Справа № 804/4441/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 травня 2014 р. Справа № 804/4441/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, у якому просить:

визнати протиправними дії Управління
Пенсійного Фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, щодо відмови
провести ОСОБА_2 перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01.12.2013 року;

зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська здійснити
перерахунок з 01.12.2013 року по теперішній
час та виплатити ОСОБА_2 довічне
грошове утримання судді у відставці у
розмірі 90 відсотків від заробітної
плати працюючого судді відповідно до
довідки Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
06.03.2014 року № 05-44/15 без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що, починаючи з 01.12.2013
р., вона повинна отримувати щомісячне
довічне грошове утримання, яке
звільнено від сплати податку, у розмірі
90 відсотків від заробітної плати
працюючого судді, що складається з
посадового окладу, з урахуванням
коефіцієнту для судді апеляційного
суду, доплат за вислугу років,
перебування на адміністративній
посаді, науковий ступень, та роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці, яке становить 22 307, 67 грн. У
зв'язку зі зміною заробітної плати
працюючих суддів ОСОБА_2 була
направлена довідка Дніпропетровського
апеляційного господарського суду для
збільшення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.
Так, всупереч положенням
законодавства, відповідач відмовив
позивачу у здійсненні перерахунку
розміру щомісячного грошового
утримання судді , у зв'язку зі зміною
заробітної плати працюючого судді.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
- кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем заперечень до суду не
надано.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне.

Постановою Верховної Ради України від
02.12.2010 року № 2768-УІ та наказом
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 21.12.2010 року №
145-К1 позивача звільнено з посади судді
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду у зв'язку із
поданням заяви про відставку, та
призначено щомісячне довічне грошове
утримання у розмірі 90 відсотків від
заробітної плати.

Згідно Довідки Дніпропетровського
апеляційного господарського суду №
05-44/15 від 06.03.2014 р., заробітна плата
ОСОБА_2, яка враховується при
призначенні (перерахунку) щомісячного
довічного грошового утримання суддям
у відставці становить 24 786, 30 грн.

Після виходу у відставку ОСОБА_2
отримує щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці в розмірі 90
% заробітної плати працюючого судді
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Після ведення в дію з 01.01.2012 року ст.129
Закону України "Про судоустрій та
статус суддів" від 07.07.2010 року щодо
збільшення розміру суддівської
винагороди, позивач звернулась до
відповідача з заявою про перерахунок
довічного грошового утримання.

Листом від 27.03.2014 року №723/10/20
Управління Пенсійного фонду України у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська відмовлено в
задоволенні зазначеної заяви, оскільки
ч. 4 ст. 138 Закону України "Про судоустрій
та статус суддів", який набрав чинності
з 30.07.2010 року, передбачено перерахунок
довічного грошового утримання лише
суддям Конституційного Суду України.

У ч.1 ст. 126 Конституції України
закріплено положення, згідно з яким
незалежність і недоторканість суддів
гарантується Конституцією і законами
України.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
статті 126 Конституції України, є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту,
до яких, зокрема, відноситься і
щомісячне довічне грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07.07 2010
року.

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою незалежність
судді забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Положенням Європейської хартії про
закон про статус суддів від 11 липня 1998
року передбачає, що судді, які досягли
встановленого законом віку для виходу
на пенсію з посади судді та, які
виконували професійні обов'язки судді
протягом визначеного строку, повинні
отримувати виплати після виходу на
пенсію, рівень яких має бути якомога
ближчим до рівня їх останньої
заробітної плати на посаді судді (пункт
6.4).

Згідно зі ст. 129 Закону України від 07
липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і
статус суддів" суддівська винагорода
регулюється цим Законом, Законом
України "Про Конституційний Суд
України" та не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно положень ст. 129 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" N 2453-VI
від 07.07.2010р.,суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за: вислугу років, перебування
на адміністративній посаді в суді ,
науковий ступінь; роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці. Посадовий оклад судді
місцевого суду встановлюється у
розмірі 15 мінімальних заробітних плат,
визначених законом, що запроваджується
поетапно: з 1 січня 2011 року - 6
мінімальних заробітних плат, з 1 січня
2012 року - 8 мінімальних заробітних плат,
з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат, з 1 січня 2014 року - 12
мінімальних заробітних плат; з 1 січня
2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.

Посадові оклади інших суддів
установлюються пропорційно до
посадового окладу судді місцевого суду
з коефіцієнтом: судді апеляційного
суду - 1.1; судді вищого спеціалізованого
суду - 1,2; судді Верховного Суду
України, судді Конституційного Суду
України - 1,3 (ч. 4 ст. 129 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" N 2453-VI
від 07.07.2010р.).

У відповідності до ч. 5 ст. 129 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" N 2453-VI від 07.07.2010р., суддям
виплачується щомісячна доплата за
вислугу років у розмірі за наявності
стажу роботи до 5 років - 15 відсотків,
більше 5 років - 20 відсотків, більше 10
років -30 відсотків, більше 15 років - 40
відсотків, більше 20 років - 50 відсотків,
більше 25 років - 60 відсотків, більше 30
років -70відсотків, більше 35 років - 80
відсотків посадового окладу.

Відповідно до абз. 6 п 1 розділу XII
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про судоустрій і статус суддів" -
стаття 129 цього Закону вводиться в дію з
1 січня 2012 року.

У п. 11 розділу XIII "Перехідні положення"
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" вказано, що судді, призначені чи
обрані на посаду до набрання чинності
цим Законом, зберігають визначення
стажу роботи на посаді судді
відповідно до законодавства, що діяло
на день набрання чинності цим Законом.
Таким нормативно-правовим актом є
Закон України "Про статус суддів".

