Справа № 2а/0570/15782/2012
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2012-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
час прийняття постанови: 12:05
Донецький окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді Лазарєва В.В.
при секретарі Бобирь Г.Г.
представника позивача Чванової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк-52, вул. 50 Гвардійської дивізії,
17, адміністративну справу за позовом
Донецького міського центру зайнятості
- робочого органу виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття до ОСОБА_2 про
стягнення суми незаконно отриманої
допомоги по безробіттю у розмірі 255,62
Донецький міський центр зайнятості -
робочий орган виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю за період з 25.10.2005 р. по 04.01.2006
р. у розмірі 255,62 грн. та за період з
16.06.2011 р. по 13.07.2011 р. у розмірі 1 225,22 грн.
В обґрунтування позову позивач вказав,
що до центру зайнятості у 2005 та 2011 рр.
звертався ОСОБА_2 з метою пошуку роботи.
Згідно заяв останнього йому був
присвоєний статус безробітного та
призначена допомога по безробіттю.
Проте, в ході перевірки даних було
встановлено, що під час перебування на
обліку у центрі зайнятості ОСОБА_2
працював у ТОВ «ІЛІАС» та отримував
дохід. Отже, за результатами
розслідування позивачем було прийнято
рішення про повернення відповідачем
допомоги по безробіттю на суму у
розмірі 1 480,84 грн. за період з 25.10.2005 р. по
04.01.2006 р. та з 16.06.2011 р. по 13.07.2011 р.

В судовому засіданні представник
позивача надав письмову заяву про
зменшення позовних вимог на суму 1 225,22
грн. Таким чином, позивач просив
стягнути з ОСОБА_2 незаконно отриману
допомогу по безробіттю за період з
25.10.2005 р. по 04.01.2006 р. у розмірі 255,62 грн.

Відповідачу надсилалась копія ухвали
про відкриття провадження від 03.12.2012 р.
разом з судовою повісткою, але конверт
повернувся з відміткою «за закінченням
терміну зберігання». Згідно із ч. 11 ст. 35
КАС України розписку про одержання
повістки (повістку у разі неможливості
вручити її адресату чи відмови
адресата її одержати) належить негайно
повернути до адміністративного суду. У
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином. За таких
обставин, суд приходить до висновку, що
відповідач був належним чином
повідомлений про розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх
сукупності, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 звернувся до Донецького
міського центру зайнятості з метою
пошуку роботи.

Згідно із заявою відповідача від 27.07.2005
р. (а.с. 7), він просив надати йому статус
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю, відповідно до Законів
України «Про зайнятість населення» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Також, ОСОБА_2 зазначив, що на час
подання заяви він не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
пенсію не отримує.

З 27.07.2005 р. йому було присвоєно статус
безробітного, що підтверджується
даними витягу із наказів від 27.07.2015 року
(а.с. 26). та розпочата виплата
матеріального забезпечення на випадок
безробіття.

Як вбачається з витягу із наказів від
11.01.2006 року (а.с. 26), відповідач був
знятий з обліку центру зайнятості з
05.06.2006 року у зв'язку з
працевлаштуванням безробітного
відповідно до пп. «а» п.44 «Положення про
реєстрацію, перереєстрацію та ведення
обліку громадян, що шукають роботу, і
безробітних, виплати допомоги по
безробіттю, а також умови подання
матеріальної допомоги в період
професійної підготовки,
перепідготовки та підвищення
кваліфікації».

Згідно бухгалтерської довідки
Донецького міського центру зайнятості
за період з 25.10.2005 р. по 04.01.2006 р. ОСОБА_2
було виплачено матеріальне
забезпечення у розмірі 255,62 грн. (а.с.11).

Підпунктом 1 частини 2 статті 36
Закону України «Про
загальнообов'язкове держане
страхування на випадок безробіття»
передбачено, що застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 12 Закону України
«Про загальнообов'язкове держане
страхування на випадок безробіття»
Виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи, в тому числі контролюють
правильність витрат за страхуванням на
випадок безробіття, проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральними органами виконавчої
влади у сфері праці та соціальної
політики, державної податкової
політики, Пенсійним фондом України за
погодженням з правлінням Фонду.

27.07.2012 року Донецький міським центром
зайнятості було складено акт
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним № 182д згідно
якого ОСОБА_2 в період перебування на
обліку як безробітний працював на
товаристві з обмеженою
відповідальність «ІЛІАС», про що не
повідомив службу зайнятості, чим
порушив вимоги п.п. 2,3 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2
працював на товаристві з обмеженою
відповідальністю «ІЛІАС» з 12.05.2004 року
по 31.08.2009 року на посаді адміністратора
з економічних питань (а.с.27).

Відповідно до п. а ч. 3 ст. 1 Закону
України «Про зайнятість населення», в
Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах: працюючі по найму на умовах
повного або неповного робочого дня
(тижня) на підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та іноземних
організаціях в Україні і за кордоном у
фізичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» № 804-XII від 01
березня 1991 року (із змінами, внесеними
згідно із Законом України «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо реалізації інвалідами
права на трудову зайнятість» від 23.02.2006,
№ 3483-IV) безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно п. 4 ч. 5 ст. 31 Закону України
«Про загальнообов'язкове держане
страхування на випадок безробіття»
тривалість виплати допомоги по
безробіттю, матеріальної допомоги у
період професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації скорочується на строк до
90 календарних днів у разі: звільнення з
останнього місця роботи за власним
бажанням без поважних причин або за
угодою сторін (на 90 календарних днів);
звільнення з останнього місця роботи з
підстав, передбачених статтею 37,
пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45
Кодексу законів про працю України (на 90
календарних днів); приховування
відомостей про працевлаштування на
тимчасову роботу (у тому числі за
межами України) або здійснення іншої
діяльності за винагороду в період
одержання допомоги по безробіттю;
порушення умов і строку реєстрації та
перереєстрації як безробітного, а
також недотримання рекомендацій щодо
сприяння працевлаштуванню;
перереєстрації безробітного, який був
знятий з обліку за невідвідування
державної служби зайнятості більше 30
календарних днів без поважних причин
та не сприяв своєму працевлаштуванню;
припинення без поважних причин
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості.

Як вбачається із матеріалів справи,
сума незаконно отриманої допомоги по
безробіттю ОСОБА_2 за період з 25.10.2005 р.
по 04.01.2006 р. становить 255,62 грн., що
підтверджується актом розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення №
182д від 27.07.2012 року (а.с. 10) , листом
Донецького міського центру зайнятості
від 14.08.2012 р. № 08-09/1682 (а.с.14-15) та
бухгалтерською довідкою Донецького
міського центру зайнятості (а.с. 11).

Донецьким міським центром зайнятості
було направлено відповідачу лист від
14.08.2012 р. № 08-09/1682 з вимогою сплати
витрат на виплату допомоги по
безробіттю у розмірі 1 480,84 грн. (а.с.14-15).

Пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» передбачено, що
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 вказаної статті
Закону, сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6.14. Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000 р. N
307 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14 грудня 2000 р. за
N 915/5136, якщо безробітний відмовився
добровільно повернути зазначені кошти,
то питання щодо їх повернення
вирішується у судовому порядку.

На час розгляду справи сума
безпідставно отриманої допомоги по
безробіттю за період з 25.10.2005 р. по 04.01.2006
р. у розмірі 255,62 грн. відповідачем не
сплачена.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі та з
відповідача підлягає стягненню
незаконно отримана сума допомоги по
безробіттю.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 8 - 11, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Донецького
міського центру зайнятості - робочого
органу виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття до ОСОБА_2 про стягнення
суми незаконно отриманої допомоги по
безробіттю у розмірі 255,62 грн., -
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Донецького міського центру зайнятості
- робочого органу виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
суму незаконно виплаченої допомоги по
безробіттю у розмірі 255(двісті
п'ятдесят п'ять) грн. 62 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 26 грудня 2012 року.

Постанова виготовлена у повному обсязі
27 грудня 2012 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Лазарєв В.В.