Справа № 722/1015/13-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 722/1015/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Унгурян С. В.
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Курко О. П.

судді: Білоус О.В. Совгира Д. І.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Сокирянського районного
суду Чернівецької області від 09
вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Сокирянському районі Чернівецької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Сокирянського
районного суду Чернівецької області з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Сокирянському районі
Чернівецької області про перерахунок
пенсії.

Постановою Сокирянського районного
суду Чернівецької області області від
09 вересня 2013року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивачка подала
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати та ухвалити нову постанову
про задоволення позову в повному
обсязі. В апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи, що
призвело до неправильного її
вирішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка належить до соціальної
категорії громадян «діти війни» в
розумінні ст. 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», а
відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» особам,
що належать до соціальної категорії
громадян «діти війни», з 01 січня 2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої мінімальна
пенсія за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України «Про Державний бюджет України»
на відповідний рік.

06 грудня 2012 року Верховною Радою
України прийнято Закон України №5515-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік», та частиною 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» установлено,
що у 2013 році норми і положення ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік.

В даних правовідносинах норми законів,
що мають однакову юридичну силу,
містять суперечності, у зв'язку із чим
виник спір, оскільки позивач вважає, що
застосуванню підлягає Закон України
«Про соціальний захист дітей війни», а
відповідач вважає, що застосуванню
підлягає Закон України про Державний
бюджет України на відповідний рік та
постанова КМ України «Про підвищення
рівня соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» №1381 від 28
грудня 2011 року.

Вирішуючи питання яка з однопредметних
законодавчих норм однакової юридичної
сили, що не визнані неконституційними в
установленому порядку, підлягає
застосуванню для розв'язання спорів
зазначеної категорії, перевагу слід
надавати тій із них, що прийнята
пізніше. У даному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 06
грудня 2012 року №5515-VI.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України «Про підвищення рівня
соціального захисту найбільш
вразливих верств населення» №1381 від 28
грудня 2011 року, установлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» і «;Про жертви нацистських
переслідувань») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення, встановлене
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
провадиться у розмірі 7 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином, враховуючи досліджені
судом обставини, колегія суддів вважає,
що позивачка отримує надбавку до
пенсії, передбачену ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», в
розмірах, які нараховуються та
виплачуються відповідачем, відповідно
до Закону України про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив
оскаржуване рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а тому
підстави для його скасування або зміни
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, -залишити
без задоволення, а постанову
Сокирянського районного суду
Чернівецької області від 09 вересня 2013
року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Білоус О.В.

Совгира Д. І.