Справа № 2а-4288/11/2218
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-4288/11/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Логінова С.М.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Мельник-Томенко Ж. М.

судді: Курко О. П. Сторчак В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому, ОСОБА_2 на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 21 квітня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому про стягнення
недоплаченої пенсії.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 21 квітня 2011 року позов
задоволено:

визнано дії Управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
неправомірними щодо невиплати
позивачу підвищення до пенсії як
дитині війни у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком за період з 21.09.2010 року
по 21.02.2011 року;

зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
нарахувати та виплатити позивачу
підвищення до пенсії передбачену ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" в розмірі 30% від
мінімальної пенсії за віком за період з
21.09.2010 року по 21.02.2011 року з урахуванням
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач та
позивач подали апеляційну скаргу, в
яких просять суд скасувати постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 21 квітня 2011
року та ухвалити нове рішення, яким
задоволити їх позовні вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі відсутності клопотань
усіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов повністю, з
наступних підстав.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2010 рік" збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідно
зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових
законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни", в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком.

Однак, суд апеляційної інстанції не
може погодитись із висновком
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області щодо наявності у
позивача права на захист порушених
прав за період з 21.09.2010 року по 21.02.2011
року, з огляду на таке.

Відповідно до ст.99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або
іншими законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала,
не знайде підстав для поновлення
строку.

Враховуючи вищезазначене, положення
ст.ст.99 - 102 КАС України, а також те, що
позивач звернувся з адміністративним
позовом до відповідача про стягнення
недоплаченої пенсії 21.02.2011 року,
колегія суддів приходить до висновку,
що права позивача підлягають захисту, в
межах заявлених позовних вимог, за
період з 21.08.2010 року по 21.02.2011року.

При цьому колегія суддів зазначає, що
оскільки правовою підставою для
звернення до адміністративного суду є
захист порушених прав, свобод чи
інтересів, то право на позов у особи
виникає лише після порушення
відповідачем її права, тобто захисту
підлягає вже порушене право, а не те,
яке може бути порушено у майбутньому і
щодо якого невідомо, буде воно порушено
чи ні.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Згідно п.3 ч.1 ст.198, ст.202 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції може
скасувати її та прийняти нову
постанову, з наступних підстав:
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

На підставі викладеного, колегія
суддів за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції вирішила скасувати її
та постановити нову постанову, з
підстав порушення судом першої
інстанції норм процесуального права, а
також у зв'язку з невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому, ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 21 квітня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому про перерахунок
пенсії, - скасувати.

Позовні вимоги за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008
року по 20.08.2010 року залишити без
розгляду.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
неправомірними щодо невиплати
позивачу підвищення до пенсії як
дитині війни у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком за період з 21.08.2010 року
по 21.02.2011 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
нарахувати та виплатити позивачу
підвищення до пенсії передбачену ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" в розмірі 30% від
мінімальної пенсії за віком за період з
21.08.2010 року по 21.02.2011 року з урахуванням
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 3,40 грн. (судовий збір),
які підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунку суб'єкта владних
повноважень - відповідача.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Курко О. П.

Сторчак В. Ю.