Справа № 817/1532/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1532/14

23 червня 2014 року м. РівнеРівненський
окружний адміністративний суд у складі
судді Сало А.Б. за участю секретаря
судового засідання Школяр О.І. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: не прибув,

відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Рокитнівського
відділення Сарененської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу та
зобов'язання вчинення певних дій
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
Рокитнівського відділення
Сарененської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Рівненській області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) №Ф-69 від 12.05.2014
року, зобов'язання припинення
нарахування єдиного соціального
внеску.

Позивач в судове засідання не прибув, в
позовній заяві просив суд справу
розглядати без участі позивача.

Позовні вимоги обґрунтував наступним.

ОСОБА_1 будучи фізичною
особою-підприємцем, яка обрала
спрощену систему оподаткування,
водночас є пенсіонером за віком, а
відтак, вважає, що згідно з Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється
від сплати за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. На підставі
викладеного просить визнати
протиправною та скасувати вимогу про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-69 від 12.05.2014
року та зобов'язати припинити
нарахування єдиного соціального
внеску в майбутньому.

Відповідач участь уповноваженого
представника в судовому засіданні не
забезпечив, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду.

Керуючись ч. 4 ст. 128 КАС України, суд
вважає за можливе вирішувати справу на
підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч. 6 ст. 12 КАС
України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не забезпечується.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства, суд
приходить до висновку, що позов слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований як фізична особа -
підприємець Рокитнівською районною
державною адміністрацією Рівненської
області 15.10.1999 року (а.с.6), відповідно до
свідоцтва Серії НОМЕР_1 є платником
єдиного податку (а.с.14) та отримує
пенсію за віком, призначену у
відповідності до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (а.с.8,13).

12.05.2014 року відповідачем для позивача
було виставлено вимогу про сплату
боргу (недоїмки) № Ф-69, якою встановлено
наявність заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
6068,71 грн. (а.с.7).

Вирішуючи спір по суті суд виходив з
наступного.

Щодо вимог позивача про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-69 від 12.05.2014
року суд зазначає наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі по тексту
вказаного закону - єдиний внесок) -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до п. 4. ч. 1. ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років. До
досягнення віку, встановленого абзацом
першим цієї статті, право на пенсію за
віком мають жінки 1961 року народження і
старші після досягнення ними такого
віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Статтею 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлюються умови
надання пенсій за віком особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення.

Так, абз. 1 ст. 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

У даному випадку положення ст. 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" потрібно
розуміти в контексті з положеннями ст.
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Судом встановлено, що позивачу, у
відповідності до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", була
призначена пенсія за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (а.с.14).

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" визначені
необхідні умови для звільнення від
сплати єдиного внеску, а саме: особа
обрала спрощену систему оподаткування
і є пенсіонером за віком або інвалідом
та отримує відповідно до закону пенсію
або соціальну допомогу.

Положеннями вищевказаної статті не
передбачено, що саме особи, яким надано
пенсію за віком на підставі Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Таким чином,
спростовуються заперечення
представника відповідача стосовно
того, що звільнення від сплати єдиного
внеску не стосується тих осіб, які
отримують інші види пенсійних виплат,
не передбачені ст. 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Судом також встановлено, що позивач у
добровільному порядку у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування не числиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Враховуючи те, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, звільнена
від сплати за себе єдиного внеску,
жодних інших обставин щодо існування у
позивача боргу перед органом доходів і
зборів суду не надано, у відповідача
відсутні правові підстави для
формування оспорюваної вимоги про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-69 від 12.05.2014
року.

Що стосується вимоги позивача
зобов'язати відповідача припинити
нарахування єдиного соціального
внеску, як особі, що перебуває на пенсії
за віком, слід зазначити наступне.

Враховуючи положення ст.ст. 2, 6 КАС
України, в порядку адміністративного
судочинства захисту підлягають тільки
порушені права, а не ті, які можуть бути
порушені в майбутньому. Відтак, дана
вимога позивача заявлена без наявності
спірних правовідносин, а тому суд,
приходить до висновку, що в задоволенні
позову в цій частині слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Орган доходів і зборів правомірності
винесення спірної вимоги не довів.
Відтак, вимога Рокитнівського
відділення Сарненської ОДПІ ГУ
Міндоходів в Рівненській області № Ф-69
від 12.05.2014 року про сплату боргу
(недоїмки) є протиправною та підлягає
до скасування.

За таких обставин позовні вимоги слід
задовольнити частково.

Сплачений позивачем судовий збір,
присуджується йому з Державного
бюджету України відповідно до положень
ч. 3 ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Рокитнівського відділення
Сарненської ОДПІ ГУ Міндоходів в
Рівненській області № Ф-69 від 12.05.2014
року про сплату боргу (недоїмки) в сумі
6068,71 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити на користь позивача
Фізичноїсоба-підприємця ОСОБА_1 із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Сало А.Б.