Справа № 818/8625/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 р.Справа № 818/8625/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Курило Л.В.,

суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Конотопської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 05.02.2014р. по справі №
818/8625/13-а

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Конотопської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

про визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

13.11.2013 року позивач - ФО-П ОСОБА_1 -
звернулась до суду з адміністративним
позовом, в якому просила визнати
нечинними і скасувати податкові
повідомлення - рішення № від
06.06.2013 р.; № від 06.06.2013 р. ; №
від 06.06.2013 р. .; № від 06.06.2013 р. .;
№ від 06.06.2013 р.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 05.02.2014 року
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 р.
про сплату грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в
частині податкового зобов'язання за
основним платежем в розмірі 47850,73 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 10467,69 грн.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013р.
про сплату грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
510,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 р.
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 29768,00 грн. та штрафної
санкції 7442,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 р.
про сплату грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 26002,50
грн.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 р.
про сплату адміністративних штрафів та
санкцій в сумі 510,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції сторони не прибули, про дату,
час і місце судового засідання
повідомлені своєчасно та належним
чином.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що ФО-П ОСОБА_1
зареєстрована органом державної
реєстрації виконавчого комітету
Конотопської міської ради Сумської
області 08.09.1998 р., отримала свідоцтво
про державну реєстрацію серії НОМЕР_1,
номер запису про державну реєстрацію №
1002690. На податковому обліку
позивач перебуває в Конотопській ОДПІ
з 29.10.1998 р.

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_2 від
03.08.2009 р. позивач є платником податку на
додану вартість.

У періоді з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року
позивач перебувала на загальній
системі оподаткування, обліку та
звітності та здійснювала наступні види
діяльності, а саме: 50.30.1 - оптова
торгівля автомобільними деталями та
приладдям; 51.53.2- оптова торгівля
будівельними матеріалами; 51.54 - оптова
торгівля залізними виробами.

Фахівцями Конотопської ОДПІ в період з
23.04.2013 року по 17.05.2013 року проведена
документальна планова виїзна
перевірка дотримання вимог
податкового законодавства ФО-П ОСОБА_1
за період з 01.04.2010р. по 31.12.2012р., за
результатами якої складено акт
№315/17-10//167 від 23.05.2013р. (а.с.18-33),
згідно висновків якого податковим
органом встановлено порушення
позивачем:

- вимог п.177.10. ст.177 Податкового Кодексу
України, у результаті не ведення ФО-П
ОСОБА_1 книги обліку доходів і витрат у
періоді з 01.01.2010 по 31.12.2012.

- вимог ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян", пп.135.5.4. п.135.5. ст.135; п.138.4. ст.138;
п.177.2. ст.177 Податкового кодексу України,
а саме: ФО-П ОСОБА_1 було занижено
податок на доходи фізичних осіб в сумі
54355,29 грн., в т.ч.:

- у період з 01.04.2010 по 31.12.2010 в сумі 8068,16
грн.;

- у 2011 році в сумі 6958,57 грн.;

- у 2012 році в сумі 39328,56 грн., в результаті
заниження сум валового доходу та
завищення сум валових витрат.

- вимог п. 176.2. ст.176 Податкового Кодексу
України, у зв'язку з ненаданням до
Конотопської ОДПІ довідок форми 1 ДФ
про суми нарахованих (виплачених)
доходів фізичним особам-підприємцям.

- вимог пп. 7.3.1. п.7.3. ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", у
результаті чого донараховано суму ПДВ
в розмірі 20802,00 грн., що підлягає сплаті
до бюджету за жовтень 2010 року та
зменшено значення рядка 25 декларації з
ПДВ за жовтень 2010 року на 29768,00 грн.

На підставі вище вказаного акта
перевірки Конотопською ОДПІ прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № від 06.06.2013 про сплату грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 510,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с.34);

- № від 06.06.2013 про сплату
адміністративних штрафів та санкцій в
сумі 510,00 грн. (а.с.35).

- № від 06.06.2013 про сплату грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 65927,07 грн., у тому
числі за основним платежем 54355,29 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
11571,78 грн. (а.с.36);

- № від 06.06.2013 про сплату грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 26002,50 грн., у тому числі
за основним платежем 20802,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 5200,50
грн. (а.с.37);

- № від 06.06.2013 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в сумі 29768,00 грн. та
штрафної санкції 7442,00 грн. (а.с.38).

Не погодившись із податковими
повідомленнями - рішеннями
відповідача, позивач звернулася із
зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того,
податкові повідомлення-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 р.
про сплату грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в
частині податкового зобов'язання за
основним платежем в розмірі 47850,73 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 10467,69 грн.; № від 06.06.2013 р.
про сплату грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
510,00 грн.; № від 06.06.2013 р. про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 29768,00 грн. та штрафної
санкції 7442,00 грн.; № від 06.06.2013 р.
про сплату грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 26002,50
грн.; № від 06.06.2013 р. про сплату
адміністративних штрафів та санкцій в
сумі 510,00 грн. є протиправними та
підлягають скасуванню.

Відмовляючи в частині задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що ФО-П ОСОБА_1 помилково
обрахувала дохід не за касовим методом,
а визначила дохід за видатковою
накладною, а тому податкове
повідомлення-рішення Конотопської
ОДПІ № від 06.06.2013 р. є правомірним
в частині визначення податкового
зобов'язання за основним платежем в
розмірі 6504,56 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 1104,09
грн.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Щодо висновків податкового органу про
порушення позивачем вимог п. 177.10
Податкового кодексу України в
результаті не ведення ФО-П ОСОБА_1 книги
обліку доходів та витрат у період з
01.10.2010р. по 31.12.2012 року, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 177.10 ст. 177
Податкового кодексу України фізичні
особи - підприємці зобов'язані вести
книгу обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Як убачається із матеріалів справи,
книга обліку доходів і витрат
підприємця - ОСОБА_1 - зареєстрована в
Конотопській МДПІ Сумської області
06.11.2009 року за номером 170540. У вказаній
книзі позивач відображала здійснені
господарські операції, в тому числі і
за перевіряємий період - з квітня 2010
року по грудень 2012 р. (а.с. 92-113).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що висновки
податкового органу про порушення ФО-П
ОСОБА_1 вимог п. 177.10 ст. 177 Податкового
кодексу України є необґрунтованими.

Щодо порушення позивачем вимог ст. 13
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про прибутковий податок з громадян",
пп.135.5.4. п.135.5. ст.135; п.138.4. ст.138; п.177.2. ст.177
Податкового кодексу України, а саме:
заниження податку на доходи фізичних
осіб в сумі 54355,29 грн. , в тому числі: у
період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 в сумі 8068,16
грн.; - у 2011 році в сумі 6958,57 грн.; у 2012
році в сумі 39328,56 грн., в результаті
заниження сум валового доходу та
завищення сум валових витрат, колегія
суддів зазначає наступне.

Перевіркою встановлено заниження
позивачем валового доходу у періоді з
01.04.2010 року по 31.12.2010 р. в сумі 13921,34 грн., у
періоді з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року в
сумі 29163,01 грн. - в результаті невірного
ведення обліку доходів у зазначених
періодах. Так, у книзі обліку доходів і
витрат, відповідно і в податковій
звітності підприємцем не в повному
обсязі відображалися суми доходів, які
надходили на розрахунковий рахунок
платника.

Матеріали справи свідчать, що на
розрахунковий рахунок ФО-П ОСОБА_1
надходили грошові кошти від покупців
як оплата за реалізований товар, а саме:
у період з 01.04.2010 в сумі 964845,14 грн. ( 804037,62
грн. - сума без ПДВ); у 2011 року в сумі
482664,72 грн. ( 402220,60 грн. - сума без ПДВ); у
2012 році в сумі 652564,88 грн. (543804,07 грн. -
сума без ПДВ).

Позивач погодилась з тим, що помилково
обрахувала дохід не за касовим методом,
а визначила дохід за видатковою
накладною, тобто визнала наявність
порушення податкового законодавства в
цій частині.

