Справа № 727/4140/14-а
Суддя: Волошин С. О.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4140/14-а
Провадження № 6-а/727/23/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року
Шевченківський районний суд м.
Чернівців

в складі: головуючого судді
Волошина С.О.

при секретарі
Кушнірюк Ю.Г.

за участю: заявника
Саінчука Є.В.

стягувача
ОСОБА_2

представника боржника
Везденка Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернівецькій
області Саінчука Євгена Вячеславовича
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення, -

встановив :

Старший державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області (надалі ВПВР УВС
ГУЮ у Чернівецькій області) Саінчук Є.В.
звернувся до суду з поданням про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 15.03.2010 р. по
примусовому виконанню виконавчого
листа Шевченківського районного суду
м. Чернівці № 2-а-285/2010, виданого 04.08.2011 р.

Вказаним виконавчим листом зобов'язано
УПФУ в Шевченківському районі м.
Чернівці здійснити перерахунок та
забезпечити виплату ОСОБА_2 щомісячної
пенсії за віком відповідно до ст. 49,50,54
ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність з
моменту звернення, тобто з 23.12.2009 р.

Посилався на те, що у нього на виконанні
перебуває виконавче провадження №
42900860 по виконанню зазначеного вище
виконавчого листа.

15.08.2011 р. державним виконавцем винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження та направлена сторонам
(стягувачу і боржнику) для виконання та
до відома.

Згідно розпорядження УПФУ в
Шевченківському районі м. Чернівці
стягувачу нарахована пенсія у
відповідності до рішення суду, у
зв'язку з чим 26.12.2011 р. винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

28.02.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до відділу із
заявою про скасування постанови від
26.12.2011 р. про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з тим, що рішення
суду в повному обсязі не виконано,
тобто відповідні виплати не проведені.

12.03.2014 р. постановою начальника ВПВР УВС
ГУЮ у Чернівецькій області скасовано
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 26.12.2011 р.

12.03.2014 р. державним виконавцем винесено
постанову про відновлення виконавчого
провадження та направлено сторонам
виконавчого провадження до відома.

Відповідно до направленого на адресу
Відділу листа, Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Чернівцях проведено
перерахунок ОСОБА_2, однак не проведені
відповідні виплати підвищення до
пенсії та додаткової пенсії у зв'язку з
тим, що джерелом фінансування виплат на
виконання судових рішень є кошти
державного бюджету. Дана виплата до
пенсії може бути виплачено за умови
фінансування з Державного бюджету
України, яке на даний час відсутнє.

У відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 11 та ч. 1 ст.
36 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право звертатися до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, про
видачу дубліката виконавчого
документа, про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання, про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» № 4901-VI від 05.06.2012 р.,
який набрав чинності 01.01.2013 р., у разі
якщо рішення суду про зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за якими є державний орган, державне
підприємство, юридична особа,
державний виконавець зобов'язаний
звернутися до суду із заявою про заміну
способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган. Водночас
судові рішення у справах, пов'язаних із
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлюють їх виконання
без зміни його способу.

Державний виконавець вважає, що зміни у
правовому регулюванні порядку
виконання судових рішень, боржником за
якими є державний орган, яким не
передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. На його
думку така обставина є підставою для
зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

У цій категорії справ зміна способу і
порядку виконання рішення можлива
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат. Така
зміна можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

Так, на постанову про відновлення
виконавчого провадження, Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Чернівцях
надана відповідь № 5028/08 про загальну
суму, яка підлягає виплаті для
забезпечення повного та фактичного
виконання рішення, яка за результатами
проведеного перерахунку становить -
60412,38 грн. (шістдесят тисяч чотириста
дванадцять грн. 38 коп.).

Просив змінити спосіб і порядок
виконання виконавчого листа
Шевченківського районного суду м.
Чернівці № 2-а-285/2010, виданого 04.08.2011 р.
«зобов'язання» УПФУ в Шевченківському
районі м. Чернівці здійснити
перерахунок та забезпечити виплату
ОСОБА_2 щомісячної пенсії за віком
відповідно до ст. 49,50,54 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність з моменту
звернення, тобто з 23.12.2009р. на
«стягнення» з УПФУ в Шевченківському
районі на користь ОСОБА_2 пенсії за
віком відповідно до ст. 49,50,54 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність з
моменту звернення, тобто з 23.12.2009р., у
розмірі 60412,38 грн.

В судовому засіданні старший державний
виконавець Саінчук Є.В. подання
підтримав і просив його задовольнити,
посилаючись на викладене в поданні.

По суті подання пояснив, що він не
здійснював заходи, визначені ст. 75 ЗУ
«Про виконавче провадження», на
випадок невиконання боржником вимог
без поважних причин, а саме не накладав
на боржника штраф відповідно до статті
89 цього Закону і не звертався в
правоохоронні органи з поданням про
порушення кримінальної справи
відносно осіб винних у невиконанні
судового рішення.

Таку свою бездіяльність обґрунтовує
листами виконуючого обов'язки голови
Державної Виконавчої Служби України
Герасимюка М.В. від 14.10.2013 р. № 13-02-26-3117/34
та заступника міністра Юстиції України
- керівника апарату Ю.Іващенка від
04.10.2013 р. № 6.1-20/2380, згідно яких у разі,
якщо рішення суду, відповідно до якого
державний орган зобов'язаний здійснити
перерахунок та виплатити кошти, не
виконано боржником в частині виплати
коштів у зв'язку з відсутністю
відповідного бюджетного фінансування,
наведене є поважною причиною
невиконання рішення суду і для
застосування штрафів, передбачених ст.
89 ЗУ «Про виконавче провадження»,
підстав немає. Він визнає, що такі листи
носять рекомендаційний характер і не є
джерелом права, але є обов'язковими для
виконання усіма підрозділами ДВС.

Стягувач ОСОБА_2 подання державного
виконавця підтримав і просив його
задовольнити. Однак, вважає невиплату
боржником нарахованої пенсії
незаконною, посилаючись на рішення
Європейського суду від 08.11.2005 р. по
справі «Кечко проти України», згідно
якого органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів та
бюджетних асигнувань, як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Представник боржника Везденко Д.С.
просив відмовити в задоволенні подання
державного виконавця, посилаючись на
те, що на його думку, підставою
застосування ч.1 ч.2 ст. 263 КАС України, є
обставини, що перешкоджають належним
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі, ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.

Обґрунтовуючи вимоги подання про
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення у даній
справі відділ державної виконавчої
служби просить фактично змінити
предмет позову на стадії виконання
рішення, що не передбачено нормами
діючого законодавства.

Зміна способу або порядку виконання
може мати місце у заміні одного заходу
примусового виконання судового
рішення іншим.

З викладеного у поданні управління не
вбачає обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення. Виконання
постанови суду можливе без зміни
способу та порядку виконання судового
рішення.

Управління вважає, що подання не
підлягає задоволенню, оскільки суд,
здійснюючи зміну порядку чи способу
виконання рішення, не змінює змісту
судового рішення та не змінює спосіб
захисту порушеного права, обраний
судом при вирішенні справи. А в разі
задоволення подання фактично буде
змінений зміст судового рішення, що є
порушенням процесуального права.

Крім того, під порядком виконання
рішення слід розуміти законодавчу
послідовність і зміст виконавчих дій
державним виконавцем, а також права і
обов'язки суб'єктів виконавчого
провадження під час їх вчинення.

Під зміною способу та порядку
виконання рішення слід розуміти
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленим судом.

Тобто, суд за наявності обґрунтованих
підстав та належних доказів, може
змінити спосіб та порядок виконання
рішення суду.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» - цей Закон регулює відносини,
що виникають у зв'язку з обов'язком
держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України; з необхідністю
усунення причин порушення Україною
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод і протоколів до
неї; з впровадженням в українське
судочинство та адміністративну
практику європейських стандартів прав
людини; зі створенням передумов для
зменшення числа заяв до Європейського
суду з прав людини проти України.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» - суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію та
практику Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у
справі «Кечко проти України» було
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів та бюджетних асигнувань, як на
причину невиконання своїх зобов'язань.

Вважає, що заява про зміну способу і
порядку виконання постанови суду не
підлягає задоволенню, оскільки в разі
задоволення її вимог фактично буде
змінено по суті зміст резолютивної
частини постанови суду, що в свою чергу
є порушенням норм процесуального
права.

Суд, заслухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
вважає, що подання необґрунтоване і в
його задоволенні необхідно відмовити,
з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що постановою
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 15.03.2010 р. задоволено позов
ОСОБА_2 до по УПФУ в Шевченківському
районі м. Чернівці та зобов'язано УПФУ в
Шевченківському районі м. Чернівці
здійснити перерахунок та забезпечити
виплату ОСОБА_2 щомісячної пенсії за
віком відповідно до ст. 49,50,54 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність з
моменту звернення, тобто з 23.12.2009 р.
(а.с.27-28).

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2010 р. та
ухвалою Вищого Адміністративного суду
України від 21.06.2011 р. зазначена вище
постанова залишена без змін (а.с. 32-33,
54-56).

04.08.2011 р. ОСОБА_2 видано виконавчий лист
Шевченківського районного суду м.
Чернівці № 2-а-285/2010, яким зобов'язано
УПФУ в Шевченківському районі м.
Чернівці здійснити перерахунок та
забезпечити виплату ОСОБА_2 щомісячної
пенсії за віком відповідно до ст. 49,50,54
ЗУ «Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність з
моменту звернення, тобто з 23.12.2009 р. (а.с.
62).

15.08.2011 р. головним державним виконавцем
ВПВР УВС ГУЮ у Чернівецькій області
Олексюком О.І. винесена постанова про
відкриття виконавчого провадження та
направлена сторонам (стягувачу і
боржнику) для виконання та до відома
(а.с. 63).

26.12.2011 р. головним державним виконавцем
ВПВР УВС ГУЮ у Чернівецькій області
Олексюком О.І. винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження, зь
посиланням на розпорядження УПФУ в
Шевченківському районі м. Чернівці,
яким стягувачу нарахована пенсія у
відповідності до рішення суду (а.с. 64).

28.02.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до відділу
ПВР УВС ГУЮ у Чернівецькій області із
заявою про скасування постанови від
26.12.2011 р. про закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з тим, що рішення
суду в повному обсязі не виконано,
тобто відповідні виплати не проведені
(а.с. 66, 67).

12.03.2014 р. постановою начальника ВПВР УВС
ГУЮ у Чернівецькій області Дворського
В.В. скасовано постанову про закінчення
виконавчого провадження від 26.12.2011 р.
(а.с. 68).

12.03.2014 р. постановою старшого
державного виконавця ВПВР УВС ГУЮ у
Чернівецькій області Саінчука Є.В.
відновлено виконавчого провадження,
копію якої направлено сторонам
виконавчого провадження (а.с. 69).

В листі заступника начальника
Управління пенсійного фонду України у
м. Чернівцях Лакусти К.В. від 18.02.2014 р. №
18/Т-11, адресованого на ім'я ОСОБА_2,
зазначається, що джерелом фінансування
виплат на виконання судових рішень є
кошти державного бюджету, нараховані
суми мінімальної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірах, визначених
постановою суду за період з 23.12.2009 р.
будуть виплачені за умови відповідного
фінансування з Державного бюджету
України (а.с. 65).

Як вбачається з листа першого
заступника Управління пенсійного
фонду України у м. Чернівцях Джуравець
Т.В. від 21.03.2014 р. № 5028/08, адресованого
відділу ПВР УВС ГУЮ у Чернівецькій
області «щодо виконання виконавчого
листа по справі гр. ОСОБА_2», на
виконання постанови про відновлення
виконавчого провадження № 28140382 щодо
виконання виконавчого листа
Шевченківського районного суду м.
Чернівці за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківського районі м. Чернівці
(правонаступником якого є управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернівцях) «про перерахунок і виплату
пенсії по інвалідності», управлінням
проведено перерахунок пенсії, сума до
виплати становить - 60412,38 грн.

Але, Законами України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» та «Про
Державний бюджет України на 2013 рік» не
закладено видатки на здійснення виплат
згідно Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

За даними Міністерства соціальної
політики України ситуація з виконання
рішень судів є дуже складною. Чинним
законодавством не визначений механізм
розподілу коштів державного бюджету,
виділених на виконання рішень суду, та
черговість проведення цих виплат. За
відповідними роз'ясненнями
Міністерство звернулося до
Міністерств юстиції, Міністерства
фінансів України та Державної
казначейської служби України.

У зв'язку з вищезазначеним, просять
закінчити виконавче провадження по
даній справі (а.с. 72).

Згідно Рішення Європейського
(Страсбурзького) суду від 08.11.2005 р. по
справі «Кечко проти України» (Заява №
63134/00), «Суд не приймає аргумент Уряду
щодо бюджетних асигнувань, оскільки
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх
зобов'язань», тобто органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як причину
невиконання своїх зобов'язань.

