Справа № 806/736/14
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"19" червня 2014 р.
Справа № 806/736/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Шидловського В.Б.

суддів:
Євпак В.В.

Капустинського М.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю

представника відповідача: Гусєва О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства "САВ-ІР" на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "10" квітня
2014 р. у справі за позовом Дочірнього
підприємства "САВ-ІР" до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Житомирській області про визнання
дій протиправними,визнання
протиправними та скасування наказу ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Дочірнє підприємство
"САВ-ІР" звернулося до суду з позовом, у
якому просило визнати протиправним та
скасувати прийнятий Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Житомирській області наказ № 287 від 13
листопада 2013 року про проведення
позапланової перевірки з питань
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів; визнати
протиправними дії відповідача по
проведенню позапланової перевірки
позивача, результати якої оформлені
актом перевірки від 14.11.2013 року № 00676;
визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Житомирській області
№ 19 від 13.01.2013 року про застосування до
позивача стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України "Про захист
прав споживачів".

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 10 квітня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
Дочірнє підприємство "САВ-ІР"
звернулося до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищевказану постанову та прийняти
нову, якою позов задовольнити в повному
обсязі. В апеляційній скарзі позивач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши законність та
обгрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 14 листопада 2013
року працівниками Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Житомирській
області проведено позапланову
перевірку дотримання законодавства
про захист прав споживачів магазину
"Фокстрот" ДП "САВ-ІР", у відповідності
до статей 6 та 7 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", статей 5 та 26 Закону
України "Про захист прав споживачів",
Порядку проведення перевірок у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 07.03.2012 року № 310 за
адресою: Житомирська область
м.Коростень вул.Красіна, 5.

За результатами перевірки було
встановлено, що у торговельному залі в
реалізації, з наявністю цінників
знаходився товар, що надійшов до
продажу без необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації в
обсязі, передбаченому законодавством у
будь-якій наочній формі, що забезпечує
можливість його свідомого і
компетентного вибору, а саме: на
товарах, зазначених у п.п.1-8 Додатку 7 до
акту перевірки № 00676 від 14.11.2013 року
відсутня інформація про найменування
та місцезнаходження підприємства, яке
здійснює функції виробника щодо
прийняття претензій від споживача, а
також проводить ремонт і технічне
обслуговування (відсутній перелік
сервісних центрів в Україні), а на
товари, зазначені у п.п.1, 2, 8 Додатку 7 до
акту перевірки № 00676 від 14.11.2013 року
відсутня інформація про
місцезнаходження виробника продукції.

Таким чином, позивачем порушено вимоги
ст.15 Закону України "Про захист прав
споживачів", пункту 21 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого постановою КМУ
від 15.06.2006 року № 833 та п.п.7, 8, 14 Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни технічно
складних побутових товарів,
затвердженого постановою КМУ від 11.04.2002
року № 506.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
відповідач довів правомірність своїх
дій пов"язаних з проведенням перевірки
діяльності позивача та застосування до
позивача стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України "Про захист
прав споживачів".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
враховуючи наступне.

Спірні відносини що виникли між
сторонами регулюються Законом України
від 02 грудня 2010 року № 2735-VI "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" із змінами і
доповненнями (далі- Закон № 2735-VI), який
встановлює правові та організаційні
засади здійснення державного
ринкового нагляду і контролю
нехарчової продукції.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 частини 1
статті 15 Закону № 2735-VI, посадові особи,
які здійснюють ринковий нагляд, мають
право проводити у випадках і порядку,
визначених цим Законом, документальні
перевірки та обстеження зразків
продукції, відбирати зразки продукції
і забезпечувати проведення їх
експертизи (випробування); складати
акти перевірок та застосовувати в
установленому законом порядку штрафні
санкції до суб'єктів господарювання за
порушення вимог цього Закону, Закону
України "Про загальну безпечність
нехарчової продукції" та встановлених
вимог; складати на основі актів
перевірок протоколи про
адміністративні правопорушення у
сфері здійснення ринкового нагляду та
розглядати справи про відповідні
адміністративні правопорушення згідно
із законом України.

