Справа № 812/2952/14
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2952/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді: Чиркіна
С.М.

при секретарі:
Білоконь Д.І.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
адміністративним позовом Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтерліс»
про стягнення заборгованості в сумі
366,13грн., -

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2014 року на адресу Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерліс» про
стягнення заборгованості в сумі 366,13
грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що ТОВ «Інтерліс» є
юридичною особою, зареєстроване
платником збору на обов'язкове
державне соціальне страхування , що має
найману робочу силу , в Антрацитівській
міській виконавчій дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності під
№ 39.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті
27 Закону України від 18 січня 2001 року
№2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» страхувальник
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати страхові внески в
установлені строки та в повному обсязі.

Розмір страхових внесків та порядок їх
обчислення і сплата роботодавцями та
застрахованими особами було визначено
Законом України від 11 січня 2001 року
№2213-ІІІ «Про розмір внесків на деякі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування» та
Інструкцією про порядок надходження,
обліку та витрачання коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженої
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 26 червня 2001
року №16.

Згідно звіту ф4-ФСС станом на 01.01.2006 року
за страхувальником рахується
заборгованість зі сплати страхових
внесків у сумі 366,13 грн., яку позивач
просить стягнути в судовому порядку.

Представник позивача у судове
засідання не прибула, на адресу суду
надала заяву про розгляд справи без її
участі.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином.

На адресу Луганського окружного
адміністративного суду 02 червня 2014
року повернулось поштове відправлення,
направлене на адресу відповідача, яка
зазначена в свідоцтві про державну
реєстрацію. Згідно довідки причина
повернення «за закінченням терміну
зберігання».

Відповідно до частини 11 статті 35
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 71 КАС
України та частини 4 статті 128 КАС
України суд вирішує справу за
відсутності сторін на підставі наявних
в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до наступного.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яким
запроваджено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та визначені
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Згідно з пунктом 7 розділу VIII
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України від 08 липня 2010 року
№2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» суми внесків,
нарахованих на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, та суми
нарахованого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування до 1
січня 2004 року, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, не сплачені
станом на 1 січня 2011 року, підлягають
сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011
року.

Стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Законом України від 18 січня 2001 року
№2240-ІІІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням»( далі -ЗУ № 2240,
в редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено
правові, організаційні та фінансові
основи загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян на випадок тимчасової втрати
працездатності, у зв'язку з вагітністю
та пологами, народженням дитини та
необхідністю догляду за нею, у разі
смерті, а також надання послуг із
санаторно-курортного лікування та
оздоровлення застрахованим особам та
членам їх сімей. Матеріальне
забезпечення та соціальні послуги, що
надаються за цим Законом, є окремим
видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування
громадян, що здійснюється Фондом
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Відповідно до статті 1 Закону України
№2240 загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, передбачає матеріальне
забезпечення громадян у зв'язку з
втратою заробітної плати (доходу)
внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, догляду за малолітньою
дитиною, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із народженням дитини,
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
власником або уповноваженим ним
органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Згідно із частиною 3 статті 10 Закону
України №2240 виконавча дирекція Фонду є
виконавчим органом правління Фонду,
який забезпечує виконання рішень
правління.

Виконавча дирекція є підзвітною
правлінню Фонду та здійснює діяльність
від імені Фонду в межах та в порядку,
визначених статутом Фонду та
положенням про виконавчу дирекцію
Фонду, що затверджується його
правлінням.

Відповідно до вимог статті 13 Закону
України №2240 виконавча дирекція Фонду,
серед іншого забезпечує збір та
акумуляцію внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; здійснює контроль за
правильним нарахуванням, своєчасною
сплатою страхових внесків, а також
забезпечує цільове використання
коштів загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням;
представляє інтереси страховика в
судових та інших органах; виконує інші
функції відповідно до положення про
виконавчу дирекцію Фонду.

Відповідач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтерліс» , і.к.30691344,
зареєстроване як юридична
особаКраснолуцьким виконкомом , дата
реєстрації 14.02.2000 року (а.с.6,7,9-10), як
платник збору на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності, що використовує працю
найманих працівників, зареєстроване в
Антрацитівській міській виконавчій
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за № 39 ( а.с.8).

Частиною 1 статті 22 Закону України №2240
передбачено, що платниками страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
є страхувальники та застраховані
особи.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону
України №2240 взяття на облік у
виконавчих дирекціях відділень Фонду
здійснюється:

- юридичних осіб (відокремлених
підрозділів юридичних осіб) та
фізичних осіб - підприємців - на
підставі відомостей з реєстраційної
картки, наданих державним реєстратором
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», не
пізніше наступного робочого дня з дня
отримання зазначених відомостей
робочими органами відділень Фонду.

Згідно з частиною 4 статті 22 Закону
України №2240 юридичні особи, фізичні
особи, в тому числі підприємці, які
використовують найману працю,
набувають статусу страхувальника в
такі строки:

- юридичні особи - з дня взяття їх на
облік у робочому органі відділення
Фонду;

- відокремлені підрозділи юридичних
осіб - з дня взяття їх на облік у
робочому органі відділення Фонду, за
умови самостійного здійснення
розрахунків по оплаті праці.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 11 січня 2001 року №2213-ІІІ «Про розмір
внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування» та
підпунктів 3.1.1 та 3.1.2 пункту 3.1 розділу 3
Інструкції про порядок надходження,
обліку та витрачання коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженої
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 26 червня 2001
року №16 розмір страхових внесків у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності складає:

- для роботодавців - 1,4 відсотка суми
фактичних витрат на оплату праці
найманих працівників, що включають
витрати на виплату основної та
додаткової заробітної плати, інші
заохочувальні і компенсаційні виплати,
у тому числі в натуральній формі, які
визначаються згідно з
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України «Про оплату праці», та
підлягають обкладанню податком з
доходів фізичних осіб;

- 0,5 відсотка - для найманих працівників,
заробітна плата яких нижча
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатної особи;

- 1,0 відсотка - для найманих працівників,
заробітна плата яких вища прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатної особи.

Згідно звіту форми 4-ФСС з ТВП за 2005 рік,
заборгованість страхувальника на
кінець звітного періоду - 366,13 грн.( а.с.5).

Законом України №2240 встановлено, що
страхувальники-роботодавці сплачують
до Фонду різницю між нарахованими для
роботодавців і найманих працівників
страховими внесками та витратами,
пов'язаними з наданням матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам відповідно до
цього Закону. Перерахування зазначених
сум шляхом безготівкових розрахунків
здійснюється
страхувальниками-роботодавцями один
раз на місяць - у день, встановлений для
одержання в установах банку коштів на
оплату праці за відповідний період.

Статтею 30 Закону України №2240
передбачено, що
страхувальник-роботодавець несе
відповідальність за ухилення від
реєстрації як платника страхових
внесків, несвоєчасність сплати та
неповну сплату страхових внесків, у
тому числі страхових внесків, що
сплачують застраховані особи через
рахунки роботодавців, а також за
порушення порядку використання
страхових коштів.

Нарахована сума внесків відповідачем в
установлені законом терміни не
сплачена, внаслідок чого за ним
рахується прострочена заборгованість
зі сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності у
розмірі 366,13 грн., яка виникла станом на
01.01.2006 року.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону
України №2240 строк давності щодо
стягнення страхових внесків, пені та
фінансових санкцій не застосовується.
Не сплачені в строк страхові внески,
пеня і штраф стягуються в доход Фонду
із страхувальника у безспірному
порядку.

Оскільки відповідач за час судового
розгляду справи у добровільному
порядку прострочену заборгованість зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв`язку з
тимчасовою втратою працездатності у
розмірі 366,13 грн. не сплатив, позовні
вимоги визнаються судом
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають повному задоволенню.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
КАС України, а також те, що позивач
відповідно до статті 5 Закону України
від 08 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий
збір» від сплати судового збору
звільнений, питання по судових
витратах не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтерліс»
про стягнення заборгованості в сумі
366,13 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерліс» ( ) на користь виконавчої
дирекції Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності(),
перерахувавши на р/р 0001 в ГУ ДКСУ в
Луганській області, МФО 804013,
заборгованість зі сплати страхових
внесків в сумі 366,13 грн. ( триста
шістдесят шість гривень 13 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено та
підписано 01 липня 2014 року.

Суддя
С.М. Чиркін