Вказані листи боржника, суд
розцінює як відмову від виконання
судового рішення, з підстав
відсутності бюджетних асигнувань, що
суперечить практиці Європейського
суду з прав людини.

Глава 3 ЗУ «Про виконавче
провадження», визначає загальні умови
та порядок здійснення виконавчого
провадження.

Зокрема, статтею 32 цієї Глави
закону визначено, « 1. Заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням».

Глава 7 ЗУ «Про виконавче провадження»,
визначає порядок виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення.

Зокрема, статтею 75 цієї Глави
закону визначено, що « 1. Після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом,що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання зазначених
вимог без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і
виконання може бути проведено без
участі боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

3. У разі якщо виконати рішення
без участі боржника неможливо,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав».

З огляду на вище викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
«зобов'язання відповідача вчинити
певні дії» та «загальний порядок
здійснення виконавчого провадження» є
різними за своїм змістом, Законом «Про
виконавче провадження» встановлено
окремий порядок їх виконання, а відтак
вони є самостійними позовними
вимогами, не є тотожними і не можуть
бути підмінені шляхом зміни способу
виконання рішення.

Крім того, є необґрунтованими
посилання державного виконавця на
ст.ст. 2, 7 ЗУ «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», як на
підставу задоволення подання, оскільки
такі гарантії Держави щодо зміни
способу виконання стосуються рішень
судів про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є державний
орган, тоді як виконувана постанова
суду (виконавчий лист) носить
зобов'язальний характер щодо
нарахування і виплати щомісячної
пенсії за віком. При цьому, під терміном
«майно юридичних осіб» визначено -
об'єкти нерухомого майна та інші
основні засобів виробництва.

Суд також вважає безпідставними
посилання державного виконавця на лист
виконуючого обов'язки голови Державної
Виконавчої Служби України Герасимюка
М.В. від 14.10.2013 р. № 13-02-26-3117/34 та лист
заступника міністра Юстиції України -
керівника апарату Ю.Іващенка від 04.10.2013
р. № 6.1-20/2380, - як на підставу
бездіяльності, а саме: не накладається
на винних посадових осіб боржника
штрафу, встановленого ст. 89 ЗУ «Про
виконавче провадження» та не
проведення послідуючих виконавчих дій
в порядку ст. 75 ЗУ «Про виконавче
провадження», оскільки такі листи не є
нормою права, носять рекомендаційний
характер і суперечать вимогам Закону, а
саме ст. 75 ЗУ «Про виконавче
провадження» та Рішенню Європейського
(Страсбурзького) суду від 08.11.2005 р. по
справі «Кечко проти України».

У відповідності до вимог ст. 11 ЗУ «Про
виконавче провадження», « 1. Державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії».

Таким чином, державний виконавець
Саінчука Є.В., не вживши всіх,
передбачених Законом заходів
примусового виконання рішення і як
наслідок, - необґрунтовано звернувся до
суду з поданням про зміну способу та
порядку його виконання.

Згідно ст. 263 КАС України, « 1. За
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду».

Встановлені судом обставини повністю
підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні доказами.

Висновок суду ґрунтується на
поясненнях сторін та всіх наявних у
справі письмових матеріалах в
сукупності, які були досліджені в
судовому засіданні, і яким дана правова
оцінка.

Враховуючи вище викладене, слід
відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області Саінчука Євгена
Вячеславовича про зміну способу і
порядку виконання судового рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 15.03.2010 р. по примусовому
виконанню виконавчого листа
Шевченківського районного суду м.
Чернівці № 2-а-285/2010, виданого 04.08.2011 р.,
за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 32, 75 ЗУ «Про виконавче
провадження», ст.ст. 2, 7 ЗУ «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини»,
Рішенням Європейського
(Страсбурзького) суду від 08.11.2005 р. по
справі «Кечко проти України», ст. 263 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Чернівецькій області Саінчука Євгена
Вячеславовича про зміну способу і
порядку виконання судового рішення
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 15.03.2010 р. по примусовому
виконанню виконавчого листа
Шевченківського районного суду м.
Чернівці № 2-а-285/2010, виданого 04.08.2011 р.,
за безпідставністю.

На ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м.
Чернівців протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Якщо ухвалу
постановлено без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали суду.

СУДДЯ
С.О. Волошин