Щодо заниження валового доходу у
періоді з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року в
сумі 246213,03 грн. в результаті невірного
відображення даних про отримані доходи
в книзі обліку доходів і витрат та в
податкових деклараціях про майновий
стан і доходи за 2012 рік в результаті не
включення до складу доходів 2012 року
суми простроченої кредиторської
заборгованості в розмірі 283800 грн.,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.п. 135.5.4. п. 135.5. ст.135
Податкового кодексу України, інші
доходи включають, зокрема, вартість
товарів, робіт, послуг, безоплатно
отриманих платником податку у звітному
періоді, визначена на рівні не нижче
звичайної ціни, суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

На думку податкового органу зазначене
порушення виникло внаслідок того, що
ФОП ОСОБА_1 не було включено до складу
загального оподаткованого доходу за 2012
рік суму простроченої (безнадійної)
кредиторської заборгованості в
розмірі 283800,00 грн., яка сформувалася
перед ФО-П ОСОБА_3

З матеріалів справи убачається, що ФО-П
ОСОБА_1 придбала у ФО-П ОСОБА_3
товарно-матеріальні цінності (задвижки
та цемент) на загальну суму 283800,00 грн.,
що підтверджується видатковою
накладною № 9 від 23 вересня 2009 року (а.с.
74), податковою накладною від 23 вересня
2009 року №9 (а.с. 73).

Згідно "Акта звіряння розрахунків з
дебіторами та кредиторами" від 23 серпня
2012 року сторони підтвердили наявність
заборгованості покупця за накладною
№9 від 23.09.2009 року в сумі 283800,00грн.
(а.с.123).

З матеріалів справи вбачається, що 01
вересня 2012 року ФО-П ОСОБА_3 на адресу
позивача направила претензію-вимогу
про сплату заборгованості ( а.с.124).

Листом від 05.09.2012 року позивач визнала
факт наявності заборгованості та
просила перенести строк виконання
зобов'язання до 31.12.2013 року. (а.с. 125).

Листом 07.09.2012 року за вих. №2 ФО-П
ОСОБА_3 погодила строк сплати боргу в
сумі 283800 грн. до 31 грудня 2013 року. (
а.с.126).

Статтею 256 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки. (
ст.257 Цивільного кодексу України).

За змістом ч.1 ст.258 Цивільного кодексу
України для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю.

Відповідно до положень частин першої,
п'ятої статті 261 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. За зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання. За
зобов'язаннями, строк виконання яких не
визначено або визначено моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Отже, виходячи з аналізу зазначених
вище норм Цивільного кодексу України,
для з'ясування питання спливу строку
позовної давності по кредиторській
заборгованості позивача, посадові
особи податкового органу мали
дослідити умови угод, укладених
позивачем з контрагентом за відповідні
періоди з метою з'ясування моменту, з
якого починається перебіг строку
позовної давності.

Як вбачається з Акту перевірки
(сторінка 11), відповідач рахував
початок перебігу строку позовної
давності від дати оформлення
видаткової накладної ФО-П ОСОБА_3, при
цьому умови договірних відносин та
наведене вище листування не були
прийняті до уваги.

Крім того, відповідно до вимог ст.264
Цивільного кодексу України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
податковий орган дійшов помилкового
висновку щодо заниження позивачем
доходу внаслідок не включення до
загального оподаткованого доходу за 2012
рік суми простроченої (безнадійної)
кредиторської заборгованості у сумі 283
800,00 грн.

Щодо завищення позивачем витрат у 2-4
кварталі 2010 року та 2011 році колегія
суддів зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що до
загальної суми валових витрат,
понесених підприємцем, за період з
01.04.2010 року по 31.12.2010 року безпідставно
включені витрати у сумі 39866,37 грн. у
зв'язку з придбанням товару, який не був
реалізований у вказаному періоді (
стор.13 Акту).

Крім того, в акті зазначено, що склад
витрат, пов'язаних з одержанням доходу
від підприємницької діяльності за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2011 року за
результатами перевірки з урахуванням
прямих валових витрат, що відповідають
фактичній сумі отриманого в цьому
періоді валового доходу в будь-якій
формі від визначеного виду діяльності
та підтверджені документально,
наведений у таблиці №2. З аналізу
наведених у таблиці даних випливає, що
у 2011 році позивачем завищено витрат
всього на суму 17227,48 грн.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 1.7
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
14.03.2013 №395, факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність зазначених
фактів.

При цьому, контролюючим органом не
зазначено які саме суми і за якими
первинними документами безпідставно
включені до складу витрат, у зв'язку з
чим суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку про
необґрунтованість таких висновків
податкового органу.

Також в акті перевірки зазначено, що в
порушення вимог п. 177.4 ст. 177 ПК України у
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року ФО-П
ОСОБА_1 безпідставно включила до складу
валових витрат кошти, сплачені в
якості відсотків за кредитом в сумі 279,34
грн.

Згідно п.177.4 ст.177 Податкового кодексу
України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач фактично погодилась з тим, що в
порушення вимог п. 177.4. ст. 177 ПК України
безпідставно включила до складу
валових витрат суму коштів, сплачених
в якості відсотків за кредитом, що
підтвердила під час судового розгляду
справи в суді першої інстанції.

Щодо порушення позивачем пп.7.3.1. п.7.3 ст.7
Закону України "Про податок на додану
вартість" внаслідок заниження податку
на додану вартість за жовтень 2010 року
на суму 50570,14 грн. в результаті не
включення до податкового зобов'язання
з ПДВ обсягу реалізованих товарів на
загальну суму 252 850,70 грн. (без ПДВ) ПДВ- 50
570,17 грн. (стор. 21 Акту) колегія суддів
зазначає наступне.

Так, посадовими особами податкового
органу в акті перевірки зазначено, що
за даними попередньої планової
перевірки (акт від 01.11.2010 року №
408/17-1//457 (а.с. 42-72) залишки
товарно-матеріальних цінностей станом
на 01.04.2010 року складали: цемент ПЦ 400 -
272,098 т., цемент ПЦ 500 - 169,296 т. У період з
квітня 2010 року по 31.10.2010 року позивачем
придбано цементу: ПЦ 400 - 611 т., ПЦ 500 - 470 т.

У період з квітня 2010 року по 31.10.2010 року
позивачем реалізовано цемент ПЦ 400 - 753,45
т., цемент ПЦ 500 - 359,80 т.

Згідно висновків посадових осіб
податкового органу залишки ТМЦ станом
на 31.10.2010 року складають: цементу ПЦ 400 -
129,648 т. , цементу ПЦ 500 - 279,496 т.

Всього залишки цементу ПЦ 400 та ПЦ
500 станом на 31.10.2010 року складають у
вартісному виразі - 232664,75 грн., сума ПДВ -
46532,95 грн.

Крім того, посадові особи
податкового органу в ході перевірки
дійшли висновку про наявність у
позивача залишків запчастин по цінах
придбання на загальну суму 20185,95 грн.,
сума ПДВ 4037,19 грн. (а.с. 29-30, аркуш акту
перевірки 23-24).

При цьому, в акті перевірки
зазначено, що за даними Акту
контрольної перевірки інвентаризації
цінностей, яка проводилась в ході
попередньої планової перевірки, станом
на 20.10.2010 року залишки ТМЦ - відсутні, у
зв'язку з чим посадові особи
податкового органу дійшли висновку, що
зазначені вище ТМЦ були реалізовані
позивачем.

Відповідно до вимог п.п. 7.3.1. п. 7.3.
ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість", датою виникнення
податкових зобов'язань з поставки
товарів (робіт, послуг) вважається дата,
яка припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку як оплата товарів
(робіт, послуг), що підлягають поставці,
а у разі поставки товарів (робіт,
послуг) за готівкові грошові кошти -
дата їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої - дата
інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує
платника податку; або дата
відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата оформлення документа, що
засвідчує факт виконання робіт (послуг)
платником податку.

З посиланням на наведену норму, з
урахуванням викладених вище обставин,
посадові особи податкового органу
дійшли висновку про те, що ФО-П ОСОБА_1
до складу податкового кредиту з ПДВ за
жовтень 2010 року не було включено обсяг
реалізованих товарів на суму 252850,70 грн.,
що призвело до заниження суми податку
на додану вартість за жовтень 2010 року
на суму ПДВ 50570,145 грн.

Як правомірно враховано судом першої
інстанції, доводи та розрахунки,
зазначені вище, не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи, з огляду на наступне.

Так, зокрема, в попередньому акті
перевірки (акт від 01.11.2010 року №
408/17-1//457 (а.с. 42-72)) відсутня
розшифровка цементу за марками,
зазначена загальна кількість - 459,9 т.

Крім того, під час попередніх
перевірок інвентаризація залишків
товару не проводилась, залишки товару
станом на 31.03.2013 року не встановлені.

Документально підтверджено
придбання цементу: ПЦ - 400 - 611 т. на
загальну суму 295735,60 грн.

ПЦ 500 - 402,00 на загальну суму 234662,70 грн. ,
реалізація цементу: ПЦ - 400 - 753,45 тонн на
суму 412139,24 грн., ПЦ - 500 - 288,80 тонн на
загальну суму 175199,31 грн.

Суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що, враховуючи
відсутність даних про залишки ТМЦ на
початок періоду, для їх встановлення
необхідно застосувати наступний
підхід: до залишку товарів на початок
облікового періоду, що вказаний в
інвентаризаційному опису необхідно
додати вартість товарів, які надійшли
протягом міжінвентаризаційного
періоду, відняти вартість
задокументованого реалізованого
товару, що дорівнює залишку товарів на
кінець облікового періоду.

Колегія суддів зазначає, що станом на
20.10.2010 залишки цементу ПЦ 400 відсутні,
придбано - 611 т, продано -753,45 т., тому
станом на 31.03.2010 року залишки
складають:Х=753,45-611+0, Х=142,45т., тобто,
142,45+611-753,45 = 0 - залишок на 20.10.2010 року.

Стосовно цементу ПЦ 500: придбано 402 т,
продано -288,8т, залишок на 20.10.2010 року 132 т.
Х=132+288,8-402, Х= 18,8т.

Таким чином, станом на 20.10.2010 року
залишок ТМЦ складає: цемент ПЦ 400 - 0 т. ,
цемент ПЦ 500 - 132 т.

Щодо залишків запчастин, слід
зазначити наступне.

В акті перевірки від 23.05.2013 року №
315/17-10//167 (а.с.18-33) залишки запчастин
станом на 20.10.2010 року обчислені згідно
первинних документів, що визначені в
таблиці на сторінці 23 акту та складають
у грошовому виразі 20185,95 грн., сума ПДВ -
4037,19 грн. (а.с. 29-30), натомість фактично
відсутні.

Разом з тим, в ході судового
розгляду справи наведені доводи були
спростовані наступним.

Відповідачу для перевірки були
надані первинні документи ФОП ОСОБА_1,
які залишились не врахованими при
формуванні висновків.

Матеріали справи свідчать, що
відповідно до Договору зберігання з
ФО-П ОСОБА_4 б/н від 14 червня 2010 року (а.с.
130-132), Поклажедавець - ФО-П ОСОБА_1
передав запчастини, а Зберігач (ФО-П
ОСОБА_4) прийняв на відповідальне
зберігання: гільза СТ (120.0) у кількості
141 шт. та гільзу СТ (100.0) у кількості 15 шт.
на загальну суму 11544,10 грн., про що
складений Акт прийняття - передачі
матеріальних цінностей від 14.06.2010 року
(а.с. 132.).

Також, посадовими особами податкового
органу не враховано, що інші запчастини
були використані для ремонту двигунів.

Так, позивач за усним договором прийняв
для ремонту Двигун А-01 М та Двигун ЯМЗ 238
від ЗАТ "Менське шляхове ремонтне -
будівельне управління № 82", про що
складені Акти про виявлені дефекти
устаткування.

Для ремонту двигуна А-01 М необхідні
були запчастини, визначені в акті про
виявлені дефекти устаткування від
16.04.2010 року (а.с. 82), які пізніше були
придбані та установлені .

Для ремонту двигуна ЯМЗ 238 також
необхідні були запчастини, визначені в
акт про виявлені дефекти устаткування
від 21.05.2010 року (а.с. 83), які пізніше були
придбані та установлені.

При цьому, за усним договором позивача
з ТОВ „ВКП "Ротор" останнє
відремонтувало вищевказані двигуни, з
використанням запчастин, отриманих від
позивача, що підтверджується
наступними документами, а саме: актом
здачі - прийомки виконаних робіт № 14
від 20.05.2010 р. (а.с. 77); податковою
накладною від 20.05.2010 р. № 30 на суму 6170,00
грн. (а.с. 78); актом здачі - прийомки
виконаних робіт № 21 від 11.06.2010 р. (а.с. 75);
податковою накладною від 14.06.2010 р. № 43
на суму 5430,00 грн. (а.с. 76).

Після завершення ремонту позивачем
повернуті двигун А-01 М - за накладною №
15 від 20.05.2010 р. на суму 23574,00 грн. (а.с. 84),
який отримав представник ЗАТ "Менське
шляхове ремонтне - будівельне
управління № 82" Ларченко В.І за
довіренністю ЯПС № 778613 від 20.05.2010 р. (а.с.
85) та двигун ЯМЗ 238 - за накладною № 25
від 11.06.2010 р. на суму 38220,00 грн. (а.с. 88),
яукий отримав представник ЗАТ "Менське
шляхове ремонтне - будівельне
управління № 82" Ларченко В.І за
довіреністю ЯПС № 778615 від 11.06.2010р. (а.с.
89).