Згідно з частинами 3-6 статті 23 Закону №
2735-VI, органи ринкового нагляду
проводять планові та позапланові
перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик
продукції проводяться у
розповсюджувачів цієї продукції, а
позапланові, - у розповсюджувачів та
виробників такої продукції. Під час
таких перевірок перевіряються
характеристики лише того виду
продукції, що є предметом перевірки.
Перевірки характеристик продукції
проводяться на підставі наказів
органів ринкового нагляду та
посвідчень (направлень) на проведення
перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності". У разі
одержання інформації про надання на
ринку продукції, що становить
серйозний ризик, відповідні накази та
посвідчення (направлення) видаються і
оформляються невідкладно. Перевірка
характеристик продукції може бути
невиїзною (за місцезнаходженням органу
ринкового нагляду) або виїзною.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" (далі - Закон № 877-V), для
здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який має
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

У відповідності до абзацу 4 частини 1
статті 6 Закону № 877-V та пункту 1.4
Порядку проведення перевірок у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 07 березня 2012 року
№ 310 (далі - Порядок №310), підставами для
здійснення позапланових перевірок
суб'єктів господарювання є, зокрема,
звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 310,
перед початком перевірки суб'єкта
господарювання посадові особи, які
проводять перевірку, пред'являють
керівнику суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі направлення та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу, і надають суб'єкту
господарювання копію направлення на
перевірку, а також інформують цих осіб
про мету перевірки.

Аналогічна норма міститься у частині 5
статті 7 Закону № 877-V, крім того, у
вказаній частині зазначено, що суб'єкт
господарювання має право не допускати
посадових осіб органу державного
нагляду (контролю) до здійснення
заходу, якщо вони не пред'явили
документів, передбачених цією статтею.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
саме суб'єкт господарювання вирішує
допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
проведення перевірки чи ні.

Судом встановлено, що народний депутат
України В.Б.Бойко звернувся з
депутатським зверненням, від 11 жовтня
2013 року №216-к, до Генерального
прокурора України з метою вжиття
заходів прокурорського реагування для
припинення порушень прав споживачів та
здійснення перевірки торгівельної
мережі магазинів побутової техніки
"Фокстрот" на факт продажу
контрафактної продукції та не
сертифікованої продукції.

Зі змісту частини 5 статті 17 Закону
України "Про статус народного депутата
України" слідує, що народний депутат, як
представник державної влади, у разі
порушення прав, свобод і інтересів
людини та громадянина, що охороняються
законом, та інших порушень законності
має право на місці вимагати негайного
припинення порушення або звертатися з
вимогою до відповідних органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб,
керівників підприємств, установ та
організацій припинити такі порушення.
У разі порушення законності народний
депутат може звернутися з депутатським
зверненням до відповідних посадових
осіб правоохоронних органів чи органів
виконавчої влади, що здійснюють
державний контроль у відповідній
галузі.

В свою чергу Держспоживінспекція
України на підставі депутатського
звернення народного депутата України
В.Б. Бойка від 11 жовтня 2013 року № 216-к
надала згоду №03/7-10210-2013 від 06.11.2013 року
на проведення позапланової перевірки
магазину "Фокстрот", ДП "САВ-ІР" за
адресою: Житомирська область
м.Коростень вул.Красіна,5 стосовно
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів в межах
компетенції Державної інспекції
України з питань захисту прав
споживачів та її територіальних
органів.

На виконання вказаного листа-згоди,
відповідачем 13 листопада 2013 року
винесено наказ № 287 про проведення
позапланової перевірки дотримання
вимог законодавства про захист прав
споживачів у магазині "Фокстрот" ДП
"САВ-ІР" за адресою: Житомирська область
м.Коростень вулиця Красіна,5 і видано
направлення № 463 від 13 листопада 2013
року.

Відповідно до направлення від 13
листопада 2013 року № 463, згідно з
приписами Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності",
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції", Закону України "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції" на підставі наказу від 13
листопада 2013 року № 287 головним
спеціалістам відповідача доручено
здійснити позапланову перевірку у
період з 14.11.2013 року по 15.11.2013 року.
Підставою проведення перевірки
вказано звернення (лист) Народного
депутата Бойка В.Б. та згода
Держспоживінспекції України від 06
листопада 2013 року № 03/7-10210-2013.

Позивач допустив до перевірки
представників Держспоживінспекції,
тому 14 листопада 2013 року спеціалістами
Держспоживінспекції проведено
позапланову перевірку позивача з
питань дотримання законодавства про
захист прав споживачів, за
результатами якої було складено акт №
00676. В акті перевірки вказано, що
підставою перевірки є звернення
Народного депутата Бойка В.Б. та Згода
Держспоживінспекції України від 06
листопада 2013 року № 03/7-10210-2013. Тобто,
Держспоживінспекція України, будучи
юридичною особою, діючи на підставі
депутатського звернення народного
депутата України В.Б. Бойка від 11 жовтня
2013 року № 216-к, звернулася до
Держспоживінспекції у Житомирській
області з вимогою проведення
позапланового заходу певних магазинів
позивача.

Отже, у відповідача були законні
підстави, передбачені статтею 6 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" для
здійснення позапланової перевірки
позивача.

Позивач же в свою чергу використав своє
право передбачене у частині 5 статті 7
Закону № 877-V, та допустив посадових
осіб органу державного нагляду
(контролю) до здійснення перевірки,
оскільки посадові особи відповідача
пред'явили всі необхідні для перевірки
документи, передбачені цією статтею.

У ході проведеної перевірки було
виявлено, що у торговельному залі в
реалізації, з наявністю цінників
знаходився товар, що надійшов до
продажу без необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації в
обсязі, передбаченому законодавством у
будь-якій наочній формі, що забезпечує
можливість його свідомого і
компетентного вибору, а саме: на
товарах, зазначених у п.п.1-8 Додатку 7 до
акту перевірки № 00676 від 14.11.2013 року
відсутня інформація про найменування
та місцезнаходження підприємства, яке
здійснює функції виробника щодо
прийняття претензій від споживача, а
також проводить ремонт і технічне
обслуговування (відсутній перелік
сервісних центрів в Україні), а на
товари, зазначені у п.п.1, 2, 8 Додатку 7 до
акту перевірки № 00676 від 14.11.2013 року
відсутня інформація про
місцезнаходження виробника продукції.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
"Про захист прав споживачів" від 12
травня 1991 року N 1023-XII, споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити:

1) назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;

2) найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція;

3) дані про основні властивості
продукції, а щодо продуктів харчування
- про склад (включаючи перелік
використаної у процесі їх виготовлення
сировини, в тому числі харчових
добавок), номінальну кількість (масу,
об'єм тощо), харчову та енергетичну
цінність, умови використання та
застереження щодо вживання їх окремими
категоріями споживачів, а також іншу
інформацію, що поширюється на
конкретний продукт;

4) відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами;

5) позначку про наявність або
відсутність у складі продуктів
харчування генетично модифікованих
компонентів;

6) дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції;

6-1) виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності.

7) дату виготовлення;

8) відомості про умови зберігання;

9) гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця);

10) правила та умови ефективного і
безпечного використання продукції;

11) строк придатності (строк служби)
товару (наслідків роботи), відомості
про необхідні дії споживача після їх
закінчення, а також про можливі
наслідки в разі невиконання цих дій;

12) найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування.

Частиною 2 статті 15 Закону України "Про
захист прав споживачів" від 12 травня 1991
року N 1023-XII встановлено, що інформація,
передбачена частиною першою цієї
статті, доводиться до відома
споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації,
що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом
(у доступній наочній формі), прийнятим
для окремих видів продукції або в
окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути
розміщена у місцях, де вона
реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку.

Згідно п.21 Порядку провадження
торговельної діяльності та правила
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15 червня 2006 року № 833, суб'єкт
господарювання зобов'язаний:

- надавати споживачеві (покупцеві) у
доступній формі необхідну, достовірну
та своєчасну інформацію про товари;

- усіляко сприяти споживачеві
(покупцеві) у вільному виборі товарів і
додаткових послуг, на його вимогу
провести перевірку якості, безпеки,
комплектності, міри, ваги та ціни
товарів з наданням йому
контрольно-вимірювальних приладів,
документів, які підтверджують якість,
безпеку, ціну товарів;

- забезпечити можливість використання
спеціальних платіжних засобів під час
здійснення розрахунків за продані
товари (надані послуги) відповідно до
законодавства;

- перевірити справність виробу,
продемонструвати, за можливості, його
роботу та ознайомити споживача з
правилами користування;

- забезпечити приймання, зберігання і
продаж товарів та продукції,
виготовленої у закладі ресторанного
господарства, відповідно до
законодавства;

- забезпечити доступ споживачів до
торговельних об'єктів без здавання на
збереження особистих речей, крім
товарів, реалізація яких здійснюється
у таких торговельних об'єктах;

- створити умови для збереження речей
споживачів, у разі, коли вхід до
торговельного об'єкта з товарами, які
реалізуються в таких закладах,
заборонено.

Таким чином, надання вищевказаної
інформації для споживачів є
обов'язковим, а її ненадання є
порушенням чинного законодавства
України та суттєво обмежує законне
право споживача на усвідомлений і
компетентний вибір товарів.

Крім того, відповідно до п.п.7, 8 Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни технічно
складних побутових товарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11 квітня 2002 р. N 506,
необхідна, доступна та достовірна
інформація про товари, які підлягають
гарантійному ремонту (обслуговуванню)
або гарантійній заміні, доводиться
виробником (продавцем) до відома
споживача в експлуатаційних
документах, що додаються виробником до
товару.

До експлуатаційних документів
належать текстові, графічні
конструкторські документи, які окремо
або разом дають можливість
ознайомитися із споживчими
властивостями товару і в яких
визначаються правила його
експлуатації, зокрема технічний
паспорт чи інший документ, що його
замінює.

Експлуатаційні документи повинні
відповідати ГОСТу 2.601-95
"Эксплуатационные документы" і вимогам
цього Порядку.

На товари іноземного походження, що
ввозяться в Україну, експлуатаційні
документи повинні бути виконані
державною мовою та мовою держави
походження товару.

В експлуатаційних документах
зазначаються:

- найменування товару;

- найменування нормативних документів,
вимогам яких повинен відповідати товар
(у тому числі іноземного походження);

- основні споживчі властивості товару;

- заводський номер товару;

- дата виготовлення товару;

- гарантійні зобов'язання виробника
(продавця), у тому числі гарантійний
термін зберігання та гарантійний
термін експлуатації товару;

- правила та умови ефективного і
безпечного використання товару;

- термін служби (придатності) товару,
відомості про дії споживача після його
закінчення, а також про можливі
наслідки в разі невиконання цих дій;

- найменування та адреса виробника і
підприємства, яке виконує його функції
щодо виконання вимог споживача, а також
проводитиме гарантійний ремонт
(обслуговування) або гарантійну заміну;

- інформація стосовно товару, який за
певних умов може справляти небезпечний
вплив на життя, здоров'я і майно
споживача, та про можливі наслідки
такого впливу;

- відмітка щодо повірки (для засобів
вимірювальної техніки, які згідно із
Законом України "Про метрологію та
метрологічну діяльність" підлягають
державному метрологічному нагляду).

Тобто, аналіз наведених норм права дає
підстави для висновку, що виключно
виробник уносить до експлуатаційних
документів таку інформацію (у зв'язку з
чим вона є достовірною та доступною) та
додає ці документи до кожної одиниці
товару, а доводить цю інформацію
споживачам продавець, або виробник,
якщо самостійно реалізує продукцію
власного виробництва.

Вказаному повною мірою
кореспондується зміст пункту 14 Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни технічно
складних побутових товарів,
затвердженого постановою КМУ від 11.04.2002
р. № 506, яким прямо заборонено приймати
до реалізації товари, без
експлуатаційних документів,
оформлених відповідно до цього
Порядку.

Таким чином, продавець доводить
споживачу необхідну, доступну та
достовірну інформацію про технічно
складні побутові товари з
експлуатаційних документів, доданих
виробником, проте позаплановою
перевіркою встановлено відсутність
інформації про найменування та
місцезнаходження підприємства, яке
здійснює функції виробника щодо
прийняття претензій від споживача, а
також проводить ремонт і технічне
обслуговування (відсутній перелік
сервісних центрів в Україні), та
відсутність інформації про
місцезнаходження виробника
перевіреної продукції у
експлуатаційних документах доданих
виробниками до кожної одиниці
перевіреної продукції.

Суд зазначає, що чинним законодавством
у сфері захисту прав споживачів прямо
вимагається надання інформації щодо
найменування та місцезнаходження
підприємства, яке здійснює функції
виробника щодо прийняття претензій від
споживача, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування. У зв'язку з
чим вказана інформація не може бути
підмінена на номери телефонів гарячих
ліній та адрес веб-сайтів, куди
необхідно додатково звернутися для її
отримання, як на це безпідставно
посилається позивач.

