Справа № 2а-16053/11/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/62677/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 (далі - СПД ОСОБА_1)

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012

у справі №2а-6301/12/2670

за позовом СПД ОСОБА_1

до державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва
Державної податкової служби (далі - ДПІ)

про скасування податкових
повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про визнання за СПД ОСОБА_1
права на застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності у 2011 році та про скасування
податкових повідомлень-рішень від
14.07.2011 № та від 14.07.2011 № .

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.04.2012 позов задоволено частково;
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
; в решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012
назване рішення суду першої інстанції
скасовано; у позові відмовлено
повністю.

Посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом
положень чинного законодавства та на
невідповідність висновків судів
фактичним обставинам справи, СПД
ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення окружного
адміністративного суду міста Києва зі
спору.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
розглядувані касаційні вимоги з
урахуванням такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що СПД
ОСОБА_1 звернувся до податкового органу
із заявою від 06.12.2010 про право
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності у 2011
році. Листом від 27.12.2010 № 1452/Х/17-224
позивачеві було відмовлено у видачі
свідоцтва про сплату єдиного податку з
посиланням на наявність у нього
податкової заборгованості. Вказаний
лист не було вручено позивачеві у
зв'язку з його відсутністю за
зареєстрованою адресою.

За податковим повідомленням-рішенням
від 14.07.2011 № СПД ОСОБА_1 було
притягнуто до відповідальності у
вигляді штрафу в сумі 170 грн. за
неподання декларації про доходи за І
квартал 2011 року.

Також ДПІ було визначено позивачеві
оподатковуваний доход за правилами
загальної системи оподаткування; за
результатами цього позивачеві було
донараховано 6943,85 грн. податку з
доходів фізичних осіб за податковим
повідомленням-рішенням від 14.07.2011 №
.

У розгляді цієї справи суди дійшли
правильного висновку про відсутність у
позивача правових підстав
застосовувати спрощену систему
оподаткування у 2011 році з огляду на
відмову податкового органу видати
свідоцтво про сплату єдиного податку,
яка не була оскаржена позивачем. На
підставі цього суди обох попередніх
інстанцій цілком об'єктивно визнали
законним і застосування до позивача 170
грн. штрафу за неподання податкової
декларації.

Наведені висновки судів позивачем в
касаційному порядку не оскаржуються.

У той же час, заперечуючи проти
донарахування з податку з доходів
фізичних осіб, СПД ОСОБА_1 зазначив, що
податковою інспекцією не було
враховано фактично понесену ним суму
витрат при визначенні його
оподатковуваного доходу.

Згідно з пунктом 177.2 статті 177
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

За правилами пункту 177.4 цієї ж статті
Кодексу до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат виробництва (обігу) згідно з
розділом III цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Платник податку для визначення об'єкта
оподаткування має право на врахування
витрат, підтверджених документами, що
складені нерезидентами відповідно до
правил інших країн.

На підтвердження витрат, понесених у
зв'язку з отриманням доходу від надання
комплексу послуг з організації
семінарів, інформаційних заходів для
інформування фармацевтів та лікарів
про продукцію замовника в рамках
виконання договору про надання послуг
від 06.11.2006 № 41, позивачем подано акти
здачі-прийому робіт з деталізацією
його витрат. Однак ці акти були
відхилені ДПІ з посиланням на
необхідність подання позивачем чеків,
квитанцій та інших розрахункових
документів.

Суд першої інстанції правомірно не
погодився із зазначеною правовою
позицією податкового органу

Адже, як встановлено частиною першою
статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Частиною другою цієї ж статті Закону
встановлено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

При цьому податкове законодавство не
встановлює конкретного переліку
документів, складенням яких має
оформлюватися господарська операція. З
метою податкового обліку господарські
операції можуть опосередковуватися
складенням будь-яких первинних
документів, зміст яких відповідає
наведеним законодавчим вимогам, та
складення яких відповідає законодавчо
установленим вимогам щодо оформлення
таких операцій або звичаєвій практиці.

А відтак оскільки подані платником
акти здачі-приймання виконаних робіт
містять вищеперелічені реквізити та
деталізований перелік понесених
позивачем витрат, то у ДПІ були
відсутні підстави для висновку про
невідповідність спірних витрат
критерію документальної
підтвердженості.

У той же час, суд першої інстанції не
визначив, яку суму податку повинен був
сплатити СПД ОСОБА_1, обчисливши
оподатковуваний доход за загальними
правилами з урахуванням суми
документально підтверджених витрат, та
повністю скасував податкове
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
.

З огляду на відсутність у касаційного
суду компетенції встановлювати
обставини, які не були встановлені в
судовому рішення, та досліджувати
докази, ухвалені у справі судові акти
підлягають частковому скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з метою
визначення суми податку, яку повинен
був сплатити позивач за правилами
статті 177 Податкового кодексу України,
та прийняття за наслідками цього
правильного та вмотивованого рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.04.2012 та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.08.2012 у справі №2а-6301/12/2670 скасувати
в частині позовних вимог щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
.

3. У цій частині справу направити
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

4. В решті постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.04.2012 та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.08.2012 у справі №2а-6301/12/2670 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько