Справа № 2а/759/151/14
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/759/151/14
Головуючий у 1-й інстанції: Чала
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу
судді Святошинського районного суду м.
Києва від 19 березня 2014 року про
залишення позовної заяви без розгляду
в частині та на постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 01 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у місті Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В
И В :

Ухвалою судді Святошинського
районного суду м. Києва від 19 березня 2014
року відкрито провадження в
адміністративній справі в скороченому
порядку та залишено без розгляду
позовні вимоги про призначення та
нарахування одноразової компенсації
та щорічної допомоги на оздоровлення
за період з 1996 року по 11 вересня 2013 року
(а.с.13-14).

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 01 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
ухвалу суду першої інстанції, як таку,
що перешкоджає подальшому провадження
у справі і направити справу для
продовження розгляду (за текстом
апеляційної скарги на ухвалу судді
Святошинського районного суду м. Києва
від 19 березня 2014 року про залишення
позовної заяви без розгляду в частині).

Також представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі (за текстом апеляційної скарги
на постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 01 квітня 2014 року).

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
судом першої інстанції були неповно
з'ясовані всі обставини, що мали
суттєве значення для вирішення справи
та допущені порушення норм
матеріального права.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання та положення ст. 197
КАС України, колегія суддів приходить
до висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11
березня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у місті Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
зобов'язання вчинити дії.

Частинами 1, 2 ст. 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Стаття 100 КАС України вказує на те, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи подано адміністративний
позов у строк, встановлений законом
(якщо подано заяву про поновлення цього
строку, та чи є підстави для її
задоволення).

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, 11
березня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом щодо зобов'язання
відповідача здійснити нарахування та
виплату пенсії з 1996 року по 11 вересня 2013
року включно. Отже судом першої
інстанції зроблений вірний висновок
про залишення адміністративного
позову про призначення та нарахування
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення без розгляду
за період з 1996 року по 11 вересня 2013 року.

Суд першої інстанції, не встановивши
поважних причин пропуску строку
звернення позивача з даним позовом до
суду за період з 1996 року по 2013 рік
включно та керуючись вимогами ст. 100 КАС
України, прийшов до обґрунтованого
висновку про залишення вимог позивача
без розгляду в частині.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 є особою, яка постраждала
внаслідок аварії на ЧАЕС, категорії 1-А,
що підтверджується копією посвідчення
(а.с. 9), та є інвалідом ІІ групи з 26.06.1995
року внаслідок захворювання,
пов'язаного з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС (а.с. 10), у зв'язку з чим на
нього розповсюджується норми Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо позовної заяви про нарахування та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 25 січня 2012 року у
справі № 1-11/2012 нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України, якими
регулюються бюджетні відносини,
зокрема питання соціального захисту за
рахунок коштів Державного бюджету
України, є складовою бюджетного
законодавства відповідно до пункту 5
частини першої статті 4 Бюджетного
кодексу України. Отже, суди загальної
юрисдикції України під час вирішення
справ щодо соціального захисту прав
громадян повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", статей 5 та
6 Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", статей 14, 22, 37 та 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", статті 22 Закону
України "Про міліцію", статті 49 Закону
України "Про прокуратуру", статті 77
Основ законодавства України про
охорону здоров'я, статей 12, 13, 14, 15 та 16
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту", статті 9 Закону України "Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні", статті 22
Закону України "Про пожежну безпеку",
статті 20 Закону України "Про захист
рослин", статті 43 Гірничого закону
України, статей 6 1, 6 2, 6 3 та 6 4 Закону
України "Про жертви нацистських
переслідувань", статті 3 Закону України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Київським міським центром по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат було здійснено виплату ОСОБА_3
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 120 грн., відповідно до
асигнувань, передбачених на 2013 рік.

В своїх запереченнях на
адміністративний позов управління
праці та соціального захисту населення
Святошинської районної у місті Києві
державної адміністрації зазначило, що
позивач не звертався з заявою про
виплату йому щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік.

З огляду на зазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що щорічна
допомога на оздоровлення за 2013 рік була
виплачена позивачу відповідно до вимог
чинного законодавства.

Щодо позовної вимоги про нарахування
та виплату одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, інвалідам ІІ групи
виплачується в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат.

Управлінням праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у місті Києві державної
адміністрації було здійснено ОСОБА_3
нарахування та виплату одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в 1995 році.

Окрім цього, відповідно до ухвали судді
Святошинського районного суду м. Києва
від 19 березня 2014 року позовні вимоги
про призначення та нарахування
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 1996
року по 11 вересня 2013 року залишено без
розгляду, а тому відсутні підстави для
задоволення позовної вимоги про
нарахування та виплату одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат.

Оскільки позовні вимоги про
нарахування, виплату щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 45
мінімальних заробітних плат не
підлягають задоволенню, то і позовна
вимога про зобов'язання відповідачів в
подальшому здійснювати нарахування та
виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, як похідна позовна
вимога від попередніх, також не
підлягає задоволенню.

Доводи апеляційних скарг висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст.ст. 199, 200
КАС України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційні скарги без
задоволення, а ухвалу та постанову суду
- без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 199, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 залишити без задоволення, а
ухвалу судді Святошинського районного
суду м. Києва від 19 березня 2014 року про
залишення позовної заяви без розгляду
в частині та постанову Святошинського
районного суду м. Києва від 01 квітня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.