В книзі доходів та витрат (сторінка 6
Книги) позивачем зазначено суми
чистого доходу з проведеного ремонту
двигунів, а саме: від 20.05.2013 року - в сумі
186,33 та від 11.06.2013 року - в сумі 1155,80 грн. (
а.с.95).

Позивачем сформовані податкові
зобов'язання за наведеними
господарськими операціями згідно
податкових накладних: від 16.04.2010 р. № 7/1,
на загальну суму ( з ПДВ) 100000 грн. (а.с. 86),
від 20.05.2010 р. № 15 на загальну суму (з ПДВ)
13574,00 грн. (а.с. 87), 21.05.2010 р. № 21на загальну
суму ( з ПДВ) 2880,00 грн. (а.с. 90), від 11.06.2010 р.
№ 25 на загальну суму ( з ПДВ) 35340,00 грн.
(а.с. 91).

З огляду на викладені вище обставини,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
необґрунтованість висновків посадових
осіб податкового органу про порушення
позивачем вимог п.п. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість".

Щодо порушення позивачем вимог п.176.2
Податкового кодексу України у зв'язку
з неподанням до Конотопської ОДПІ
довідок форми 1ДФ про суми нарахованих
(виплачених) доходів фізичним
особам-підприємцям, колегія суддів
зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог п.176.2. ст. 176
Податкового кодексу України особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані,
зокрема: а) своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

В свою чергу, відповідно до вимог п.п.
14.1.180. п. 14.1. ст.14 Податкового кодексу
України, податковий агент щодо податку
на доходи фізичних осіб - юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України, податкова
декларація, розрахунок - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Статтею 51 Податкового кодексу України
визначено порядок подання відомостей
про суми виплачених доходів платникам
податків - фізичним особам.

Так, податковий агент зобов'язаний
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку органу державної податкової
служби за місцем свого обліку.

Наказом ДПА України від 24.12.2010 р. № 1020
затверджено "Порядок заповнення та
подання податковими агентами
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників, податку, і сум утриманого з
них податку". Останній визначає порядок
заповнення і подання органам державної
податкової служби України податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, та сум утриманого з них
податку (далі - податковий розрахунок)
відповідно до вимог статті 51, підпункту
70.16.1 пункту 70.16 статті 70, підпункту "б"
пункту 176.2 статті 176 Податкового
кодексу України.

Дія цього Порядку поширюється на
податкових агентів, а саме: юридичних
осіб (їх філії, відділення, інші
відокремлені підрозділи), самозайнятих
осіб, представництва нерезидентів -
юридичних осіб, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) нараховують
(виплачують, надають) доходи фізичній
особі та/або зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати податок,
передбачений розділом IV Кодексу, до
бюджету від імені та за рахунок
фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі.

Відповідальність за податкові
правопорушення в частині неподання,
подання з порушенням встановлених
строків, подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку передбачена
пунктом 119.2 статті 119 Податкового
кодексу України.

Разом з тим, п.119.2 ст.192 Податкового
кодексу України відповідальність
встановлена за факт не подання
податкової звітності податковими
агентами. Однак позивач не є податковим
агентом, оскільки не виплачує доходи на
користь платників податків - фізичних
осіб, не утримує суми податків, не має
найманих працівників. Позивач не може
бути податковим агентом по відношенню
до приватних підприємців -
постачальників, які є суб'єктами
підприємницької діяльності та
самостійно визначають об'єкт
оподаткування, а також сплачують
податки.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про необґрунтованість
висновків податкового органу щодо
порушення позивачем вимог п. 176.2 ст.176
Податкового кодексу України.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 р.
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в частині податкового
зобов'язання за основним платежем в
розмірі 47850,73 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 10467,69
грн., № від 06.06.2013 р. про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб в
сумі 510,00 грн., № від 06.06.2013 р. про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 29768,00 грн. та штрафної
санкції 7442,00 грн., № від 06.06.2013 р.
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 26002,50 грн., № від
06.06.2013 р. про збільшення суми грошових
зобов'язань за платежем -
адміністративні штрафи та санкції в
сумі 510,00 грн.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Сумського окружного адміністративного
суду від 05.02.2014 року відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Конотопської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Сумській області залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 05.02.2014р. по
справі № 818/8625/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.