Справа № 259/3605/14-ц
Суддя: Добнєв С. С.
Дата ухвалення: 2014-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 259/3605/14-ц
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.05.2014 року
м. Донецьк

Куйбишевський районний суд м.
Донецька у складі:

головуючого судді:
Добнєва С.С.,

при секретарі: Юркіній
Ю.Є.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

представника позивача:
ОСОБА_2,

представника відповідача:
Прядкін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Донецька
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції міста Донецька про оскарження
дій посадової особи та зняття арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції міста Донецька та просить
визнати протиправними дії відповідача
та зняти арешт з належного їй майна.
Судові витрати просить покласти на
відповідача.

Свої вимоги мотивує наступним.

Рішенням Волновахського районного
суду Донецької області від 21.11.2007 з
позивача на користь ОСОБА_4 стягнуто
матеріальну шкоду в розмірі 10784.95грн. У
зв'язку із виконанням зазначеного
рішення 10.04.2008 державним виконавцем
ВДВС Куйбишевського РУЮ м. Донецька
було накладено арешт на мано, яке
належить позивачці. У 2008 році суму
матеріальної шкоди було сплачено у
повному обсязі, у зв'язку з чим
виконавче провадження було закрито.
Проте арешт, накладений державним
виконавцем на майно належне позивачці
знято не було.

12.05.2014 позивач звернулася до ВДВС
Куйбишевського РУЮ м. Донецька із завою
про зняття арешту з належного їй майна,
проте відповідачем було відмовлено у
знятті арешту, з посиланням на те, що на
теперішній час відсутні виконавчі
провадження про стягнення з позивачки
коштів.

За захистом своїх порушених прав
позивач вимушена звернутися до суду.

В судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_2, позов підтримали у
повному обсязі, наполягали на його
задоволенні посилаючись на обставини
викладенні у позовній заяві.

Представник відповідача - Прядкін О.В.,
який діє на підставі довіреності, у
судовому засіданні пояснив, що
відповідно до Єдиного державного
реєстру виконавчих проваджень, на
виконанні у відділі на теперішній час
відсутні відомості щодо відкритих або
завершених виконавчих проваджень, про
стягнення з ОСОБА_1, у зв'язку з чим
відповідно до ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» поклався на
розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному та об'єктивному їх
дослідженні, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що на підставі
постанови державного виконавця ВДВС
Куйбишевського РУЮ м. Донецька від
10.04.2008 було накладено арешт на все
майно, яке належить ОСОБА_1 (код НОМЕР_1),
що підтверджуються витягом з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна.

Також, встановлено, проти чого не
заперечували і інші учасники судового
процесу, що зазначений вище арешт було
накладено для забезпечення виконання
рішення Волновахського районного суду
Донецької області від 21.11.2007, яки з
позивача ОСОБА_1 було стягнуто на
користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в
розмірі 10784.95грн. Позивач наполягала на
тому, що вказане рішення суду вона
виконала у повному обсязі ще у 2008 році,
у зв'язку з чим виконавче провадження
про примусове виконання рішення суду
від 21.11.2007 було закрито.

При зверненні до нотаріуса, позивач
дізнався, що до теперішнього часу
арешт з належного їй майна знято не
було.

12.05.2014 позивач звернулася до ДВС
Куйбишевського РУЮ м. Донецька із
заявою про зняття арешту накладеного
10.04.2008 державним виконавцем
Куйбишевського РУЮ м. Донецька.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 1
Закону, виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Статтею 57 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про виконавче провадження" у разі
закінчення виконавчого провадження
арешт, накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

На заяву позивача відділом Державної
виконавчої служби Куйбишевського
районного управління юстиції м.
Донецька надано відповідь від 14.05.2014, де
повідомлено, що за відомостями Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень встановлено, що станом на
14.05.2014 відсутні відомості щодо
відкритих (завершених) виконавчих
проваджень про стягнення з ОСОБА_1, у
зв'язку з чим ВДВС Куйбишевського РУЮ м.
Донецька зняти арешт з майна позивачки
не має можливості.

Порядок зняття арешту з майна
передбачено статтею 60 Закон України
"Про виконавче провадження", відповідно
до норм якої, особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту. У разі прийняття судом
рішення про зняття арешту з майна арешт
з майна знімається за постановою
державного виконавця не пізніше
наступного дня, коли йому стало відомо
про такі обставини. Копія постанови про
зняття арешту з майна надсилається
боржнику та органу (установі), якому
була надіслана для виконання постанова
про накладення арешту на майно
боржника.

У відповідності до п. 9.9 Порядку роботи
з документами в органах державної
служби, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 25.12.2008
р. №2274/5, строк зберігання завершених
виконавчих проваджень, переданих на
зберігання, становить 3 (три) роки, крім
виконавчих проваджень, завершених за
постановами про накладення
адміністративного стягнення, строк
зберігання яких становить 1 (один) рік.
Обчислення строків зберігання
документів проводиться з 1 січня року,
який іде за роком завершення їх
діловодством.

З вищезазначеного можна зробити
висновок, що якщо, як наполягає позивач,
виконавче провадження було закрито у
2008 році, то строк зберігання спірного
виконавчого провадження (
завершеного) скінчився у 2012році, у
зв'язку з чим його могло бути знищено.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з
того, що наданими доказами
підтверджено наявність чинного арешту
на все майно позивача, що
підтверджується матеріалами справи та
не спростовується представником
відповідача, а тому суд вважає
обґрунтованим позовну заяву в частині
зняття арешту з усього майна, яке
належить позивачці накладеного
постановою державного виконавця
Волкова відділу Державної виконавчої
служби Куйбишевського районного
управління юстиції № ан728229 від 10.04.2008
року.

Разом з тим, враховуючи, що примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу та з огляду
на приписи статті 60 Закон України "Про
виконавче провадження", суд не вбачає
підстав для визнання бездіяльності
відповідача щодо не зняття арешту з
вищезначеної квартири неправомірною.

Оскільки, на теперішній час відсутні
відомості щодо відкритих (завршених)
виконавчих проваджень щодо стягнення з
ОСОБА_1, відповідно до статті 60 Закону
України "Про виконавче провадження"
арешт з майна чи коштів може бути
знятий за рішенням суду.

Суд вважає, що існування, на час
розгляду справи, арешту майна позивача
є безпідставним та таким, що порушує
права позивача.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1
до Державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції міста Донецька про оскарження
дій посадової особи та зняття арешту
необхідно задовольнити частково.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 158-163, 167, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції міста Донецька про оскарження
дій посадової особи та зняття арешту -
задовольнити частково.

Зняти арешт накладений постановою
державного виконавця Волкова відділу
Державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції від 10.04.2008 року з усього майна,
яке належить ОСОБА_1.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду набуває чинності після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. Якщо апеляційна скарга не була
подана протягом десяти днів, постанова
суду набуває чинності після закінчення
цього строку. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набуває чинності після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: