Справа № 2а-4664/10/1770
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
Справа №
9104/17759/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
державної інспекції з контролю за
цінами в Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2010 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«УкрТехноФос» до державної інспекції з
контролю за цінами в Рівненській
області про визнання протиправним та
скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою
відповідальністю «УкрТехноФос»
звернулось в суд першої інстанції з
адміністративним позовом до державної
інспекції з контролю за цінами в
Рівненській області визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача №255 від 26 жовтня 2009 року
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2010 року позовні вимоги задоволено,
визнано протиправним та скасовано
рішення державної інспекції з контролю
за цінами в Рівненській області № 255
від 26 жовтня 2009 року про застосування
до товариства з обмеженою
відповідальністю «УкрТехноФос»
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції державна
інспекція з контролю за цінами в
Рівненській області оскаржила його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
державна інспекція з контролю за
цінами в своїй діяльності керується,
зокрема Законом України «Про ціни та
ціноутворення», Законом України «Про
основні принципі державного нагляду
(контролю) в сфері господарської
діяльності», Положенням пре Державну
інспекцію з контролю за цінами.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
ціни та ціноутворення» державний
контроль за цінами здійснюється при
встановленні і застосуванні державних
фіксованих та регульованих цін і
тарифів. Статтею 2 вказаного Закону
встановлено, що дія цього Закону
поширюється на всі підприємства та
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості і методів
організації праці та виробництва.
Контроль за додержанням державної
дисципліни цін здійснюється органами,
на які ці функції покладено Урядом
України. Пунктом 3 Положення про
Державну інспекцію з контролю за
цінами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.12.2000
року № 1819 встановлено, що основними
завданнями Держцінінспекції є
організація та здійснення відповідно
до законодавства функцій з контролю та
нагляду за дотриманням центральними та
місцевими органами виконавчої влади,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, суб'єктами господарювання вимог
щодо формування, встановлення та
застосування цін (тарифів). Відповідно
до ч. 2 п. 4 вказаного Положення державна
інспекція з контролю за цінами в межах
своєї компетенції здійснює перевірки
додержання порядку формування,
встановлення і застосування цін і
тарифів, а також їх економічного
обґрунтування.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.05. 2009 № 502, що набрала чинності 29
травня 2009 року, введено тимчасові
обмеження здійснення заходів
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності до 31 грудня
2010 року. Правові та організаційні
засади, основні принципи і порядок
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності визначено Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Повноваження державної інспекції з
контролю за цінами в Рівненській
області, в тому числі щодо вжиття
заходів за результатами перевірок,
встановлені статтею 14 Закону України
«Про ціни і ціноутворення» та
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.12.2000р. №1819 «Питання Державної
інспекції з контролю за цінами».
Постанова Кабінету Міністрів України
21.05.09 № 502 не вносить відповідних змін
до постанови Кабінету Міністрів
України від 13.12.2000 р. №1819 «Питання
Державної інспекції з контролю за
пінами» та не припиняє її дії на період,
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 21.05. 2009 ропу №502.

Таким чином, Державна інспекція з
контролю за цінами повинна здійснювати
практичне застосування постанови
Кабінету Міністрів України від 21.05. 2009
року № 502 виключно в межах, що не
суперечать нормам Законів України «Про
ціни і ціноутворення» та «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності», які
безпосереднього регулюють діяльність
Державної інспекції з контролю за
цінами.

Відтак, при порушенні суб'єктом
господарювання державної дисципліни
цін законодавством передбачено
безумовне застосування до нього
адміністративно-господарських санкцій
у терміни, які визначені
законодавством.

На виконання вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 25.12.96 р. № 1548 та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 17.10.07 № 1222, головою Рівненської ОДА
було прийняте розпорядженням від 01.10.08
№ 424 «Про регулювання торговельних
надбавок та рентабельності на основні
продукти харчування», пунктом 3 якого
передбачено, що зміни
оптово-відпускних цін суб'єктами
господарювання, які здійснюють
діяльність з виробництва та/або
реалізації продуктів харчування (у
тому числі цукру) проводяться шляхом їх
декларування. Після набуття чинності
вказаного розпорядження голови
Рівненської ОДА, підвищення суб'єктами
господарювання оптово-відпускних цін у
випадку їх зростання протягом місяця
більше, ніж на 1 відсоток, повинно було
здійснюватися лише після декларування
їх зміни.

Указом Президента України від 06.03.09
№125/2009 «Про зупинення дії деяких
положень постанови Кабінету Міністрів
України від 06.08.08 №709» зупинено дію
змін, які було внесено до пункту 3
Порядку декларування зміни
оптово-відпускних цін на певні
продовольчі товари, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.07 р. №1222. Таким чином, зазначене
відновило дію п. 3 постанови Кабінету
Міністрів України від 17.10.07 р. №1222, який
діяв до внесення вказаних змін і
передбачав повідомний характер
декларування зміни оптово-відпускних
цін. У разі, якщо суб'єкт господарювання
у період з 14.03.09р. по 14.06.09р. мав намір
збільшити рівень оптово-відпускних цін
протягом місяця більше, ніж на 1
відсоток, він був зобов'язаний
задекларувати зміну цін у Рівненській
обласній держадміністрації

Проведеною перевіркою ТзОВ
«УкрТехноФос» встановлено порушення
державної дисципліни цін при
застосуванні оптово-відпускних цін на
цукор, а саме, в частині встановлення та
застосування граничного рівня
торговельних надбавок при формуванні
роздрібних цін на продукти харчування,
що підлягають державному регулюванню -
цукор (фас. 50кг), ТзОВ «УкрТехноФос»
одержало за період з 05.03.09 р. по 30.09.09 р.
необгрунтовану виручку в сумі 406437,75
гри, в частині застосування не
задекларованих в установленому
порядку реалізаційних цін на продукти
харчування, що підлягають державному
регулюванню - цукор (фас. 50кг), ТзОВ.
«УкрТехноФос» одержало за період з
06.02.09р. по 30.09.09р. необгрунтовану виручку
в сумі 519881,13 грн. В результаті вказаних
порушень підприємством отримана
необгрунтована виручка в сумі 926318,88
грн.

Статтею 14 Закону України «Про ціни та
ціноутворення» встановлена
відповідальність за порушення
державної дисципліни цін. Відповідно
до цієї норми вся необгрунтовано
одержана підприємством, організацією
сума виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін підлягає
вилученню в доход відповідного бюджету
залежно від підпорядкованості
підприємства, організації. Крім того, в
позабюджетні фонди місцевих Рад
стягується штраф у двократному розмірі
необгрунтовано одержаної суми виручки.

При винесенні рішення від 26.10.09 №255 про
застосування економічних санкцій до
позивача за порушення державної
дисципліни цін держінспекція
керувалась вимогами Інструкції про
порядок застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами, яка була
затверджена спільним наказом
Мінекономіки та Мінфіну від 03 грудня 2001
року № 298/519 та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 18 грудня
2001 року за № 1047/6238. Пунктом 1.4. вказаної
Інструкції передбачено, що підставою
для застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
є одержання суб'єктами господарювання
необгрунтованої виручки в результаті
порушення ними чинного в періоді, що
перевіряється, порядку встановлення та
застосування цін і тарифів, які
регулюються уповноваженими органами
відповідно до вимог законодавства.

Порушеннями порядку встановлення і
застосування цін, за які накладаються
економічні санкції, є, зокрема:
нарахування непередбачених
законодавством націнок до цін і
тарифів, що регулюються; застосування
вільних цін (тарифів) на продукцію
(послуги, роботи) за умови
запровадження для них режиму
державного регулювання; застосування
цін (тарифів) на продукцію (послуги,
роботи) з рентабельністю, рівень якої
перевищує встановлений відповідно до
законодавства граничний; застосування
цін (тарифів) з порушенням
запровадженого порядку обов'язкового
декларування їх зміни; завищення або
заниження розміру передбачених
законодавством податків та
обов'язкових зборів, що включаються в
структуру ціни, або ]їх не включення в
структуру ціни, що регулюється;
включення в структуру регульованих цін
(тарифів) не передбачених
законодавством витрат або витрат понад
установлені розміри; включення у
вартість ; продукції та послуг, ціни
(тарифи) на які регулюються, фактично не
виконаних або виконаних не в повному
обсязі послуг (робіт); застосування
торговельних і
постачальницько-збутових надбавок
(націнок) понад установлений граничний
розмір; застосування цін (тарифів)
суб'єктами господарювання за види
послуг (робіт), які не передбачені
визначеними нормативно-правовими
актами, що встановлюють для них
відповідні переліки платних послуг;
застосування цін і тарифів з
порушенням інших запроваджених
методів регулювання.

Тому посилання Позивача на відсутність
жодного нормативно-правового акту,
яким передбачено застосування
економічних санкцій, за порушення
Порядку декларування зміни
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари є безпідставним.

Крім того апелянт зазначає, що
Міністерство економіки України своїм
листом-роз'ясненням від 03.12.07 р. №89-22/102
підтвердило факт необхідності
декларування відпускних цін на основні
продукти харчування у разі збільшення
протягом місяця більше ніж на один
відсоток.

У п.2 статті 3 Закон України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» зазначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку. У статті 4 даного закону
зазначено, що одним із основних
принципів бухгалтерського обліку та
фінансової звітності є повне
висвітлення - фінансова звітність
повинна містити всю інформацію про
фактичні та потенційні наслідки
господарських операцій та подій,
здатних вплинути на рішення, що
приймаються на її основі. Відповідно
п.п. 1, 3, 5 статті 19 розділу III зазначеного
Закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є:
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи;
інформація, що міститься у прийнятих до
обліку первинних документах,

систематизується на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та

аналітичного обліку шляхом подвійного
запису їх на взаємопов'язаних рахунках

бухгалтерського обліку. Операції в
іноземній валюті відображаються також
у

валюті розрахунків та платежів по
кожній іноземній валюті окремо, дані
аналітичних рахунків повинні бути
тотожні відповідним рахункам
синтетичного обліку на перше число
кожного місяця; господарські операції
повинні бути відображені в облікових
регістрах у тому звітному періоді, в
якому вони були здійснені.

Як вбачається з вище викладеного,
роздруківка карток рахунку 282 (цукор в
мішках), які були представлені
інспектору, систематизована на
рахунках бухгалтерського обліку в
регістрах синтетичного та
аналітичного обліку інформація щодо
руху товару «Цукор в мішках».

Аналізом представлених роздруківок
карток рахунку 282 (цукор в мішках) не
встановлено фактів повернення
товариству цукру за період, що підлягав
перевірці. Відповідно до наказу
товариства від 05.01.09р. №1 (про облікову
політику на підприємстві на 2009 рік),
оцінка запасів при відпуску їх у
виробництво, продажу чи іншому вибутті
проводиться за методом
середньозваженої собівартості. Даний
метод передбачає списання товару за
собівартістю, яка розраховується як
відношення загальної вартості
отриманого товару до загальної
кількості цього товару. При цьому
ідентифікація кількості списання
такого товару до певної отриманої
партії товару проводилося за допомогою
роздруківки карток рахунку 282, оскільки
саме на даному рахунку міститься
систематизована інформація прийнятих
до обліку первинних документів. Метод
ідентифікації кількості списання
товару до певної отриманої партії
товару у такому випадку полягає у тому,
щоб за допомогою картки рахунку 282 від
слідкувати кількість списання товару
кількості залишку даного товару на
дату отримання нової партії товару.
Тобто, якщо відповідно до картки
рахунку 282 на момент отримання нової
партії товару на залишку було п одиниць
товару, то списання товару у кількості
понад п одиниць товару вже свідчить про
списання товару з новоотриманої
партії. Собівартість списаного понад п
одиниць товару у такому випадку
ідентифікується собівартості
новоотриманої партії товару. При цьому,
як і зазначає товариство, звіти про
кількісне переміщення товарів на
складах (по управлінському обліку по
товару «цукор в мішках») мають виключно
інформаційний характер і не містять
документально підтвердженої
інформації про ціну даного товару.

На підставі вище викладеного просить
постанову суду першої інстанції
скасувати.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи
апеляційнрої скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
інспекцією, на підставі посвідчення
№571 від 05.10.2009 року, відповідно до ст.13
Закону України «Про ціни і
ціноутворення», постанови Кабінету
Міністрів України №1819 від 13.12.2000 року
«Питання Державної інспекції з
контролю за цінами» проведено планову
перевірку позивача з питань дотримання
державної дисципліни цін на основні
продукти харчування за результатами
якої складено акт № 571 від 22.10.2009 року
згідно якого при перевірці питань
порядку формування та застосування цін
на окремі види продовольства
встановлено порушення ТзОВ
«УкрТехноФос» вимог постанови
Кабінету Міністрів України від 17.10.2007
року №1222 «Про запровадження Порядку
декларування зміни оптово-відпускних
цін на продовольчі товари» (із змінами
та доповненнями) та розпорядження
голови Рівненської
облдержадміністрації від 01.10.2008 року №
424, а саме: в частині встановлення та
застосування граничного рівня
торгівельних надбавок при формуванні
роздрібних цін на продукти харчування
що підлягають державному регулюванню -
цукор (фасований 50 кг) в період з 05.03.2009
року по 30.09.2009 року ТзОВ «УкрТехноФос»
одержало необгрунтовану виручку в сумі
406 437,75 грн., а також в частині
застосування не задекларованих в
установленому порядку реалізаційних
цін на цукор (фасований 50 кг) в період з
06.02.2009 по 30.09.2009 р. отримано
необгрунтовану виручку в сумі 525 997,11
грн. загальна сума необгрунтовано
отриманої виручки ТзОВ «УкрТехноФос»
за вказаний вище період, становить 932
434,86 гривень. На підставі вказаного Акту
26.10.2009 начальником Інспекції винесено
рішення №255 про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін, відповідно
до якого виявлено встановлення та
застосування оптово-роздрібних цін на
основні продовольчі товари
(цукор-пісок) позивачем без
декларування їх зміни, та зазначено, що
ТзОВ «УкрТехноФос» порушено вимоги
Закону України «Про ціни та
ціноутворення», Постанов КМУ № 1548 від
25.12.1996 р. та № 1222 від 17.10.2007 року та
розпорядження Рівненської
облдержадміністрації від 01.10.2008 року
№424 «Про регулювання торговельних
надбавок та рентабельності на основні
продукти харчування» та вилучено у
ТзОВ "УкрТехноФос" в дохід державного
бюджету, за порушення державної
дисципліни цін, суму необгрунтовано
отриманої виручки 926318,88 гривень та
накладено штраф 1 852 637,76 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
правильно зазначив, що згідно п. 6 ст. 7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» за
результатами здійснення планового або
позапланового заходу посадова особа
органу державного нагляду(контролю), у
разі виявлення порушень вимог
законодавства, складає акт. Статтею 10
Закону України «Про ціни і
ціноутворення» передбачено, що зміна
рівня державних фіксованих та
регульованих цін і тарифів на окремі
види продукції, товарів і послуг
здійснюється в порядку і в строки, що
визначаються тими органами, які
відповідно до цього Закону
затверджують або регулюють ціни
(тарифи). Статтями 4, 8 вказаного Закону
передбачено, що уряд України визначає
повноваження органів державного
управління в галузі встановлення і
застосування цін (тарифів), а також по
контролю за цінами (тарифами).
Кабінетом Міністрів України можуть
вводитись інші методи державного
регулювання цін і тарифів. Відповідно
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2007 року № 1222 «Про затвердження
Порядку декларування зміни
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари» визначено механізм
декларування суб'єктами
господарювання зміни
оптово-відпускних цін на борошно
пшеничне вищого, першого і другого
сорту, борошно житнє обдирне,
яловичину, свинину, м'ясо птиці (тушка),
ковбасні вироби варені, крім вищого
сорту, молоко коров'яче питне з вмістом
жиру до 2,5 відсотка, сир кисломолочний з
вмістом жиру до 9 відсотків, сметану з
вмістом жиру до 20 відсотків, масло
вершкове з вмістом жиру до 72,5 відсотка,
яйця курячі, цукор-пісок, олію
соняшникову, у випадку, коли загальне
зростання ціни збільшуються протягом
місяця більш як на 1 відсоток. Пунктом 12
постанови Кабінету Міністрів України
від 25.12.1996 року №1548 «Про встановлення
повноважень органів виконавчої влади
та виконавчих органів міських рад щодо
регулювання цін (тарифів)», обласним
державним адміністраціям надано право
встановлювати оптово-відпускні ціни на
борошно пшеничне вищого, першого і
другого сорту, борошно житнє обдирне,
яловичину, свинину, м'ясо птиці,
ковбасні вироби варені, молоко, сир,
сметану, масло вершкове, яйця курячі,
цукор, олію соняшникову шляхом
декларування їх зміни. Розпорядженням
голови Рівненської обласної державної
адміністрації від 01.10.2008 року №424 «Про
регулювання торговельних надбавок та
рентабельності на основні продукти
харчування» передбачено, що зміни
оптово-відпускних цін на борошно
пшеничне вищого, першого і другого
сорту, борошно житнє обдирне,
яловичину, свинину, м'ясо птиці (тушка),
ковбасні вироби варені, крім вищого
сорту, молоко коров'яче питне з вмістом
жиру до 2,5 відсотка, сир кисломолочний з
вмістом жиру до 9 відсотків, сметану з
вмістом жиру до 20 відсотків, масло
вершкове з вмістом жиру до 72,5
відсотків, яйця курячі, цукор-пісок,
олію соняшникову підлягають
обов'язковому декларуванню відповідно
постанови КМУ № 1222 від 17.10.2007 року зі
змінами і доповненнями. Частина 1 ст. 14
Закону України «Про ціни і
ціноутворення» передбачає
відповідальність за порушення
державної дисципліни цін: вся
необгрунтовано одержана
підприємством, організацією сума
виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін підлягає
вилученню в доход відповідного бюджету
залежно від підпорядкованості
підприємства, організації. Крім того, в
позабюджетні фонди місцевих Рад
стягується штраф у двократному розмірі
необгрунтовано одержаної суми виручки.
Вказані суми списуються з рахунків
підприємств і організацій в
банківських установах за рішенням
суду.

Крім того відповідно до п.1.4 Інструкції
про порядок застосування економічних
та фінансових (штрафних) санкцій
органами державного контролю за
цінами, затвердженої наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України,
Міністерства фінансів України від
03.12.2001 року №298/519, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 18.12.2001
року за №1047/6238 підставою для
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін є
одержання суб'єктами господарювання
необгрунтованої виручки в результаті
порушення ними чинного в періоді, що
перевіряється, порядку встановлення та
застосування цін і тарифів, які
регулюються уповноваженими органами
відповідно до вимог законодавства.
Пунктом 1.6 Інструкції про порядок
застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами,
затвердженої наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України, Міністерства
фінансів України від 03.12.2001 року №298/519,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 18.12.2001 за №1047/6238 передбачено, що
необгрунтовано одержані суб'єктами
господарювання, унаслідок порушень
порядку встановлення і застосування
цін, суми виручки та штрафи підлягають
вилученню згідно із законодавством на
підставі рішень, прийнятих органами
державного контролю за цінами. При
цьому, під виручкою від продажу
товарів, робіт, послуг при вирішенні
спору про стягнення економічних
санкцій слід розуміти суму коштів,
фактично отриманих господарюючим
суб'єктом на розрахунковий рахунок чи в
касу підприємства.

Тому суд вважає, що істотною умовою для
застосування відповідачем штрафних
санкцій до позивача є наявність
доказів отримання позивачем
необгрунтовано одержаної суми виручки,
а саме платіжних доручень, квитанцій
прибутково-касових ордерів,
банківських виписок про зарахування
коштів.

Судом першої інстанції з'ясовано, що
посадовими особами відповідача не
досліджувались первинні бухгалтерські
документи, які б свідчили про отримання
позивачем виручки від реалізованого
цукру, ціни на який формувались з
порушенням встановленого порядку. Дана
обставина підтверджується Актом
перевірки, у якому зроблені висновки
про необгрунтовано отриману виручку
лише виходячи з накладних на поставку
цукру, та договорів поставки, що суд
першої інстанції вірно вважав
порушенням п. 3.2 Інструкції про порядок
застосування економічних та
фінансових (штрафних) санкцій органами
державного контролю за цінами,
затвердженої наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України, Міністерства
фінансів України від 03.12.2001 року №298/519,
відповідно до якого, в актах перевірок
детально відображається механізм
скоєння порушення, визначається сума
необгрунтовано одержаної виручки, з
доданням розрахунків, на яких
ґрунтується обчислення зазначеної
суми, з посиланням на документи
первинного бухгалтерського обліку,
згідно з якими вони здійснюються, копії
документів первинного бухгалтерського
обліку, які можуть додаватись до акта,
завіряються підписом посадової особи
суб'єкта господарювання та його
печаткою. Дану обставину підтвердив
представник відповідача, який
безпосередньо проводив перевірку, який
пояснив, що ним досліджувались лише
видаткові накладні, договори між
поставки між контрагентами, тобто
документи які надавались позивачем за
запитом інспектора. У акті перевірки не
відображена інформація про те, що
позивач здійснював реалізацію цукру з
відстрочкою оплати, а також можливість
повернення покупцями нереалізованих
залишків, яка передбачена договорами
купівлі-продажу товару.

Крім того судом першої інстанції
з'ясовано, що на дату проведення
перевірки позивач не отримав на
розрахунковий рахунок та в касу
підприємства виручки від реалізації
товару, в сумі 585 000 гривень.

Також при перевірці не враховано факт
того, що під час періоду, який підлягав
перевірці, відповідно до наказу
Товариства від 05.01.2009 року №1 (про
облікову політику на підприємстві на
2009року), аналітичний облік руху
товарно-матеріальних цінностей у
бухгалтерії ведеться у
кількісно-сумарному виразі, на складах
- у кількісному виразі. Крім того,
оцінка запасів при відпуску їх у
виробництво, продажу чи іншому вибутті
проводиться за методом
середньозваженої собівартості.

Тому, суд першої інстанції вірно
вважав, що обрахований в Акті розмір
необгрунтовано одержаної виручки, в
сумі 406 437, 75 гривень на підставі наданих
перевіряючому карток рахунку 282 (цукор
в мішках) не є вірним, оскільки на
підприємстві згідно облікової
політики облік руху
товарно-матеріальних цінностей,
враховуючи значний загальний
товарооборот підприємства в цілому,
ведеться лише в розрізі загальної
номенклатури товару - цукор в мішках, а
не в розрізі кожної окремої партії
товару. Такий облік не дає можливості
ідентифікувати вартість відповідних
одиниць запасів при їх списанні, а отже
встановити лише на підставі перевірки
первинних документів, пов'язаних з
придбанням та реалізацією продукції та
даних бухгалтерського обліку, з якої
конкретної партії та якого виробника
відбувалось відвантаження покупцю
цукру, неможливо, тому неможливо і
визначити суму необгрунтовано
отриманої виручки в розрізі кожної
окремої партії товару.

При цьому суд правильно зазначив, що
звіти про переміщення товарів на
складах (по управлінському обліку по
товару «цукор в мішках») мають виключно
інформаційний характер і аналогічно не
містять документально підтвердженої
інформації про рух окремих партій
товару, згідно якого можна було б чітко
обраховувати суми завищення граничної
торгівельної націнки відносно ціни
виробника товару. Тобто, при перевірці
первинних документів, пов'язаних з
придбанням та реалізацією продукції,
встановити, що у деяких випадках мали
місце порушення при формуванні,
встановленні та застосуванні
роздрібних цін на цукор за рахунок
встановлення торговельних надбавок у
розмірах, що перевищують гранично
допустимий рівень перевіряючий не міг,
так як видаткові накладні на
реалізацію цукру не містять у собі
ніякої інформації про виробника та про
конкретну партію товару, який
реалізовувався.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано доказів на
підтвердження надходження коштів на
розрахунковий рахунок чи в касу ТзОВ
«УкрТехноФос», доказів продажу
вказаного товару за збільшеними (та не
задекларованими) цінами, а також
доказів на спростування тверджень
позивача про відсутність події
надходження виручки на підприємство за
реалізований цукор та можливого його
повернення на підприємство.

Крім того суд першої інстанції
правильно врахував, що Постановою
Кабінету Міністрів України № 709 від 06
серпня 2008 року «Про внесення змін до
Порядку декларування зміни
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари», Кабінетом Міністрів України
внесено зміни і доповнення до Порядку
декларування № 1222. Президент України у
межах своїх конституційних
повноважень, Указом № 125/2009 від 06
березня 2009 року, зупинено дію пункту 3
змін, що вносяться до Порядку
декларування № 1222, затвердженою
вказаною вище Постановою КМУ № 709 від 06
серпня 2008 року. Згідно з Указом
Президента № 434/2009 від 13 червня 2009 року,
Указ № 125/2009 від 06 березня 2009 року
втратив чинність. Тому в період з 14.03.2009
року (дата набрання чинності Указу
Президента України № 125/2009 від 06
березня 2009 року) по 15.06.2009 року,
декларування зміни оптово-відпускних
цін на продовольчі товари потрібно
було здійснювати відповідно до Порядку
декларування № 1222 в редакції із
змінами і доповненнями внесеними
Постановою КМУ № 276 від 26.03.2008 року, про
що зазначено в листі Міністерства
юстиції України №4963-0-26-09-20 від 29.04.2009
року. Відповідно до п. 2 Порядку
декларуванню № 1222 у редакції діючий в
період з 14.03.2009 року по 15.06.2009 року
декларуванню підлягають зміни
оптово-відпускних цін на продовольчі
товари, зазначені у п. 1 цього Порядку, у
разі, коли такі ціни збільшуються
протягом на 1 відсоток. Як вбачається з
наведеного пункту Порядку
декларуванню № 1222, декларуванню
підлягає зміна цін у випадку, якщо
протягом місяця ціни збільшуються
тільки на 1%. Одночасно, зазначений
Порядок декларуванню № 1222 не
передбачає необхідності декларування
зміни ціни у разі, якщо протягом місяця
такі ціни збільшаться на 0.5% чи на 1.5% і
більше відсотків. Тобто, у випадку, якщо
ціни протягом місяця змінюються на
менше або більш число відсотків від
одиниці, така зміна не повинна буди
задекларована суб'єктом
господарювання відповідно до
зазначеного вище Порядку декларуванню
№ 1222. Таким чином, вказане свідчить про
безпідставне та необгрунтоване
визначення посадовими особами
Інспекції з контролю за цінами
визначення отриманої виручки ТзОВ
«УкрТехноФос» в сумі 142 933,58 грн. в
рядках 9-15 таблиці, яка є Додатком № 4 до
Акту, так як Порядок декларуванню № 1222
не забороняє застосування ціни, яка не
була задекларована, а крім того, не
встановлює обов'язку для суб'єктів
господарювання здійснювати
декларування ціни у випадку її зміни на
відсоток, який більший або менший
одиниці.

З огляду на викладене вище, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку, що прийняте відповідачем
рішення про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін від 26.10.2009 року №255 є
передчасним та таким, що прийнято без
урахування усіх обставин, що мають
значення, тобто не обґрунтовано та не
розсудливо.

Враховуючи зазначене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами в Рівненській
області - залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2010 року по справі № 2а-4664/10/1770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І.Шинкар

Н.В. Ільчишин