Справа № 804/2463/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 р. Справа № 804/2463/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Турової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Шабанова Д.В.

представника відповідача:
Мотрончука А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу

за позовом Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

до Державного підприємства «Хлібна
база №73» Державного комітету України з
державного матеріального резерву,

третя особа: Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області

про стягнення заборгованості по
бюджетній позичці та пені, -

в с т а н о в и в :

Нікопольська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулася
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Державного підприємства «Хлібна база
№73» Державного комітету України з
державного матеріального резерву,
третя особа: Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області, в
якому просила стягнути заборгованість
відповідача з бюджетної позички та
пені у загальному розмірі 919744,78грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначалося, що позивачем від
Управління Державної казначейської
служби України у Нікопольському районі
Дніпропетровської області були
отримані подання №2, №3 та №4 від
25.05.2010р. про застосування фінансових
(штрафних) санкцій за несвоєчасне
повернення бюджетної позички, наданої
Державному підприємству «Хлібна база
№73» Державного комітету України з
державного матеріального резерву як
заготівельному підприємству на
закупівлю продовольчого зерна та
сортового насіння за державним
замовленням (контрактом) 1995-1997р.р.
Вказані подання були сформовані та
направлені контролюючому органу на
виконання приписів постанови Кабінету
Міністрів України від 04 лютого 1997 року
№ 124 «Про задоволення державних потреб
у зерні в 1997 році»; постанови Кабінету
Міністрів України від 12 березня 1996 року
№ 323 «Про задоволення державних потреб
у сільськогосподарській продукції на
1996 рік» та постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.1995 року №370
«Про стан підготовки до збиральних
робіт і формування державного
контракту на закупівлю зерна у 1995
році». При цьому означеними Порядками
встановлено, що повернення бюджетної
позички, наданої на закупівлю
сільськогосподарської продукції за
державним замовленням, здійснюється
саме заготівельними підприємствами і
організаціями. Крім того, Управлінням
Державної казначейської служби
України у Нікопольському районі
Дніпропетровської області були
направлені контролюючому органу
подання №9, №10 та №11 від 08.04.2010р. про
вжиття заходів щодо стягнення пені по
простроченій заборгованості ДП
«Хлібна база №73» Державного комітету
України з державного матеріального
резерву по поверненню бюджетної
позички, наданої йому на закупівлю
сільськогосподарської продукції за
державним замовленням (контрактом)
1995-1997р.р. Вказані подання були
сформовані та направлені
контролюючому органу на виконання
приписів постанови Кабінету Міністрів
України від 02.03.2011р. №174 «Про питання
обліку заборгованості, в тому числі
простроченої, перед державою за
кредитами, залученими державою або під
державні гарантії, бюджетними
позичками/фінансовою допомогою,
наданими Міністерством фінансів у
1993-1998 роках, нарахування пені та
списання безнадійної заборгованості»,
якою затверджено відповідний Порядок
такого обліку. При цьому вказаним
Порядком встановлено, що подання
територіального органу державного
казначейства про вжиття заходів щодо
стягнення простроченої заборгованості
з бюджетної позички є підставою для
стягнення такої заборгованості.
Позовна давність до вимоги щодо
погашення такої заборгованості перед
державою не застосовується.

Позивач про час, дату та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, проте у судове засідання його
представник не з'явився, але надав
клопотання про розгляд справи за його
відсутності в порядку письмового
провадження та просив задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач пред'явлений позов не
визнав, подав на нього письмові
заперечення, в яких просив повністю
відмовити у його задоволенні,
посилаючись на те, що позивачем не
надано жодного документу, який би
дійсно підтверджував, що протягом 1995-1997
років між ДП «Хлібна база №73»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву та
Управлінням Державної казначейської
служби України у Нікопольському районі
Дніпропетровської області укладалися
відповідні договори та контракти щодо
надання бюджетної позички, а також не
надано документи бухгалтерської
звітності, які підтверджують отримання
бюджетної позички у відповідному
періоді. Крім того, ДП «Хлібна база №73»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву є
неналежним відповідачем у даній
справі, оскільки бюджетна позичка, яку
просить стягнути позивач, була надана у
1995-1997 роках Державній акціонерній
компанії «Хліб України». При цьому, ДП
«Хлібна база №73» було створено лише у
1999 році у системі Державного резерву
України на базі державного майна
(елеватора) на підставі розпорядження
Кабінету Міністрів України №985-р від
30.11.1998р., згідно якого передача прав та
зобов'язань ДАК «Хліб України» за
контрактами (договорами) цієї компанії
до Державного резерву України і його
підпорядкованих підприємств не
передбачалось. Також провадження у цій
справі не підлягає розгляду у порядку
адміністративного судочинства,
оскільки її належить вирішувати в
порядку господарського судочинства,
враховуючи те, що угоди про надання
бюджетних позичок є
приватногосподарськими і спір, який з
них випливає, за своєю природою не є
публічно-правовим, тому що відносини
між сторонами регулюються цивільним
законодавством і не засновані на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні, здійсненні
управлінських чи контрольних функцій
однією стороною стосовно іншої.

Представник відповідача у судовому
засіданні також заперечував проти
задоволення пред'явленого позову,
посилаючись на доводи, викладені у
письмових запереченнях на нього.

Третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача, було надано письмові
пояснення до позову, в яких
зазначалося, що підставою для
направлення позивачу подання №2, №3 та
№4 від 25.05.2010р. про застосування
фінансових (штрафних) санкцій за
несвоєчасне повернення бюджетної
позички та подання №9, №10 та №11 від
08.04.2010р. про вжиття заходів щодо
стягнення пені по простроченій
заборгованості ДП «Хлібна база №73»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву по
поверненню бюджетної позички була
фактична наявність такої
заборгованості. Так, фінансування
закупівлі за державним замовленням
продовольчого зерна та сортового
насіння зернових культур було
здійснено шляхом надання бюджетної
позички заготівельним підприємствам
ДАК «Хліб України» через органи
Державного казначейства в порядку,
визначеному Мінфіном,
Мінсільгосппродом і ДАК «Хліб
України». Грошові аванси надавалися
товаровиробникам для придбання
матеріально-технічних ресурсів, оплати
послуг ремонтних підприємств шляхом
оплати рахунків сільськогосподарських
товаровиробників та погашення інших
витрат, пов'язаних з виробництвом
продовольчого зерна і сортового
насіння зернових культур, шляхом
перерахування коштів на спеціальний
рахунок «Урожай-97», відкритий в
установах банків. Відділення
Державного казначейства України в
районах уклали договори із
заготівельними підприємствами та
сільськогосподарськими
товаровиробниками про надання
бюджетної позички для авансування
закупівлі продовольчого зерна і
сортового насіння за державним
замовленням на всю суму належного
господарству грошового авансу.
Договори про надання бюджетної позички
укладалися для остаточних розрахунків
за продовольче зерно і сортове насіння,
закуплене за держзамовленням,
укладалися між відділеннями
Державного казначейства в районі і
заготівельними підприємствами. У
даному випадку вказаний договір було
укладено між ДП «Хлібна база №73»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву та
Відділенням Державного казначейства
України у Нікопольському районі
Дніпропетровської області,
правонаступником якого є Управління
Державної казначейської служби
України у Нікопольському районі
Дніпропетровської області. Відповідач
не виконав умов договору по поверненню
бюджетної позички, а тому її стягнення
з урахуванням нарахованої пені є таким,
що ґрунтується на законних підставах.
При цьому, у відповідності до вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 02.03.2011р. №174 «Про питання обліку
заборгованості, в тому числі
простроченої, перед державою за
кредитами, залученими державою або під
державні гарантії, бюджетними
позичками/фінансовою допомогою,
наданими Міністерством фінансів у
1993-1998 роках, нарахування пені та
списання безнадійної заборгованості»
сума пені, яка була нарахована
відповідачу за невиконання умов
договору, була перерахована та
зменшена.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача, також у
судове засідання з розгляду справи не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, надав клопотання про
розгляд справи за його відсутності в
порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та надані сторонами докази,
проаналізувавши зміст норм
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
суд приходить до висновку, що
пред'явлений адміністративний позов
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, її
вимоги ґрунтується на тому, що за
відповідачем обліковується
заборгованість по бюджетній позичці,
яка надавалась сільськогосподарським
товаровиробникам у 1995 - 1997 роках.

Зазначені правовідносини врегульовані
постановою Кабінету Міністрів "Про
стан підготовки до збиральних робіт і
формування державного контракту на
закупівлю зерна у 1995 році" від 31.05.95р. N
370, постановою Кабінету Міністрів
України від 12.03.96р. N 323 "Про задоволення
державних потреб у
сільськогосподарській продукції на 1996
рік" та постановою Кабінету Міністрів
України від 04.02.97р. N 124 "Про задоволення
державних потреб у зерні в 1997 році".

З метою виконання зазначених постанов
були затверджені відповідні Порядки, а
саме: спільним наказом Міністерства
фінансів України, Міністерства
економіки України, Міністерства
сільського господарства і
продовольства України від 12.07.95р. N
119/109/193 (20334-95), зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 14.09.95р. за
N 334/870, затверджено Порядок надання і
повернення державної позички для
фінансування державного контракту 1995
року на поставку до державних ресурсів
зерна, сортового і гібридного насіння
зернових культур; спільним наказом
Міністерства фінансів України та
Міністерства сільського господарства
і продовольства України від 11.04.96р. N 72/113
(20265-96), зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 04.06.96р. за N 265/1290,
затверджено Порядок надання і
повернення бюджетної позички на
закупівлю продовольчого зерна,
елітного і сортового насіння за
державним замовленням 1996 року;
спільним наказом Міністерства
сільського господарства і
продовольства України, Міністерства
фінансів України та Державної
акціонерної компанії "Хліб України" від
04.03.1997 N 70/54/18 (20212-97), зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 06.06.1997 за N
212/2016, затверджено Порядок надання
бюджетної позички на закупівлю
продовольчого зерна і сортового
насіння за державним замовленням 1997
року.

Відповідно до цих Порядків
безвідсоткова бюджетна позичка
надавалась фінансовим органом
(рай(міськ)фінвідділом в 1995 році,
відділенням державного казначейства в
1996 - 1997 роках) за трьохсторонніми
угодами, укладеними цими органами з
заготівельним (переробним)
підприємством та
сільгосптоваровиробником. Державним
замовником на поставку продовольчого
зерна до державних ресурсів був
Мінсільгосппрод і ДАК "Хліб України",
заготівельні та переробні
підприємства і організації які мали
укладати з товаровиробниками
(виконавцями державного замовлення)
державний контракт на закупівлю зерна.
При цьому надання бюджетної позички
рай(міськ)фінвідділами чи органами
державного казначейства здійснювалось
або шляхом авансування оплати витрат
сільгосптоваровиробників на закупівлю
паливно-мастильних матеріалів,
насіння, міндобрив, засобів захисту
рослин, запчастин, сільгосптехніки,
витрат на капремонт техніки та
погашення установам банків
заборгованості по кредитах тощо на
підставі поданих товаровиробниками
документів (рахунків-фактур,
товаротранспортних накладних та ін.),
або шляхом надання позички у вигляді
матеріально-технічних ресурсів, в т. ч.
зерна і кормозбиральних комбайнів.
Фінансові органи забезпечували облік
укладених контрактів та надання
авансів в розрізі товаровиробників та
заготівельних організацій, а останні
забезпечували окремий облік зерна,
прийнятого від товаровиробників, і
проводили остаточні розрахунки з ними
за поставлене зерно після
відшкодування товаровиробниками суми
авансу. Контроль за виконанням
держконтракту (держзамовлення)
покладався на Міністерство сільського
господарства і продовольства України,
ДАК "Хліб України" і заготівельні
організації, а за наданням та
поверненням бюджетних позичок - на
Міністерство фінансів України,
фінансові органи, органи
держказначейства. Відповідальність
перед фінансовими органами за
підсумками проведених ними
документальних перевірок несли
товаровиробники (за недопоставку зерна
на суму отриманого авансу) та
заготівельні організації (за
неповернення бюджетних позичок).
Згідно договорів, укладених між
хлібоприймальними підприємствами та
сільськогосподарськими
товаровиробниками, на хлібоприймальні
підприємства було покладено
забезпечення приймання, зберігання та
облік зерна в державні ресурси.
Повернення позички здійснювалось
хлібоприймальними підприємствами по
мірі реалізації продукції.

Позивачем та третьою особою
зазначалося, що відповідно до
наведених вище Порядків надання і
повернення бюджетних позичок між
фінансовим органом
рай(міськ)відділенням у 1995 році та
державним казначейством у 1996-1997 роках,
заготівельним підприємством ДП
«Хлібна база №73» Державного комітету
України з державного матеріального
резерву та сільськогосподарськими
товаровиробниками були укладені
трьохсторонні угоди про надання
бюджетної позички, однак, жодного з цих
договорів суду надано не було, хоча
ухвалою від 13.02.2014р. у Управління
Державної казначейської служби
України у Нікопольському районі
Дніпропетровської області були
витребувані відповідні письмові
докази щодо наявності у відповідача
заборгованості по бюджетній позичці,
яка надавалась сільськогосподарським
товаровиробникам у 1995 - 1997 роках.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні надатись під час
здійснення господарської операції, а
якщо це неможливо - безпосередньо після
закінчення.

Положеннями ст.1 зазначеного Закону
встановлено, що первинним документом є
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Таким чином, належними доказами на
підтвердження наявності чи
відсутності у відповідача
заборгованості з бюджетної позички є
саме оформленні належним чином
первинні документи.

При цьому ні позивачем, ні третьою
особою не було надано суду первинних
документів, які б свідчили про
отримання бюджетної позички у 1995-1997р.р.
саме ДП «Хлібна база №73» Державного
комітету України з державного
матеріального резерву.

Надані позивачем звіти про
використання та повернення бюджетної
позички, наданої заготівельним
організаціям для фінансування
держконтракту 1995 року на зерно, довідка
про реалізацію зерна урожаїв 1995-1997 рр.
та стан повернення бюджетної позички,
довідка про надання та повернення
бюджетної позички, наданої на
закупівлю продовольчого зерна і
сортового насіння за державним
замовленням у 1996 році, а також акт
звіряння розрахунків між ДП «Хлібна
база №73» Державного комітету України з
державного матеріального резерву та
Управління Державної казначейської
служби України у Нікопольському районі
Дніпропетровської області, не
підтверджують факту надання
відповідачу бюджетних позичок у певній
сумі та їх отримання саме ДП «Хлібна
база №73» Державного комітету України з
державного матеріального резерву.

Вказані документи свідчать лише про
здійснення обліку використання та
повернення бюджетної позички, а не про
заборгованість відповідача перед
бюджетом, як про це стверджує позивач
та третя особа.

Позивачем не надано суду доказів того,
що відповідач, отримавши від
сільськогосподарського
товаровиробника продовольче зерно та
сортове насіння, не виконав покладених
на нього обов'язків та не включив його
до державних ресурсів, в той час, як,
згідно приписів наведених вище
Порядків, відповідальність
відповідача за неповернення бюджетної
позички виникає лише у випадку не
закладення ним зерна та сортовою
насіння до державних ресурсів після
поставки його сільськогосподарським
товаровиробником, який, за умовами
трьохсторонніх угод про надання
бюджетної позички та відповідно до
постанов Кабінету Міністрів "Про стан
підготовки до збиральних робіт і
формування державного контракту на
закупівлю зерна у 1995 році" від 31.05.95 N 370,
"Про задоволення державних потреб у
сільськогосподарській продукції на 1996
рік" від 12.03.96 N 323 та "Про задоволення
державних потреб у зерні в 1997 році" від
04.02.97 N 124, зобов'язується поставити в
державні ресурси продовольче зерно за
державним замовленням в кількості, яка
відповідає сумі отриманого авансу, а
заготівельна організація, в свою чергу,
зобов'язувалася закласти до державних
ресурсів продовольче зерно в
кількості, що відповідає сумі
отриманої бюджетної позички та
забезпечити повернення одержаної
бюджетної позички в міру реалізації
продукції.

З наведеного вбачається, що обов'язку
заготівельного підприємства повернути
позичку передує обов'язок
товаровиробника (який є безпосереднім
отримувачем авансу) поставити в
державні ресурси зерно (насіння) в
кількості, що відповідає сумі
отриманого авансу, для його подальшої
реалізації заготівельним
підприємством та отримання ним
виручки, за рахунок якої і здійснюється
погашення позички.

Позивачем не надано доказів поставки
товаровиробниками заготівельній
організації ДП «Хлібна база №73»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву
зерна (насіння) в кількості, що
відповідає сумі отриманого авансу, а
відтак не надано доказів виникнення у
відповідача обов'язку повернення
державної позички.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач був
створений в системі Державного резерву
України на базі державного майна
(елеватора) на підставі розпорядження
Кабінету Міністрів України №985-р від
30.11.1998 року.