Згідно ст.11 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" від 5
квітня 2007 року N 877-V, суб'єкт
господарювання під час здійснення
державного нагляду (контролю)
зобов'язаний: надавати документи,
зразки продукції, пояснення, довідки,
відомості, матеріали з питань, що
виникають під час державного нагляду
(контролю), відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, який не прийняв
до уваги, надані представником
позивача документи, а саме: додатки до
експлуатаційних документів, оскільки
як встановлено в судовому засіданні
суду першої інстанції та не
заперечувалось представником
позивача, - ці документи не були надані
на момент проведення перевірки. Не
виконання посадовою особою
безпосередньо під час перевірки
обґрунтованих зауважень із
достовірним зазначенням та
підтвердженням їх змісту доводить, що
свою правову позицію та докази
позивачем надані вже після перевірки
та оформлення акту.

З врахуванням викладеного суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку, що постанова Інспекції від 13
січня 2014 року № 19 є законною,
обґрунтованою, та такою, що прийнята в
межах наданих повноважень.

Колегія суддів не погоджується з
позицією позивача та вважає, що він
помилково стверджує, що право
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Житомирській області щодо
винесення припису за результатами
перевірки, встановлено частиною 7
статті 7 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності",
оскільки таке право прямо встановлено
іншим Законом, а саме статтею 26
спеціального Закону України "Про
захист прав споживачів", яким право
надання припису органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів та його
територіальними підрозділами, не
пов'язується з необхідністю звернення
з відповідним позовом до
адміністративного суду.

Вказана норма спеціального закону
відповідає формі акту перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів (затверджено наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 11.01.2012 року № 24,
форма 1), у структурі якого є розділ IV, що
має назву "Припис".

Таким чином, у разі виявлення під час
перевірки відповідних порушень,
суб'єкту господарювання посадовими
особами, які проводили перевірку,
надається припис шляхом заповнення
відповідних пунктів розділу IV акту.

Порушення законодавства про захист
прав споживачів, виявлені під час
перевірки, відображені у акті
перевірки від 14.11.2013 року № 00676, при
цьому у приписі прямо вказано
упорядкувати роботу підприємства
згідно чинного законодавства про
захист прав споживачів та надати
письмову інформацію про подальше
поводження з забракованою продукцією,
відображеною у цьому ж акті. Отже у акті
міститься інформація про зміст
виявлених порушень та припис
відповідного змісту, який
безпосередньо стосується перевіреної
продукції та виявлених порушень, а
заходи, внесені до припису було
сформульовано конкретно та у стислій
формі відповідно до фактично існуючих
та встановлених Інспекцією обставин.

Колегія суддів зазначає, що вимога
перевіряючих про надання прибуткових
накладних є законною та
обґрунтовується тим, що пунктом 7
частини 1 статті 23 Закону України "Про
захист прав споживачів" передбачено
застосування санкцій в розмірі, що
залежить від розміру вартості
одержаної для реалізації партії
товару, що можливо встановити виключно
у разі надання підконтрольним
суб'єктом прибуткових накладних.

Тобто, Інспекцією не виносився припис
про заборону реалізації продукції
(пункти 1 - 8 Додатку 7 до акту перевірки)
та жодним чином не порушувались вимоги
частини 5 статті 4, частин 7 та 8 статті 7
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", що
підтверджується змістом розділу IV
Припис акту перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 14.11.2013 року №00676, у якому
не міститься вимога щодо заборони
реалізації перевіреної продукції.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що позивач не
довів ті обставини, на яких грунтуються
його позовні вимоги, в той час як
відповідачем правомірність проведення
перевірки та застосування до позивача
стягнень, передбачених статтею 23
Закону України "Про захист прав
споживачів" доказана повністю.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги
Дочірнього підприємства "САВ-ІР"
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "САВ-ІР" залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "10" квітня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
В.Б.
Шидловський

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
М.М.
Капустинський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "19" червня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Дочірнє
підприємство "САВ-ІР"
вул.Дорогожицька,1,м.Київ,04112

3- відповідачу/відповідачам: Інспекція
з питань захисту прав споживачів у
Житомирській області
вул.Черняховського,3,м.Житомир,10014

4-третій особі: - ,