Справа № 2а-1504/11
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Справа № 142707/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П.,

Онишкевич Т.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Львові апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова на
постанову Залізничного районного суду
міста Львова від 12.12.2011 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова про
зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії дітям війни,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова (далі
по тексту - управління), в якому просив
зобов'язати управління нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період за 2010 рік та сім місяців 2011 року
з урахуванням вимог ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та проведених
виплат.

Ухвалою Залізничного районного суду
міста Львова від 21.07.2011 року позовні
вимоги за період з 01.01.2010 року по 30.01.2010
року залишені без розгляду відповідно
до ст.ст. 99, 100 КАС України.

Постановою Залізничного районного
суду міста Львова від 12.12.2011 року
заявлений позов задоволено частково.
Зобов'язано нарахувати і виплатити
позивачу підвищення до пенсії
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 31.01.2011 року з врахуванням
виплачених сум у розмірі 30%
мінімального розміру пенсії за віком,
передбаченої ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з
урахуванням вимог ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та проведених
виплат.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову про відмову в позові.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що встановлений ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії
за віком застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
відповідно до зазначеного Закону, і не
може використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до висновку,
що подана апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є дитиною війни, належить до
категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дітей війни, перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України в Залізничному районі міста
Львова, а тому він має право на
встановлене ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
підвищення до пенсії.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" розмірі
за вказаний період колегія суддів не
вбачає.

Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами лише цього
Закону, чинним законодавством інший
мінімальний розмір пенсії за віком не
визначений, тому слід застосовувати
саме цей розмір.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивачу здійснює Пенсійний
фонд України в особі вищезгаданого
управління, а також виходячи з вимог п.15
Положення про Пенсійний фонд України,
затвердженого постановою КМ України №
1261 від 24.10.2007 року, відповідний
обов'язок з нарахування та виплати
підвищення до пенсії слід покласти на
відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування, передбачених
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" доплат до пенсії, як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань, до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

При вирішенні справи суд першої
інстанції правильно застосував вимоги
ч.1 ст.100 КАС України, згідно з якою
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із позовом, відсутність поважних
причин для поновлення строку, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в частині позовних вимог позивача за
період з 01.01.2010 року по 17.01.2011 року
включно - залишити без розгляду.

Правильно встановивши підставність
позовних вимог позивача, суд першої
інстанції невірно визначив кінцеву
дату періоду, за який позов належить
задовольнити і не обмежив його в часі,
хоч повинен був це зробити відповідно
до постанови КМУ N 745 від 06.07.2011р.
(набрала чинності з 23.07.2011р.), яка
прийнята на виконання Закону України
від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік", підвищення до
пенсії дітям війни виплачуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України.

Враховуючи наведені доводи та
обставини у справі, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов слід задовольнити,
визнавши дії управління щодо
нездійснення нарахування та виплати
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" протиправними та зобов'язавши
відповідача провести нарахування і
виплату позивачу підвищення до пенсії
в розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" за період з 18.01.2011 року по
22.07.2011 року включно з врахуванням
виплачених сум.

З огляду на вищевикладене існують
підстави для висновку про порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нової про задоволення
заявленого позову із зазначенням меж
стягнення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд;-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова
задовольнити частково.

Постанову Залізничного районного суду
міста Львова від 12.12.2011 року у справі №
2-а-1504/11 скасувати та прийняти нову, якою
позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог позивача до управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі міста Львова про
зобов'язання провести нарахування та
виплату підвищення пенсії як дитині
війни за період з 01.01.2010 року по 17.01.2011
року - залишити без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
міста Львова щодо нездійснення
нарахування та виплати ОСОБА_2
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі
міста Львова провести ОСОБА_2
нарахування і виплату підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" за період з 18.01.2011
року по 22.07.2011 року включно із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та проведених
виплат за вказаний період.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич