Справа № 2а/0570/16044/2012
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2012-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна ДОНЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2012 р.
Справа № 2а/0570/16044/2012

Приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11:20

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Лазарєва В.В.

при секретарі
Бобирь Г.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кузнецової
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Дзержинську
Донецької області, третя особа, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача відділ
державної виконавчої служби
Дзержинського міського управління
юстиції Донецької області про визнання
дій протиправними, стягнення незаконно
утриманої пенсії в розмірі 3 316,84 грн. та
моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Дзержинську Донецької
області (далі за текстом - УПФ), третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача відділ державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції Донецької
області (далі за текстом - ВДВС) про
визнання дій протиправними, стягнення
незаконно утриманої пенсії в розмірі 3
316,84 грн. та моральної шкоди у розмірі
5000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що з травня 2009 року по 31.07.2012
року Управління Пенсійного фонду
України в м. Дзержинську Донецької
області утримувало частину пенсії не
роз'яснивши підстав на це утримання у
загальній сумі 3 316,84 грн. Позивач
неодноразово зверталася до
відповідача із листами про роз'яснення
на підставі чого утримується пенсія,
про що була повідомлена, що відповідач
діє на підставі діючого законодавства
України виконуючи постанови Державної
виконавчої служби. При цьому, у своїх
зверненнях позивач зазначила, що у
провадженні відділу Державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції Донецької
області знаходиться виконавче
провадження про стягнення
заборгованості з оплати
електроенергії у відношенні щодо
ОСОБА_1, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що не має ніякого
відношення до цієї особи, що боржниця
ОСОБА_1 проживає за іншою адресою,
вважає дії Управління Пенсійного фонду
України в м. Дзержинську
Донецької області неправомірними, та
просить стягнути з відповідача
незаконно утриману пенсію в розмірі 3
316,84 грн. та моральну шкоду у розмірі
5000,00 грн. оскільки незаконними діями
відповідача вона була у скрутному
матеріальному становищі, не маючи
інших джерел прибутку. У зв'язку з чим
позивач звернулася до суду з даним
позовом за захистом своїх порушених
прав.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги та
наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
надала суду заперечення проти позовну
заяву, в яких зазначила, що УПФ
утримувало частину пенсії на підставі
відповідних рішень ВДВС, посилаючись
на положення Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Закону України «Про
виконавче провадження» та «Інструкції
з організації примусового виконання
рішень», зазначила, що відповідач діяв
у відповідності до вимог чинного
законодавства. Крім того, відрахування,
які були здійснені з пенсії позивача на
рахунки ПФУ не поступали, а тому для
повернення утриманих коштів немає
законних підстав.

Що стосується вимоги позивача щодо
відшкодування моральної шкоди,
відповідач зазначає, що Законом
України «Про державний бюджет України
на 2012 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» не
передбачено коштів на виплату
моральної шкоди Пенсійним Фондом
України. Просила відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. 19.12.2012 року надав до
суду клопотання про розгляд справи без
його участі.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов та
заперечення проти нього, дослідивши
докази, наявні в матеріалах справи,
судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Дзержинську Донецької області як
особа, що отримує пенсію за віком.

Відповідач - Управління Пенсійного
фонду України в м. Дзержинську
Донецької області є суб'єктом владних
повноважень - органом виконавчої влади,
який в цих правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Положенням про Пенсійний
фонд України, Законом України «Про
виконавче провадження» та
«Інструкцією з організації
примусового виконання рішень».

Як вбачається з матеріалів справи,
07.07.2012 року представник позивача
звернувся із запитом (зверненням) до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області із
проханням видати копії документів, на
підставі яких здійснюється утримання з
пенсії позивача.

У своїй відповіді від 13.07.2012 року № 4700
УПФ України в м. Дзержинську роз'яснив
позивачу, що утримання здійснюються на
підставі постанов Державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції Донецької
області, які є обов'язковими до
виконання.

З наведеного вбачається, що позивач
дізнався про порушення своїх прав з
відповідного листа УПФ у липні 2012 року.
До суду із даним позовом позивач
звернувся у листопаді 2012 року. Отже,
строк звернення до суду пропущено не
було.

Позивач оскаржує дії відповідача щодо
утримання сум з її пенсії.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21 квітня 1999 року (із змінами та
доповненнями) (далі - Закон № 606) у
відповідності до преамбули якого цей
Закон визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, що затверджена Наказ
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5 (далі - Інструкція № 512) та іншими
нормативно - правовими актами.

Статтею 1 Закону № 606 встановлено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до статей 6, 11 Закону № 606, п.
2.1. Інструкції № 512 державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Приписами ст. 68 Закону № 606
визначаються умови звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію та інші доходи боржника.

Так, у відповідності до ч. 3 вказаної
статті про звернення стягнення на
заробітну плату, пенсію, стипендію та
інші доходи боржника державний
виконавець виносить постанову, яка
надсилається для виконання
підприємству, установі, організації,
фізичній особі, фізичній особі -
підприємцю за місцем отримання
боржником відповідних доходів.

Згідно з положенням ч. 6 ст. 70 Закону №
606, звернення стягнення на пенсію
здійснюється відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» згідно
з положенням ч. 6 ст. 70 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відрахування з
пенсії провадяться в установленому
законом порядку на підставі судових
рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо
майнових стягнень), виконавчих написів
нотаріусів та інших рішень і постанов,
виконання яких відповідно до закону
провадиться в порядку, встановленому
для виконання судових рішень. Розмір
відрахування з пенсії обчислюється з
суми, що належить пенсіонерові до
виплати. З пенсії може бути відраховано
не більш як 50 відсотків її розміру: на
утримання членів сім'ї (аліменти), на
відшкодування збитків від розкрадання
майна підприємств і організацій, на
відшкодування пенсіонером шкоди,
заподіяної каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку
зі смертю потерпілого, на повернення
переплачених сум заробітної плати в
передбачених законом випадках. З усіх
інших видів стягнень може бути
відраховано не більш як 20 відсотків
пенсії.

Так, 17.04.2012р. відділом державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції Донецької
області винесені та направлені до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області
постанови про звернення стягнення на
доходи боржника ОСОБА_1, а саме:

- постанова державного виконавця від
17.04.2012 р. ВП № 29956252 за виконавчим листом
№ 2-2832 про звернення стягнення на
доходи боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Донецькобленерго» суми боргу у
розмірі 45,06 грн. пропорційно з
виконавчим збором 4,50 грн., після
утримання витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 21,97 грн. (а.с. 25);

- постанова державного виконавця від
17.04.2012 р. ВП № 29956199 за виконавчим листом
№ 2-2858 про звернення стягнення на
доходи боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Донецькобленерго» суми боргу у
розмірі 123,50 грн. пропорційно з
виконавчим збором 12,35 грн., після
утримання витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 21,97 грн. (а.с. 26);

- постанова державного виконавця від
17.04.2012 р. ВП № 21192508 за виконавчим листом
№ 2-1952 про звернення стягнення на
доходи боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Донецькобленерго» суми боргу у
розмірі 1893,26 грн. пропорційно з
виконавчим збором 189,32 грн., після
утримання витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 21,97 грн. (а.с. 27);

- постанова державного виконавця від
17.04.2012 р. ВП № 28714484 за виконавчим листом
№ 2-3424 про звернення стягнення на
доходи боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Донецькобленерго» суми боргу у
розмірі 81,00 грн. пропорційно з
виконавчим збором 8,10 грн., після
утримання витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 21,97 грн. (а.с. 28);

- постанова державного виконавця від
17.04.2012 р. ВП № 25701767 за виконавчим листом
№ 2-2832 про звернення стягнення на
доходи боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Донецькобленерго» суми боргу у
розмірі 81,00 грн. пропорційно з
виконавчим збором 8,10 грн., після
утримання витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 21,97 грн. (а.с. 29);

- постанова державного виконавця від
17.04.2012 р. ВП № 21192396 за виконавчим листом
№ 2-1952 про звернення стягнення на
доходи боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Донецькобленерго» суми боргу у
розмірі 81,00 грн. пропорційно з
виконавчим збором 8,10 грн., після
утримання витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 21,97 грн. (а.с. 30);

- постанова державного виконавця від
17.04.2012 р. ВП № 25744190 за виконавчим листом
№ 2-2858 про звернення стягнення на
доходи боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Донецькобленерго» суми боргу у
розмірі 81,00 грн. пропорційно з
виконавчим збором 8,10 грн., після
утримання витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 21,97 грн. (а.с. 31).

Зазначені постанови були отримані
відповідачем 10.05.2012 року, про що
свідчить відповідні відмітки на
супровідних листах (а.с. 25-31).

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону № 606,
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, організацій, посадових осіб,
фізичних і юридичних осіб на території
України.

Пунктом 1.7. Інструкції № 512 передбачено,
вимоги державного виконавця щодо
виконання рішень обов'язкові для всіх
органів, установ, організацій,
посадових осіб, фізичних і юридичних
осіб на території України.

Згідно ст. 90 Закону України «Про
виконавче провадження», за порушення
вимог цього Закону, невиконання
законних вимог державного виконавця
фізичними, юридичними чи посадовими
особами, несвоєчасне подання або
неподання звітів про відрахування із
заробітної плати та інших доходів
боржника, неподання або подання
неправдивих відомостей про доходи і
майновий стан боржника, а також
неповідомлення боржником про зміну
місця проживання чи місцезнаходження
або місця роботи (отримання доходів), а
також за неявку без поважних причин за
викликом державного виконавця винні
особи несуть відповідальність у
встановленому законом порядку.

Отже, з наведених норм чинного
законодавства вбачається, що
відповідач після отримання
відповідних постанов державного
виконавця про звернення стягнення на
доходи боржника - ОСОБА_1 був
зобов'язаний їх виконати.

Також, судом встановлено, що особа на
ім'я - ОСОБА_1, яка перебуває на обліку та
отримує пенсію в Управління Пенсійного
фонду України в м. Дзержинську
Донецької області, одна. Вказані
обставини підтверджуються довідкою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області від
17.12.2012 року № 15108/04, яка складена на
підставі бази даних отримувачів пенсій
АСОПД/КОМТЕХ (а.с. 59, 60, 74).

Окрім того, суд вважає необхідним
зазначити, що згідно відомостей про
відрахування з пенсії ОСОБА_1 за період
з 01.06.2012р. по 31.07.2012р. було утримано суму
у розмірі 532,66 грн. (а.с. 32-38), а ні 3316,84
грн., як зазначає позивач.

Таким чином, приймаючи до уваги
наявність відповідних рішень ВДВС про
звернення стягнення на доходи боржника
та передбачений законом обов'язок їх
виконання відповідачем, а також
відсутність інших осіб на ім'я - ОСОБА_1
в УПФ, суд дійшов висновку, що дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області щодо
відрахування з пенсії ОСОБА_1
провадилися на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством України.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача моральної
шкоди у розмірі 5000,00 грн. суд зазначає
наступне.

У відповідності до Постанови
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб,
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.
Крім цього, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Згідно норм ст. 23 Цивільного кодексу
України встановлено, що моральна шкода
полягає: у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 25.05.2001 р. N 5 -
під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають три
складові частини, за наявності яких і
настає відповідальність, а саме:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні, чого в
даному випадку немає.

Приймаючи до уваги наведене, суд не
встановив обставин, що підтверджують
спричинення позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 зазначеної статті Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, здійснивши
аналіз матеріалів справи та пояснень
осіб, яки брали участь у справі у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
докази, надані відповідачем у якості
заперечень проти позову, є належними
доказами у справі, адже вони містять
вичерпну інформацію, яка об'єктивно
спростовує обґрунтованість позовних
вимог.

Відповідно до частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог.

З огляду на те, що судом не встановлено
обставин, які б свідчили про
незаконність оскаржуваних дій
відповідача та порушення прав, свобод
чи інтересів позивача при їх вчиненні,
підстави для задоволення позову
відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 8, 9, 10, 94, 159, 160, 161, 162, 163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Дзержинську Донецької області, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача відділ Державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції Донецької
області про визнання дій
протиправними, стягнення незаконно
утриманої пенсії в розмірі 3 316,84 грн. та
моральної шкоди у розмірі 5,000 грн. -
відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 24 грудня 2012 року.

Постанова виготовлена у повному обсязі
26 грудня 2012 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Лазарєв В.В.