Справа № 810/973/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/973/14
інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.

Суддів
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Васильківської об»єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Макрос»
до Васильківської об»єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Васильківської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року адміністративний позов було
задоволено.

Визнано протиправним і скасовано
податкові повідомлення-рішення
Васильківської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Київській
області ДПС № № , від 07
листопада 2013 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України -
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач - Васильківська ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Київській області звернулася з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, працівниками
Васильківської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Київській
області проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Макрос» з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
прибуток та податку на додану вартість
за період з 01 січня 2013 року по 01 серпня
2013 року, за результатами якої складено
Акт перевірки № 423/10-07-22-01-12 від 02 жовтня
2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК
України в результаті чого занижено ПДВ
на загальну суму 18 060, 00 грн., в тому
числі за січень 2013 року на суму 10 620, 00
грн., березень 2013 року на суму 7 440, 00 грн.
та завищено залишок від'ємного
значення ПДВ липень 2013 року на суму 1 660,
00 грн.

Висновки податкового органу
ґрунтуються на тому, що первинні
документи, надані до перевірки по
взаємовідносинам ТОВ «Макрос» і ТОВ
«Фудтек» на підставі договору оренди
виробничого обладнання № ОБ-Ф010607МАР
від 01 червня 2007 року, не містять всіх
необхідних даних про зв'язок послуг з
господарською діяльністю ТОВ «Макрос»,
а тому ТОВ «Макрос» не має право на
податковий кредит за такими первинними
документами.

Крім того, на думку податкового органу,
ТОВ «Макрос» порушено порядок
складання податкових накладних,
оскільки у поданій до перевірки
податковій накладній від 31 березня 2013
року у рядку вид цивільно-правового
договору зазначено «Договір поставки
від 01 червня 2007 року № ОБ-Ф010607МАР, а у
податковій накладній від 08 січня 2013
року - «Договір оренди від 01 липня 2008
року».

На підставі акту перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення-рішення № від 07
листопада 2013 року, яким визначено суму
грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 27 090,
00 грн., в тому числі 18 060,00 грн. за
основним платежем та 9 030, 00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) та податкове
повідомлення-рішення № від 07
листопада 2013 року, яким зменшено
залишок від'ємного значення суми ПДВ у
розмірі 1 660, 00 грн.

Між тим, колегія суддів з висновком
податкового органу не погоджується,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Макрос» (Орендар) та ТОВ «Фудтек»
(Орендодавець) укладено договір оренди
виробничого обладнання № ОБ-Ф010607МАР
від 01 червня 2007 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору - орендар
приймає в оренду виробниче обладнання
з метою здійснення статутної
діяльності.

Згідно до ст. 2 Статуту ТОВ «Макрос» -
метою та предметом діяльності ТОВ
«Макрос», зокрема, є:

- виробництво та упаковка продуктів
харчування та харчових добавок;

- оптова та роздрібна торгівля
продуктами харчування, матеріалами для
харчової промислово сті та харчовими
добавками;

- здійснення інших видів діяльності, що
відповідають меті створення
Товариства та не заборо нені чинним
законодавством України.

Виробниче обладнання, отримане ТОВ
«Макрос» за Договором оренди,
використовувалось підприємством для
виготовлення продуктів харчування та
харчових добавок, що цілком відповідає
господарській діяльності ТОВ «Макрос».

Виконання умов договору
підтверджується актами надання послуг,
актами прийому-передачі об'єкту,
податковими накладними.

Крім того, податкові накладні включені
ТОВ «Макрос» до реєстру отриманих та
виданих податкових накладних на
підставі вищевказаних податкових
накладних.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем надано як первинні
бухгалтерські документи, так і всі інші
документи якими оформлені дані
операції, які підтверджують факт
здійснення господарської операції.
Достовірність даних, які містять
вказані первинні бухгалтерські
документи податковим органом під
сумнів не ставилися та відповідають
вимогам чинного податкового
законодавства.

Згідно з до п. 198.1 ст. 198 ПК України -
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1
названого Закону - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Отже, з наведених законодавчих
приписів вбачається, що наслідки в
податковому обліку створюють лише
реально вчинені господарські операції,
тобто ті, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника податків. При цьому
господарські операції мають бути
відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту.

Зокрема, не може визнаватися право
платника ПДВ на податковий кредит у
тому разі, якщо відповідні товари ним
реально не придбавалися, або якщо
витрати на таке придбання реально не
понесені тощо.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що ТОВ «Макрос» в
повному обсязі довів реальність
господарських операцій з
вищезазначеними контрагентами.

З приводу оцінки відповідності
заповнення податкової накладної
вимогам чинного законодавства колегія
суддів вважає за необхідне зазначити,
що окремі недоліки в заповненні
податкових накладних, зокрема, дата та
номер договору тощо, не тягнуть за
собою втрати податковою накладною
статусу належного податкового
документа, яким вона є в силу п. 201.6 ст. 201
ПК України.

Податкова накладна є належною та
підтверджує пра во покупця на
податковий кредит і в тому разі, якщо
вона заповнена з окремими не доліками.
Наприклад, відсутність порядкового
номера, одиниці виміру, відомостей про
код УКТ ЗЕД, адреси одержувача тощо (які
зумовлені, зокрема, результатом описок
або механічних помилок), але при цьому
податкова накладна дає змогу
ідентифікувати контрагентів покупця,
містить достатні дані про зміст
господарської операції, підтверджує
фактичність здійснення такої операції
та інші обставини, що підлягають
відображенню в податковому обліку
(постанова ВАСУ від 23 травня 2013 року №
К/9991/57256/12 (у справі № 2а/1270/4254/2012); ухвалу
ВАСУ від 17 липня 2013 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції належним чином
дослідив реальність господарських
операцій, що є підставою для виникнення
права на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування,
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Васильківської
об»єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 25 вересня
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції в порядку і строки,
встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
Літвіна Н.М.

Судді:
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.