Щомісячне довічне грошове утримання в
зв'язку з виходом у відставку позивачу
призначено за правилами ч.4 ст.43 Закону
України " Про статус суддів" від 15.12.1992
року в розмірі 90 відсотків заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді.

Враховуючи абзац 3 пункту 1 Постанови
Верхової Ради України "Про порядок
введения в дію Закону України "Про
статус суддів" щомісячне довічне
грошове утримання суддям у відставці
виплачується в суді за останнім місцем
роботи або. за їх вибором, у суді за
місцем їх проживання. В разі зміни
заробітної плати суддів розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді який працює на
відповідній посаді.

Пунктом 63 розділу II Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008рік рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" абз.3 п. 1
Постанови Верхової Ради України "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про статус суддів" виключено.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 у справі № 10-рп/2008
положення пункту 63 Розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" визнані
такими, що не відповідають Конституції
України.

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, з моменту ухвалення рішення
Конституційним Судом України від 22.05.2008
р. відновлено право на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до Закону України
"Про статус суддів" та Постанови
Верхової Ради України "Про порядок
введення в дію Закону України "Про
статус суддів".

30.07.2010 року набрав чинності Закон
України "Про судоустрій і статус
суддів", крім статей зазначених в
розділі XII "Прикінцеві положення" цього
Закону.

Відповідно до п.1 розділу XII "Прикінцеві
положення" Закон України "Про
судоустрій і статус суддів" статті 129 та
130 цього Закону щодо суддівської
винагороди та допомоги на оздоровлення
вводяться в дію з 1 січня 2012 року.

Одночасно підпунктом 1 пункту 2 розділу
XII "Прикінцеві положення" Закону
України"Про судоустрій і статус суддів"
в редакції із змінами, внесеними згідно
із Законом України № 2856-УІ від 23.12.2010,
визнано таким, що втратив чинність
Закон України "Про статус суддів", крім
статті 43, частин п'ятої - тринадцятої
статті 44, які втрачають чинність з 1
січня 2012 року.

За правилами п.1 1 розділу XIII "Перехідні
положення" Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" судді,
призначені чи обрані на посаду до
набрання чинності цим Законом,
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяло на день
набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
щомісячне, довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Відповідно до ст. 129 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суддівська
винагорода складається з посадового
окладу та доплат за вислугу років,
перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Із змісту вказаних норм вбачається, що
розмір виплачуваного щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці безпосередньо пов'язаний із
розміром суддівської винагороди
працюючого на відповідній посаді
судді, що зумовлює проведення
перерахунку довічного грошового,
утримання судді у відставці при зміні
розміру суддівської винагороди
працюючого судді.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
частині першій статті 126 Конституції
України, є надання суддям за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту (заробітна плата, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання
тощо), надання їм у майбутньому статусу
судді у відставці, право якого на
пенсійне та щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією незалежності
працюючих суддів. Щомісячне довічне
грошове утримання судді у
встановленому розмірі спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня. Умови і порядок
виплати цього утримання встановленого
Законом України "Про статус суддів".
Така правова позиція викладена в
Рішенні Конституційного суду України
від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа
про рівність пенсії і щомісячного
довічного грошового утримання).

Так, Конституційний Суд Україні
наголошує, що стаття 22 Конституції
України встановила, що при прийнятті
нових законів або внесення змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Як зазначив Конституційний Суд України
у мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 р. № 18рп/2011, щомісячне довічне
грошове утримання судді є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу.
Правова природа щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та щомісячного грошового утримання
працюючого судді є однаковою, а самі ці
поняття -однорідними та
взаємопов'язаними.

Рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року по справі № 1-2/2013
передбачено наступне :

«Керуючись частиною другою статті 70
Закону України "Про Конституційний Суд
України", відповідно до якої у разі
необхідності Конституційний Суд
України може визначити у своєму
рішенні, висновку порядок і строки їх
виконання, а також покласти на
відповідні державні органи обов'язки
щодо забезпечення виконання рішення,
додержання висновку, Конституційний
Суд України вважає за необхідне
вказати такий порядок виконання цього
рішення.

Підлягають застосуванню частини перша,
друга статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" у редакції
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" N 3668-VI
від 08.07.2011 р. як такі, що не суперечать
Конституції України;

Частина третя статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» № 2453 у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», яка
суперечить Конституції України, не
підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» в редакції до змін,
внесених Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», а
саме:

«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Перше, друге, трете речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» у
редакції Закону України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи", що
суперечать Конституції України, не
підлягають застосуванню як: такі, що
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення».

Таким чином, у даних правовідносинах
підлягають застосуванню перше та
четверте речення частини п'ятої статті
138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» (в редакції до змін,
внесених Законом України "Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи"):
"Пенсія або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку. Довічне грошове утримання
суддям виплачується органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
надано визначення суб'єктів владних
повноважень, до яких належать орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їх посадова чи
службова особа, інший субєкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Стаття 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного Фонду України в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, щодо відмови
провести ОСОБА_2 перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01.12.2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська здійснити
перерахунок з 01.12.2013 року та виплатити
ОСОБА_2 довічне грошове утримання судді
у відставці у розмірі 90 відсотків від
заробітної плати працюючого судді
відповідно до довідки
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014 року №
05-44/15 без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1) судові
витрати у розмірі 74, 54 грн. (сімдесят
чотири гривні п'ятдесят чотири
копійки).

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А.
Барановський