Справа № 265/3003/13-а (2-а/265/113/13)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/47780/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Донця О.Є., Стрелець
Т.Г.,розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 18 липня 2013 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
начальника управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя Донецької області
Темір Ірини Валентинівни про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 пред'явив позов
до начальника управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя Донецької області
(далі - УПФ в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя) Темір І.В. про
визнання протиправною бездіяльність
начальника УПФ в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя Темір І.В. щодо
відмови в прийнятті рішення про
поновлення нарахування і виплати
пенсії по інвалідності в розмірах,
встановлених постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 10
липня 2008 року, ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 вересня 2008 року; зобов'язання
начальника УПФ в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя Темір І.В. прийняти
належні заходи по нарахуванню і
виплаті йому пенсії по інвалідності в
розмірі, встановленому постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 10 липня 2008
року та ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 вересня 2008 року з 1 листопада 2011
року.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 18 липня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 серпня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій
скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанції та прийняти нову постанову
про задоволення позову.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є особою,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
інвалід 2 групи, має захворювання, що
пов'язане з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС, перебуває на
обліку в УПФ в Орджонікідзевському
районі м. Маріуполя і отримує пенсію по
інвалідності як постраждалий
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10 липня 2008
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 вересня
2008 року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 12
листопада 2009 року, було зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області провести
ОСОБА_4 перерахунок та виплату пенсії
по інвалідності відповідно до статей 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із розрахунку 8
прожиткових мінімумів для
непрацездатних осіб з 01 квітня 2008 року.

Виплата пенсії ОСОБА_4 відповідно до
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 10 липня 2008
року здійснювалась управлінням
Пенсійного фонду України до 31 жовтня 2011
року.

У зв'язку із тим, що з 01 листопада 2011
року зазначене рішення суду не
виконувалось і пенсія виплачувалась в
менших розмірах, позивач 24 грудня 2012
року звернувся до начальника УПФ в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Темір І. В. із заявою про
вжиття заходів щодо виконання УПФ в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя покладених функцій з
призначення (перерахунку) пенсій,
забезпечення своєчасного та в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій
на підставі вищевказаного судового
рішення.

04 січня 2013 року УПФ в
Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя роз'яснено ОСОБА_4 , що з
листопада 2011 року з Державного бюджету
України не надходять додаткові кошти в
обсягах, що можуть забезпечити
фінансування донарахованих за
рішенням суду сум.

Також УПФ в Орджонікідзевському районі
м. Маріуполя роз'яснено позивачу, що
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» та Закону України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік» норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік та
2012 рік.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції зазначив, що
питання, пов'язані з виконанням судових
рішень в адміністративних справах,
регулюються розділом V Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому позовні вимоги ОСОБА_4
до начальника управління Пенсійного
фонду України про визнання
протиправною його бездіяльності та
зобов'язання виконати постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 10 липня 2008
року, не підлягають розгляду в порядку
оскарження дій суб'єкта владних
повноважень.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновком суду першої інстанції та
залишив постанову Орджонікідзевського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 18 липня 2013 року без змін.

Судом апеляційної інстанції зазначено,
що відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій
із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Процесуальні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень в
адміністративних справах, визначені
розділом V Кодексу адміністративного
судочинства України.

Примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України «Про виконавче провадження».
Цей Закон визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Щодо законодавчого врегулювання
питання соціальних виплат слід
зазначити наступне.

Статтею 63 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 95
Конституції України виключно законом
про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Згідно зі статтею 23 Бюджетного кодексу
України будь-які бюджетні зобов'язання
та платежі з бюджету здійснюються лише
за наявності відповідного бюджетного
призначення.

Статтею 116 цього Кодексу встановлено,
що порушенням бюджетного
законодавства визнається порушення
учасником бюджетного процесу
встановлених цим Кодексом чи іншим
бюджетним законодавством норм щодо
складання, розгляду, затвердження,
внесення змін, виконання бюджету та
звітування про його виконання і,
зокрема: взяття зобов'язань без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених Кодексом чи законом про
Державний бюджет України; здійснення
видатків бюджету чи надання кредитів з
бюджету без встановлених бюджетних
призначень або з їх перевищенням
всупереч Кодексу чи закону про
Державний бюджет України.

Пунктом 7 Закону України від 14 червня 2011
року № 3491-VI «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог пункту 7 Закону
України від 14 червня 2011 р. № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінетом Міністрів України 06 липня 2011
року прийнято постанову № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп визнано
таким, що відповідає Конституції
України (є конституційним) пункт 4
розділу VII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року
№2857-VI з наступними змінами.

Відповідно до Прикінцевих положень
Законів України «Про державний бюджет
України на 2012 рік», «Про державний
бюджет України на 2013 рік» норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на
2012, 2013 роки.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
встановлено розміри та порядок
нарахувань пенсій, грошових допомог та
інших виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки положення Законів України
«Про державний бюджет України на 2011
рік», «Про державний бюджет України на
2012 рік», «Про державний бюджет України
на 2013 рік», якими встановлено, що у 2011,
2012, 2013 роках норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються в порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011, 2012, 2013
роки, не визнані у встановленому
законом порядку неконституційними, а
також те, що постановою Кабінету
Міністрів України від 23 листопада 2011
року № 1210 встановлено розміри та
порядок нарахувань пенсій, грошових
допомог та інших виплат особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що управління
Пенсійного фонду України нараховувало
та виплачувало ОСОБА_4 пенсію по
інвалідності відповідно до норм
чинного законодавства, якими
регулюються дані правовідносини, а
саме: Закону України "Про внесення змін
до Закону України «Про державний
бюджет України на 2011 рік», Закону
України «Про державний бюджет України
на 2012 рік», Закону України «Про
державний бюджет України на 2012 рік»,
постанов Кабінету Міністрів України
від 06 липня 2011 року № 745 та від 23
листопада 2011 року № 1210.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Орджонікідзевського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 18
липня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 серпня 2013 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: