність за збереження
квартири, про яку вона не була
повідомлена. Крім того, при складанні
акту опису й арешту майна від 10 лютого
2011 року співробітники виконавчої
служби не виїжджали до квартири, а опис
майна проводився за межами об'єкта
нерухомості. Цей факт підтверджується
тим, що в актах різниться зміст опису
майна, наведені різні характеристики
квартири, хоча ремонт чи
перепланування квартири не
проводилися. Наведені обставини
свідчать про те, що акт опису й арешту
майна від 10 лютого 2011 року був навмисно
складений поза увагою учасників
виконавчого провадження. Подібні дії
державного виконавця є очевидно
При цьому, позивач вказав, що про акт
від 10 лютого 2011 року позивачу стало
відомо тільки 05 квітня 2012 року при
ознайомленні з матеріалами
виконавчого провадження.
Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників позивача та
третьої особи на стороні відповідача
без самостійних вимог на предмет спору
- Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит», суд виходить
Частиною 1 статті 99 КАС України
визначено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
Згідно з частино 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів. Для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня
виникнення підстав, що дають суб'єкту
владних повноважень право на
пред'явлення передбачених законом
вимог. Цим Кодексом та іншими законами
можуть також встановлюватися інші
строки для звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень.
Особливості провадження у справах з
приводу рішень, дій або бездіяльності
державної виконавчої служби
встановленні статтею 181 КАС України, за
якою учасники виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та особи,
які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб
(частина перша). Позовну заяву може бути
подано до суду: у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів (частина друга).
Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи позивачем
оскаржується акт опису й арешту майна
від 10 лютого 2011 року, що складений ВДВС
Калінінського РУЮ у м. Донецьку.
Як зазначалось судом вище, позивач
вказав, що про акт опису й арешту майна
від 10 лютого 2011 року позивачу стало
відомо тільки 05 квітня 2012 року при
ознайомленні з матеріалами
виконавчого провадження.
Однак, у судовому засіданні судом за
клопотанням представника третьої
особи на стороні відповідача без
самостійних вимог на предмет спору -
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» приєднано до
матеріалів справи письмові
заперечення від 12 жовтня 2011 року
позивача проти позовної заяви, яка
перебувала в провадженні
Калінінського районного суду міста
Донецька, до яких позивач на адресу
вказаного суду, серед іншого, надавав
копію спірного акту опису й арешту
майна від 10 лютого 2011 року (арк. справи
Отже, позивачу було беззаперечно
відомо про наявність спірного акту
опису й арешту майна у жовтні 2011 року,
зокрема у вказаних запереченнях стоїть
дата - 12 жовтня 2011 року та підпис
позивача, у зв'язку із чим десятиденний
строк на оскарження акту державного
виконавця повинен відраховуватися
Проте, позивач із адміністративним
позовом про визнання незаконним та
недійсним акту опису й арешту майна від
10 лютого 2011 року звернувся лише у
квітні 2012 року, чим пропущений
десятиденний строк на його оскарження.
За даних обставин, доводи позивача, що
йому стало відомо про акт опису й
арешту майна від 10 лютого 2011 року лише 05
квітня 2012 року спростовуються
означеними доказами, які містяться в
матеріалах адміністративної справи.
Суд зазначає, що відповідно до
частини 2 статті 49 КАС України, особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.
Статтею 100 КАС України визначено
наслідки пропущення строків звернення
до адміністративного суду.
Адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала (частина 1 статті 100 КАС України).

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи (частина 2
статті 100 КАС України).

Жодних доказів поважності причин
пропущення строку звернення до суду в
позовній заяві не зазначено,
представником позивача у судовому
засіданні суду не надано, а судом такі
обставини не встановлені.

Суд також звертає увагу на те, що
встановлення процесуальних строків
законом та судом передбачено з метою
дисциплінування учасників
адміністративного судочинства та
своєчасного виконання ними
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства України
певних процесуальних дій. Інститут
строків в адміністративному процесі
сприяє досягненню юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах, а також стимулює учасників
адміністративного процесу
добросовісно ставитися до виконання
своїх обов'язків. Ці строки обмежують
час, протягом якого такі
правовідносини можуть вважатися
спірними; після їх завершення, якщо
ніхто не звернувся до суду за
вирішенням спору, відносини стають
стабільними.

Поважними за змістом вказаної статті
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі процесуальних дій.

Однак, у даному випадку, позивачем не
зазначено про обставини, що можуть бути
визнані судом поважними пропущення
позивачем строку звернення до суду, а
судом такі обставини не встановлені.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 КАС України
визначено, що суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Таким чином, в зв'язку з вищевикладеним
та, враховуючи те, що позивачем не
надано доказів поважності причин
пропуску строку звернення до суду, суд
приходить до висновку про те, що
позивачем в частині заявлених позовних
вимог про визнання незаконним та
недійсним акту опису й арешту майна від
10 лютого 2011 року пропущено строк
звернення до адміністративного суду, а
тому на підставі пункту 9 частини 1
статті 155 КАС України, позовні вимоги в
цій частині слід залишити без розгляду.

Керуючись вимогами статей 87, 99, 100, 155 та
165 КАС України, Донецький окружний
адміністративний суд, -

У Х В А Л
И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до
Відділу державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції у м. Донецьку, треті особи на
стороні відповідача без самостійних
вимог на предмет спору - Публічне
акціонерне товариство «Банк «Фінанси
та Кредит», ОСОБА_3, в частині позовних
вимог про визнання незаконним та
недійсним акту опису й арешту майна від
10 лютого 2011 року, - залишити без
розгляду.

Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 14 грудня 2012 року.

Повний текст ухвали виготовлений 19
грудня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та
у порядок, що визначені статтею 254 КАС
України, і може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 КАС України,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено в письмовому провадженні
або згідно з частиною третьою статті 160
цього Кодексу, або без виклику особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
Зінченко О.В.