Справа № 2а/0570/15915/2012
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2012-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
час прийняття постанови: 10 год. 30 хв.
Донецький окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Зинченка О.В.
при секретарі Кобець О.А.
за участю представників:
позивача - Гадалова Ю.І.,
відповідача - не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції в Калінінському районі м.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Донсервіс» про стягнення з рахунків у
банках, обслуговуючих платника
податків, грошових коштів в сумі 57 641,99
грн. в рахунок погашення податкового
У листопаді 2012 року Державна податкова
інспекція в Калінінському районі м.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби (далі - позивач)
звернулась до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донсервіс» (далі -
відповідач) про стягнення з рахунків у
банках, обслуговуючих платника
податків, грошових коштів в сумі 58 275,55
грн., з яких в рахунок погашення
податкового боргу з податку на додану
вартість в сумі 11 787,62 грн., з податку на
прибуток в сумі 7 017,45 грн., плати за
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за товариством з обмеженою
відповідальністю «Донсервіс»
обліковується податковий борг в сумі 58
275,55 грн., у т. ч. з податку на додану
вартість в сумі 11 787,62 грн., з податку на
прибуток в сумі 7 017,45 грн., плати за
землю в сумі 39 470,48 грн., який виник через
несплату відповідачем зобов'язань,
самостійно визначених ним у наданих до
податкової інспекції деклараціях за
2010-2011 роки, зобов'язань, визначених
податковими повідомленнями-рішеннями
та нарахованої пені. Позивач зазначав,
що прийняті ним заходи, направлені на
погашення наявної суми боргу
відповідача не призвели до позитивних
результатів, що стало підставою для
звернення позивача до суду із позовом
про стягнення з відповідача коштів в
рахунок погашення наявної суми боргу.
Враховуючи вищезазначене, позивач
просив суд стягнути з відповідача
кошти в сумі 58 275,55 грн. в рахунок
погашення заборгованості з податку на
прибуток, податку на додану вартість та
В судовому засідання представник
позивача надала заяву про уточнення
позовних вимог, згідно якої просила
стягнути з відповідача податковий борг
в сумі 57 641,99 грн., у т.ч. з податку на
додану вартість в сумі 11 154,06 грн., з
податку на прибуток в сумі 7 017,45 грн.,
плати за землю в сумі 39 470,48 грн. Надала
пояснення аналогічні викладеним в
позові, просила суд задовольнити позов,
з урахуванням поданої заяви про
уточнення позовних вимог (арк. справи
Частиною 4 статті 33 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) передбачено, що у
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
поштової адреси судовий виклик або
судове повідомлення надсилаються:
юридичним особам та фізичним особам -
підприємцям - за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців. У разі відсутності осіб,
які беруть участь у справі, за такою
адресою вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їм
Оскільки ухвала про відкриття
провадження у справі та судові
повістки направлялися відповідачу
рекомендованим листом за адресою його
Сєченова, буд. 41, але були повернуті на
адресу суду з відміткою пошти «за
зазначеною адресою не знаходиться»,
суд вважає, що вжив всі залежні від
нього заходи для повідомлення
відповідача про розгляд справи. За
таких обставин відповідач вважається
таким, що повідомлений про місце та час
судового розгляду справи належним
Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд дійшов висновку про
те, що адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 20.1.28 статті 20 Податкового
кодексу України визначено, що органи
державної податкової служби, окрім
іншого, мають право стягувати до
бюджетів та державних цільових фондів
суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.
Таким чином, позивач є органом
державної влади, уповноваженим
здійснювати функцію контролю за
визначенням та сплатою платником
податків, повноваження якого на
звернення до суду із позовом про
стягнення податкового боргу прямо
визначені законодавством України.
Відповідач, товариство з обмеженою
відповідальністю «Донсервіс» є
юридичною особою, зареєстроване
Виконавчим комітетом Донецької
міської ради 31 січня 2001 року,
ідентифікаційний код 31297968, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А 00 № 744258 (арк. справи 103).
Відповідач перебуває на податковому
обліку у Державній податковій
інспекції в Калінінському районі м.
Донецька Донецької області Державної
податкової служби з 13 лютого 2001, про що
свідчить довідка про взяття на облік
платника податків від 24 лютого 2001 року
№ 2393/10/28/13-4 (арк. справи 104).
Облік платників податків і зборів
(обов'язкових платежів) здійснюється
органами державної податкової служби
та іншими державними органами
відповідно до законодавства.
З огляду на те, що податковий борг
відповідача, заявлений позивачем до
стягнення виник частково до набрання
чинності Податковим кодексом України,
частково - після набрання ним чинності,
обставини виникнення податкового
боргу суд встановлює за приписами
законодавства, що було чинним на момент
виникнення податкового боргу.
До 01 січня 2011 року порядок погашення
зобов'язань юридичних або фізичних
осіб перед бюджетами та державними
цільовими фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій,
застосованих до платників податків
контролюючими органами, порядок
оскарження дій органів стягнення
визначалися Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».
Порядок узгодження податкових
зобов'язань встановлений статтею 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
Пунктом 5.1 цієї статті передбачалося,
що податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації. Відповідно до
підпункту 5.3.1. статті 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.
Згідно частини 3 підпункту 5.3.1. пункту
5.3. статті 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» у разі визначення
податкового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту
4.2 статті 4, платник податків
зобов'язаний погасити нараховану суму
податкового зобов'язання протягом
десяти календарних днів від дня
отримання податкового повідомлення,
крім випадків коли протягом такого
строку такий платник податків
розпочинає процедуру апеляційного
Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2. статті 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» встановлено, що податкове
зобов'язання платника податків,
нараховане контролюючим органом
відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4
цього Закону, вважається узгодженим у
день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених підпунктом 5.2.2
Положення аналогічного змісту, що
стосуються строків сплати зобов'язань,
самостійно визначених платником
податку та зобов'язань та штрафних
санкцій, визначених податковим органом
міститься у пунктах 57.1 та 57.3 статті 57
Податкового кодексу України.
Щодо правомірності визначення
позивачем податкового боргу з податку
на прибуток. Згідно викладеного в
позові, позивачем до стягнення
заявлений податковий борг що виник
через несплату відповідачем
зобов'язань з податку на прибуток
визначених в деклараціях з податку на
прибуток за 1 квартал 2010 року, 6 місяців
2010 року, 9 місяців 2010 року, 2010 рік, 1
квартал 2011 року та зобов'язань,
визначених в деклараціях з податку на
прибуток за 2 квартал 2011 року, 2-3
квартали 2011 року, 2-4 квартал 2011 року.
За змістом положень статей 11, 16 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», який діяв до 1 квітня 2011
року та розділу 3 Податкового кодексу
України, що набрав чинності 1 квітня 2011
року, податок на прибуток за звітний
період сплачується його платником до
відповідного бюджету у строки,
визначений законом для квартального
податкового періоду.
Як вбачається зі змісту наявних в
матеріалах справи документів,
відповідачем до податкової інспекції
надані податкові декларації з податку
на прибуток за звітні податкові
періоди 1 квартал 2010 року, 6 місяців 2010
року, 9 місяців 2010 року, 2010 рік, 1 квартал
2011 року, 2 квартал 2011 року, 2-3 квартали 2011
року, 2-4 квартал 2011 року із визначенням
в них до сплати податку в сумі 5 822,00 грн.
(арк. справи 43-53).
Крім цього, 17 січня 2012 року позивачем
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань з податку на прибуток на
підставі статті 126 Податкового кодексу
України (застосовані штрафні санкції в
сумі 119,20 грн. та 853,62 грн. відповідно.
(арк. справи 42). Зазначені податкові
повідомлення-рішення отримані
уповноваженою особою відповідача в
день їх прийняття, документи, які б
свідчили про їх оскарження в
адміністративному чи судовому порядку
в матеріалах справи відсутні.
