Справа № 2а-3273/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-3273/11
Головуючий у 1-й інстанції: Бобровник
Суддя-доповідач: Собків
У Х В А Л А

Іменем України

17 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва, Національного авіаційного
університету про визнання дій
протиправними, зобов'язання провести
обчислення та перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до
Солом'янського районного суду м. Києва
із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва,
Національного авіаційного
університету, в якому, з урахуванням
поданих нею уточнень, просила:

- визнати протиправними, з порушенням
чинного законодавства, дії Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва щодо
обчислення та перерахунку її наукової
пенсії за період з 04.07.2002 року, по
довідках № 661 від 2004 року, та по
довідках № 661/728, № 661/1117 від 07.06.2010 року
та № 661/1485 від 28.10.2010 року;

- визнати протиправними дії
адміністрації Національного
авіаційного університету по факту
надання довідок № 661 від 2004 року, в яких
розміри заробітної плати не
відповідають особовим рахункам за
період з 01.01.1995 року по 30.06.2002 року;
визнати протиправними здійснення
заміни довідки № 661/2356 від 13.09.2010 року на
довідку № 661/1485 від 28.10.2010 року щодо
розмірів заробітної плати за період з
01.11.1999 року по 30.06.2002 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва провести обчислення та
перерахунок пенсії з врахуванням
розміру заробітної плати відповідно до
довідок № 661/728 та № 661/1117 від 07.06.2010 року
і № 661/1245 від 13.09.2010 року за періоди з
01.01.1995 року по 31.12.1999 року, з 01.07.2000 року
по 30.06.2003 року з врахуванням
оптимізації; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва
виплатити недоотриману суму пенсії за
період з 04.07.2002 року по 2011 рік з
індексацією;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва виплачувати пенсію в
перерахованому розмірі у подальшому;
зобов'язати адміністрацію
Національного авіаційного
університету виплатити недоотриману
суму заробітної плати з 01.01.1997 року по
30.06.2002 року з індексацією;

- стягнути з відповідачів судові
витрати на правову допомогу та
компенсацію моральної шкоди в розмірі
50000 грн.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити її позов в
повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивачка працювала в Авіаційному
інституті, є пенсіонером та з 04.07.2002
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва.

Загальний страховий стаж позивача
становить 45 років 11 місяців 2 дні, з яких
науковий стаж складає 34 роки 6 місяців 26
днів.

З 2002 року позивачка отримує пенсію
відповідно до Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність». Основний розмір наукової
пенсії у 2002 році становив 402,43 грн.

12.10.2004 для здійснення перерахунку
пенсії після звільнення 30.06.2003,
позивачка надала відповідачу три
довідки: № 661 від 12.10.2004 про заробітну
плату за період з 01.01.1993 по 30.06.2003. Для
нарахування пенсії були використані
періоди з 01.01.1995 по 30.06.2003.

За твердженням позивача, у зазначених
довідках не було посилання на ст. 23
Закону України «Про наукову і
науково-технічну діяльність» та ст. 57
Закону України «Про освіту», що є
порушенням чинного законодавства.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
виходить з наступного.

Перерахунок пенсії науковим
працівникам здійснюється у
відповідності до Закону України «Про
наукову і науково-технічну діяльність»
від 13.12.1991 № 1977-XII.

Відповідно до абз. 9 ст. 1 Закону,
науковий працівник - вчений, який за
основним місцем роботи та відповідно
до трудового договору (контракту)
професійно займається науковою,
науково-технічною,
науково-організаційною або
науково-педагогічною діяльністю та має
відповідну кваліфікацію незалежно від
наявності наукового ступеня або
вченого звання, підтверджену
результатами атестації.

Згідно ст. 23 Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність», в редакції яка діяла на
момент виникнення правовідносин,
оплата праці наукового працівника
повинна забезпечувати достатні
матеріальні умови для ефективної
самостійної творчої діяльності,
підвищення престижу професії
наукового працівника, стимулювати
залучення талановитої молоді в науку
та підвищення кваліфікації наукових
працівників.

Заробітна плата наукових працівників
складається з посадових ставок
(окладів), премій, доплати за наукові
ступені, вчені звання, надбавки за стаж
наукової, науково-технічної,
науково-організаційної та
науково-педагогічної роботи та інших
надбавок, передбачених законодавством
України.

Дійсним членам та
членам-кореспондентам Національної
академії наук України та галузевих
академій наук встановлюється довічна
плата, розмір якої визначається
Кабінетом Міністрів України.

Держава гарантує встановлення ставок
(окладів) науковим працівникам
наукових установ, діяльність яких
фінансується з бюджету, на рівні не
нижче посадових ставок (окладів)
викладачів відповідної кваліфікації
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації.

Умови оплати праці наукових
працівників державних наукових
установ визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України
«Про наукову та науково-технічну
діяльність», заробітна плата наукових
працівників складається з посадових
окладів (ставок), премій, доплати за
наукові ступені, вчені звання, надбавки
за стаж наукової (науково-педагогічної)
роботи та інших надбавок, доплат та
винагород за наукову
(науково-педагогічну) діяльність,
передбачених законодавством.

Згідно ч. 5 ст. 24 Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність», для обчислення пенсії
враховується заробітна плата
наукового працівника за основним
місцем роботи за будь-які 60 календарних
місяців наукового стажу підряд до 1
липня 2000 року незалежно від перерв та
за весь період наукового стажу
починаючи з 1 липня 2000 року.

Дослідженням матеріалів справи
колегією суддів встановлено, що на
підставі заяви позивача від 16.08.2004
Управлінням Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва було
здійснено перерахунок пенсії із
заробітної плати за період з 01.01.1995 по
31.12.1999 та з 01.07.2000 по 30.06.2003 на підставі
довідки № 661 від 12.10.2004 за період роботи
з 01.01.1993 по 30.06.2003.

З 01.09.2010 на підставі заяви позивачу було
проведено перерахунок пенсії за віком
із заробітної плати за період з 01.11.1994
по 31.10.1999 та з 01.07.2000 по 30.06.2003 з
урахуванням стажу роботи по 30.06.2003.

На підставі заяви позивача від 15.09.2010 та
доданої до неї довідки № 661/1245 від 13.09.2010
(про заробітну плату за період з 01.11.1999
по 31.12.1999) їй було здійснено перерахунок
пенсії із заробітної плати за період з
01.01.1995 по 31.12.1999 та з 01.07.2000 по 30.06.2003.

Згідно наданої Управлінням Пенсійного
фонду України в Солом'янському районі
м. Києва інформації до нього надійшов
лист Національного авіаційного
університету в якому зазначалось, що
довідку № 661/1245 від 13.09.2010 вважати
недійсною, а до уваги прийняти довідку
№ 661/1485 від 28.10.2010 (а.с.29-30).

Статтею 57 Закону України «Про освіту»
передбачені виплати
науково-педагогічним категоріям
працівників навчальних закладів, які
забезпечуються державою.

Згідно з довідкою про заробітну плату
для обчислення пенсії № 661 від 12.10.2004
Національного авіаційного
університету (а.с.4), заробіток, який
враховується при обчисленні пенсії
ОСОБА_2 за 1993-1997 роки на підставі
особових рахунків становить 9 197,86557 грн.

Згідно з довідкою про заробітну плату
для обчислення пенсії № 661 від 12.10.2004
Національного авіаційного
університету (а.с.5), заробіток, який
враховується при обчисленні пенсії
ОСОБА_2 за 1995-2000 роки на підставі
особових рахунків становить 17 149,53700
грн.

Згідно з довідкою про заробітну плату
для обчислення пенсії № 661 від 12.10.2004
Національного авіаційного
університету (а.с.6), заробіток, який
враховується при обчисленні пенсії
ОСОБА_2 за 2000-2003 роки на підставі
особових рахунків становить 17 029,13 грн.

Згідно з довідкою про заробітну плату
для обчислення пенсії № 661/1117 від 07.06.2010
Національного авіаційного
університету (а.с.7), заробіток, який
враховується при обчисленні пенсії
ОСОБА_2 за 1994-1999 роки на підставі
особових рахунків становить 17 670,12 грн.

Згідно з довідкою про заробітну плату
для обчислення пенсії № 661/728 від 07.06.2010
Національного авіаційного
університету (а.с.9), заробіток, який
враховується при обчисленні пенсії
ОСОБА_2 за 2000-2003 роки на підставі
особових рахунків становить 15 424,80 грн.

Згідно з довідкою про заробітну плату
для обчислення пенсії № 661/1245 від 13.09.2010
Національного авіаційного
університету (а.с.8), заробіток, який
враховується при обчисленні пенсії
ОСОБА_2 за 1999-2000 роки на підставі
особових рахунків становить 2 837,13 грн.

Підпунктом в) пункту 7 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообовязкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 № 22-1, встановлено, що
до заяви про призначення пенсії за
віком додаються такі документи: в)
довідка про заробітну плату особи
(додаток 1) за період страхового стажу
до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000
індивідуальні відомості про
застраховану особу надаються відділом
персоніфікованого обліку за формою
згідно із додатком 2, додатком 3.

При здійсненні перерахунку пенсії із
заробітної плати позивачу після
подання нею заяви від 15.09.2010
Управлінням Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва було
враховано довідку № 661/1485 від 28.10.2010,
надану Національним авіаційним
університетом листом із зазначенням,
що довідку № 661/1245 від 13.09.2010 необхідно
вважати недійсною. (а.с.29-30, 27-28).

Однак, як вірно зазначено судом першої
інстанції, будь-якого правового
обґрунтування підстав визнання
довідки № 661/1245 від 13.09.2010 недійсною та
застосування при розрахунку пенсії
позивачу, саме довідки № 661/1485 від
28.10.2010, Управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва надано не було. Крім того,
позивачу також не було надано
вищевказану довідку та не вказано
підстав її застосування.

Виходячи з вищевикладеного,
перерахунок та виплата пенсії за віком
позивачу підлягає з врахуванням
заробітної плати наукового працівника
за основним місцем роботи за період з
01.01.1995 по 31.12.1999 та з 01.07.2000 по 30.06.2003, з
врахуванням заробітку, який
враховується при обчисленні пенсії
відповідно до довідок № 661/1245 від 13.09.2010,
№ 661/728 від 07.06.2010 та № 661/1117 від 07.06.2010.

Обговорюючи питання стосовно
стягнення з відповідачів витрат по
оплаті послуг на правову допомогу в
розмірі 700,00 грн., колегія суддів зважає
на наступне

Статтею 90 КАС України встановлено, що
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

До набрання чинності таким законом,
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу відповідно до п. 2
розд. VII «Прикінцеві та перехідні
положення» КАС України встановлено
постановою Кабінету Міністрів України
«Про граничні розміри компенсації
витрат, пов'язаних з розглядом
цивільних та адміністративних справ, і
порядок їх компенсації за рахунок
держави» від 27 квітня 2006 року № 590.

Згідно вищевказаної Постанови
компенсації витрат на правову допомогу
стороні, на користь якої ухвалене
судове рішення, і яка не є суб'єктом
владних повноважень, якщо вона
сплачується суб'єктом владних
повноважень, не повинна перевищувати 40
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за кожну годину
роботи особи, яка надавала правову
допомогу. А якщо компенсація
відповідно до КАС України сплачується
за рахунок держави, тоді така
компенсація не повинна перевищувати 5
відсотків розміру мінімальної
заробітної плати за повний робочий
день особи, яка надавала правову
допомогу.

В матеріалах справи відсутні докази
про кількість витрачених годин на
надання правової допомоги, що
унеможливлює здійснення розрахунку
належної до відшкодування позивачу
суми компенсації витрат на правову
допомогу.

Стосовно заявлених позивачем вимог в
частині відшкодування моральної шкоди,
яку він визначає в розмірі 50 000 грн.,
колегія суддів зважає на наступне.

Статтями 23 та 1167 Цивільного кодексу
України визначено право особи на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
яка відшкодовується незалежно від
майнової шкоди.

Так, виходячи з положень ст. 23
Цивільного кодексу України слід
зазначити, що моральна шкода полягає: -
у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; - у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; - у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; - у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу
України, моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених
законом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», моральна
шкода може полягати, зокрема: у
приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Позивачем не було обґрунтовано, в чому
полягає ця шкода, не доведено факту
завдання моральних страждань, душевних
переживань та психологічного розладу,
наявність втрат немайнового характеру,
що настали у зв'язку з бездіяльності
вищезазначених суб'єктів владних
повноважень та не надано доказів, якими
це підтверджується.

Таким чином, доводи позивача про те, що
відповідачі завдали йому моральну
шкоду є необґрунтованими, а тому
позовні вимоги в цій частині слід
залишити без задоволення.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М. Собків Л.П.
Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст ухвали виготовлено - 25.06.14
р.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.