Справа № 2а-125/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа № 9104/24195/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Макарика В.Я., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова на
постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 08 лютого 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату державної та додаткової
пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 15.12.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Шевченківському районі м.
Львова в якому просив визнати
неправомірною відмову відповідача в
перерахунку пенсії по інвалідності у
відповідності до ст. 50, п. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи із розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, зобов'язати останнього
провести перерахунок пенсії по
інвалідності з 23.07.2010 року згідно ст. 50,
п. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з розрахунку шести
прожиткових мінімумів для
непрацездатних громадян з подальшим
перерахунком її відповідності зі
змінами діючого законодавства та
встановленням нових розмірів
прожиткових мінімумів для
непрацездатних громадян, а також
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю розрахунку шести
прожиткових мінімумів для
непрацездатних громадян з подальшим
перерахунком її відповідності зі
змінами діючого законодавства та
встановленням нових розмірів
прожиткових мінімумів для
непрацездатних громадян, а також
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах 50%
мінімальної пенсії за віком.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 08 лютого 2011 року
позов задоволено частково, визнано
незаконною бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова щодо
перерахунку пенсії по інвалідності
згідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату державної та
додаткової пенсії позивачу відповідно
до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч 1. ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» за період з
23.07.2010 року по 31.12.2010 року включно, з
01.01.2011 року по 08.02.2011 року включно, в
решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції зазначив, що пенсія
позивачу призначена не за Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а за
іншим спеціальним законом, а саме за
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян,які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відповідно до ст. ст. 50, 54,
якими передбачено, що порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України. Відповідно до ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції Закону, що діяв до 01.01.2008 р.) в
усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів III групи інвалідності, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 6 мінімальних пенсій за
віком. Обчислення пенсій відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням
розрахункової величини мінімального
розміру пенсії за віком 19 грн. 91 коп.
здійснювалось до 01.01.2008 р.

Мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений частиною першою ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом. Тому зазначений мінімальний
розмір пенсії за віком не може
застосовуватися для обчислення
розміру пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії, передбачених ст. ст.
49, 51, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Також апелянт зазначає, що обчислення
пенсії позивачу здійснюється згідно з
постановами Кабінету Міністрів
України № 530 від 28.05.2008 р. та №654 від
16.07.2008 р., та Закону України «Про
встановлення прожиткового мінімуму та
мінімальної заробітної плати» від
20.10.2009 року та Закону України «Про
державний бюджет на 2010 рік» а саме: п. 4
постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28.05.2008 р. установлено, що особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що належать
1 до категорії - інвалідам III групи
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачується у розмірі 15 %
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність (573 грн. х 15% =
85,95 грн.) від 01.12.2009 року; (695 грн. х 15% = 104,25)
з 01.01.2010 року;( 706 грн. х 15% = 105,9) з 01.04.2010
року; п. п. 2 п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України №654 від 16.07.2008 р. з 1
липня 2008 р. учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987-1990 роках та особам, евакуйованим у
1986 році із зони відчуження - інвалідам
III групи установлено доплату з тим, щоб
їх пенсії (без урахування надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, пенсій за особливі
заслуги перед Україною, сум індексації
та інших доплат, встановлених
законодавством) досягали 760 грн.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи по
захворюванню, пов'язаному з роботами з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
категорії 1. На підставі ст. ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу призначена
державна та додаткова пенсія.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що
відповідно до вимог ч.4 ст.54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в усіх випадках розмір пенсії для
інвалідів III групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим шести
мінімальних пенсій за віком. Окрім
того, відповідно до вимог ч. 1 ст.50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до
категорії 1, що є інвалідами III групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком. Статтею 67 ч. 3 Закону вказаного
Закону (що визначає порядок підвищення
розміру доплат, пенсій і компенсацій,
передбачених цим Законом)
врегульовано, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до ст.54, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Судом першої інстанції правильно
вказано, що згідно із ст.71 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
не може призупинятися іншими законами,
крім законів про внесення змін до цього
Закон.

Крім того, суд першої інстанції
правильно врахував, що згідно ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок позивачу основної
державної пенсії відповідно до вимог ч.
4 ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до вимог ч.1 ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». Однак
задовольняючи позовні вимоги за період
з 23.07.2010 року по 31.12.2010 року включно, з
01.01.2011 року по 08.02.2011 року суд першої
інстанції не звернув увагу на ту
обставину, що позивач просив
задовольнити позовні вимоги надалі, а
відтак колегія суддів вважає, що
позовні вимоги щодо здійснення
перерахунку та виплати державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю слід задовольнити
починаючи з 23.07.2010 року до виникнення
обставин, з якими закон пов'язує
виникнення, зміну чи припинення
спірних правовідносин.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову суду
першої інстанції слід змінити, бо судом
по суті правильно вирішено справу,
однак помилково порушено норми
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст.
201, ст. 205, ст. 207, ст. 254 КАС України,
колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова
задовольнити частково. Змінити
постанову Шевченківського районного
суду м. Львова від 08 лютого 2011 року у
справі № 2а-125/11, виклавши її
резолютивну частину в такій редакції.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Львова щодо
перерахунку ОСОБА_1 державної та
додаткової пенсії згідно ст. 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Шевченківському районі
м. Львова перераховувати та
виплачувати ОСОБА_1, як особі,
віднесеній до категорії І, інваліду ІІІ
групи внаслідок Чорнобильської
катастрофи, державної пенсії в розмірі
6 мінімальних пенсій за віком згідно ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 23 липня 2010 року
до виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
В.Я. Макарик

Н.В. Ільчишин