Станом на день судового розгляду
строки сплати зобов'язань, визначених
відповідачем самостійно у наданих до
податкової інспекції деклараціях та
строки сплати штрафних санкцій,
застосованих позивачем сплили, втім,
згідно даних облікових карток станом
на день судового розгляду відповідачем
несплачені податкові зобов'язання в
сумі 5 803,20 грн., що визначені в
деклараціях з податку на прибуток за
звітні податкові періоди 1 квартал 2010
року, 6 місяців 2010 року, 9 місяців 2010
року, 2010 рік, 1 квартал 2011 року, 2 квартал
2011 року, 2-3 квартали 2011 року, 2-4 квартал
2011 року та штрафні санкції в сумі 972,82
грн., що застосовані податковими
повідомленнями-рішеннями від 17 січня
Згідно відомостей облікової картки з
податку на прибуток станом на 4 грудня
2012 року податковий борг відповідача з
податку на прибуток складає 7017,45 грн., у
т.ч. недоїмка в сумі 6776,02 грн. та пеня в
сумі 241,43 грн. (арк. справи 118-119).
Щодо правомірності визначення
позивачем податкового боргу з податку
на додану вартість. Згідно викладеного
в позові, позивачем до стягнення
заявлений податковий борг що виник
через несплату відповідачем
зобов'язань з податку на додану
вартість визначених в деклараціях за
січень - жовтень 2010 року, січень -
За змістом положень Закону України
«Про податок на додану вартість», який
діяв до 1 січня 2011 року та розділу 5
Податкового кодексу України, що набрав
чинності 1 січня 2011 року, податок на
додану за звітний період сплачується
його платником до відповідного бюджету
у строки, визначений законом для
місячного податкового періоду.
Як вбачається зі змісту наявних в
матеріалах справи документів,
відповідачем до податкової інспекції
надані податкові декларації з податку
на додану вартість за звітні податкові
періоди січень - жовтень 2010 року,
січень - грудень 2011 року із визначенням
в них до сплати податку в сумі 10 290,00 грн.
(арк. справи 59-102).
Крім цього, 9 листопада 2010 року
позивачем прийняті податкові
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість на підставі підпункту 17.1.7
статті 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» застосовані
штрафні санкції в сумі 28,98 грн. та 354,35
грн. відповідно (арк. справи 37, 36).
повідомлення-рішення 9 листопада 2010
року через неможливість їх вручення
розміщені податковою інспекцією на
дошці податкових оголошень, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами (арк. справи 33-35).
Податковим повідомленням рішенням №
відповідача за несвоєчасну сплату
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість на підставі статті 126
Податкового кодексу України
застосовані штрафні санкції в 80,00 грн.
(арк. справи 31). Документи, які б
свідчили про їх оскарження в
адміністративному чи судовому порядку
в матеріалах справи відсутні.
Станом на день судового розгляду
строки сплати зобов'язань, визначених
відповідачем самостійно у наданих до
податкової інспекції деклараціях та
строки сплати штрафних санкцій,
застосованих позивачем сплили, однак
відповідачем вказані податкові
зобов'язання не сплачені.
Згідно відомостей облікової картки з
податку на додану вартість станом на 04
грудня 2012 року податковий борг
відповідача з податку на додану
вартість складає 12 490,53 грн., у т.ч.
недоїмка в сумі 12 089,80 грн. та пеня в сумі
400,73 грн., з яких заявлено до стягнення 11
154,06 грн. (10 753,33 грн. недоїмка, 400,73 грн.
пеня) (арк. справи 117).
Щодо правомірності визначення
позивачем податкового боргу з плати за
землю (орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності). Згідно викладеного в
позові, позивачем до стягнення
заявлений податковий борг що виник
через несплату відповідачем
зобов'язань плати за землю (орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності) визначених в
деклараціях за 2010 - 2011 роки.
Згідно частини 1 статті 17 Закону
України «Про плату за землю», що діяв до
01 січня 2011 року, податкове зобов'язання
по земельному податку, а також по
орендній платі за землі державної та
комунальної власності, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за базовий податковий (звітний) період,
який дорівнює календарному місяцю,
щомісячно протягом 30 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.
Пунктом 286.2 статті 286 цього Кодексу
визначено, що платники плати за землю
(крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і не пізніше 20 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
Відповідно до пункту 287.3 статті 287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.
21 лютого 2010 року відповідачем подано до
податкової інспекції податкову
декларацію з орендної плати за
земельні ділянки державної або
комунальної власності за звітний
податковий період - 2010 рік, якою
визначено плату в загальній сумі 19 735,24
грн., з оплатою щомісячно починаючи з
січня по листопад 2010 року у розмірі 1
644,60 грн., у грудні 2010 року - 1 644,64 грн.
(арк. справи 55). 29 січня 2011 року
відповідачем подано до податкової
інспекції податкову декларацію з
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності за
звітний податковий період - 2011 рік, якою
визначено плату в загальній сумі 197 35,24
грн., з оплатою щомісячно починаючи з
січня по листопад 2011 року у розмірі 1
644,60 грн., у грудні 2011 року - 1 644,64 грн.
(арк. справи 56).
Станом на день судового розгляду
строки сплати зобов'язань, визначених
відповідачем самостійно у наданих до
податкової інспекції деклараціях
сплив, втім, згідно даних облікових
карток станом на день судового
розгляду відповідачем несплачені
податкові зобов'язання в сумі 39 470,48
грн., що визначені в деклараціях з
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності
(арк. справи 9-17).
Згідно відомостей облікової картки з
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності
податковий борг станом на 04 грудня 2012
справи 120).
Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податковим боргом є сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
Судом встановлено, що станом на день
судового розгляду відповідачем не
сплачені податкові зобов'язання з
податку на прибуток в сумі 6 776,02 грн. та
пеня в сумі 241,43 грн., податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 10 753,33 грн. та пеня в сумі
400,73 грн., та податкові зобов'язання з
орендної плати за землю в сумі 39 470,48
грн., які є податковим боргом у
розумінні підпункту 14.1.175 статті 14
Податкового кодексу України.
Згідно пункту 95.1. статті 95 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Відповідно до пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
02 липня 2009 року податковою інспекцією
сформована податкова вимога № 1/945, яка
отримана уповноваженою особою
відповідача в день її прийняття, про що
свідчить підпис на корінці вимоги (арк.
справи 108).
03 серпня 2009 року податковою інспекцією
сформовано другу податкову вимогу №
2/1115, яка отримана уповноваженою особою
відповідача в день її прийняття, про що
свідчить підпис на корінці вимоги (арк.
справи 125).
В матеріалах справи відсутні
документи, які б свідчили про наявність
підстав вважати зазначені вимоги
такими, що втратили чинність або
Пунктом 95.3 статті 95 Податкового
кодексу України передбачено, що
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.
Враховуючи вищезазначене,
адміністративний позов Державної
податкової інспекції в Калінінському
районі м. Донецька Донецької області
Державної податкової служби до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донсервіс» про
стягнення з рахунків у банках,
обслуговуючих платника податків,
грошових коштів в сумі 58 275,55 грн., з яких
в рахунок погашення податкового боргу
з податку на додану вартість в сумі 11
154,06 грн., з податку на прибуток в сумі 7
017,45 грн., плати за землю в сумі 39 470,48 грн.
є обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7-12, 69-72, 87-98, 122-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Адміністративний позов Державної
податкової інспекції в Калінінському
районі м. Донецька Донецької області
Державної податкової служби до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донсервіс» про
стягнення з рахунків у банках,
обслуговуючих платника податків,
грошових коштів в сумі 57 641,99 грн., з яких
в рахунок погашення податкового боргу
з податку на додану вартість в сумі 11
154,06 грн., з податку на прибуток в сумі 7
017,45 грн., плати за землю в сумі 39 470,48
грн., - задовольнити повністю.
Стягнути з рахунків Товариства з
обмеженою відповідальністю
рахунок погашення податкового боргу з
податку на прибуток у розмірі 7 017,45 грн.
класифікації 11021000, одержувач Державний
бюджет, Калінінський район м. Донецька,
Донецькій області, МФО 834016.
Стягнути з рахунків Товариства з
обмеженою відповідальністю
рахунок погашення податкового боргу з
податку на додану вартість у розмірі 11
класифікації 14010100, одержувач Державний
бюджет, Калінінський район м. Донецька,
Донецькій області, МФО 834016.
Стягнути з рахунків Товариства з
обмеженою відповідальністю
рахунок погашення податкового боргу з
орендної плати за землю у розмірі 39 470,48
класифікації 13050200, одержувач місцевий
ГУДКСУ в Донецькій області, МФО 834016.
Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 05
грудня 2012 року у присутності
представника позивача.
Постанова у повному обсязі складена 10
грудня 2012 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зінченко О.В.