Так, відповідно до означеного
розпорядження передача прав та
зобов'язань ДАК «Хліб України» за
контрактами (договорами) цієї компанії
до Державного резерву України і його
підпорядкованих підприємств, яким є ДП
«Хлібна база №73» Державного комітету
України з державного матеріального
резерву, не передбачено.

ДП «Хлібна база №73» Державного
комітету України з державного
матеріального резерву було створене
06.07.1999 року, що відповідає даті його
реєстрації в ЄДРПОУ.

З огляду на наведене, ДП «Хлібна база
№73» Державного комітету України з
державного матеріального резерву не є
правонаступником ДАК «Хліб України», а
тому не може нести відповідальність за
її зобов'язаннями, які виникли у
1995-1997рр., тобто до моменту створення
відповідача як юридичної особи.

Також ймовірність отримання бюджетних
позичок самою ДАК «Хліб України» є
сумнівною, оскільки остання була
утворена на підставі постанови
Кабінету Міністрів України №1000 від
22.08.1996 року та статуту, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№1375 від 12.11.1996 року. При цьому,
отримувати бюджетні позички, з
урахуванням викладеного, у 1995 році та
на початку 1996 року ДАК «Хліб України»
фактично не могла.

Крім того, статутом ДАК «Хліб України»
передбачено, що майно компанії
становлять фонди, оборотні кошти та
цінності, вартість яких відображається
в балансі компанії, а майно компанії є
власністю держави і закріплюється за
нею на праві повного господарського
відання, а також створені компанією
дочірні підприємства можуть
наділятися основними засобами та
оборотними коштами, які належать ДАК
«Хліб України».

Таким чином, отримання бюджетних
позичок у 1997 році і насамперед
укладання відповідних договорів на її
отримання можливо було безпосередньо
ДАК «Хліб України» або уповноваженими
на те посадовими особами дочірніх
підприємств компанії. З викладеного
вбачається, що заборгованість по
бюджетних позичках повинна була
відображатись на балансі ДАК «Хліб
України», а у випадку
правонаступництва передавалась
юридичним особам-правонаступникам на
підставі акту приймання-передачі
заборгованості.

Однак згідно листа Державного комітету
України з державного матеріального
резерву від 06.04.2011 року за вих.№1421/0/4-11
вбачається, що передача заборгованості
по бюджетних позичках від ДАК «Хліб
України» на баланс Держкомрезерву не
здійснювалась, а тому заборгованість
на балансі Держкомрезерву відсутня.
Також останнім було повідомлено, що
безпосередньо до механізму погашення
бюджетних позичок державні
підприємства не були залучені та
повинні були лише забезпечувати
здійснення певних процедур, необхідних
для направлення грошового потоку до
бюджету(а.с.51).

Таким чином, ДП «Хлібна база №73»
Державного комітету України з
державного матеріального резерву є
неналежним відповідачем у даній
справі, оскільки не є правонаступником
ДАК «Хліб України».

Щодо посилання відповідача на
непідсудність означеної справи
адміністративному суду, то ст.4
Господарського Кодексу України
обумовлено, що не є предметом
регулювання цього Кодексу фінансові
відносини за участі суб'єктів
господарювання, що виникають у процесі
формування та контролю виконання
бюджетів усіх рівнів.

Отже, до правовідносин, що виникли між
сторонами з приводу відповідальності
відповідача за несвоєчасне повернення
бюджетної позички норми ГК України не
можуть бути застосовані.

Означена позиція узгоджується з
позицією Вищого адміністративного
суду України, яка висловлена в його
постанові від 23 серпня 2012 року у справі
№ К/9991/33704/12.

Таким чином, у Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відсутні
правові підстави вимагати від ДП
«Хлібна база №73» Державного комітету
України з державного матеріального
резерву проведення розрахунків за
товарно-матеріальні цінності та
грошові кошти, які були отримані
сільськогосподарськими
товаровиробниками і проведення
розрахунків, які цими
сільськогосподарськими
товаровиробниками не підтверджено.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
адміністративного позову у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до
Державного підприємства «Хлібна база
№73» Державного комітету України з
державного матеріального резерву,
третя особа: Головне управління
Державної казначейської служби
України у Дніпропетровській області
про стягнення заборгованості по
бюджетній позичці та пені - відмовити у
повному обсязі.

Постанова суду набирає законної
сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова