Справа № 2-а-499/11/1522
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-499/11/1522

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Свячена Ю.Б. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради на постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 28 лютого 2011
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради про зобов'язання
перерахувати та виплатити недоплачену
допомогу при народженні дитини та
недоплачену щомісячну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
зобов'язання відповідача перерахувати
та виплатити на її користь недоплачену
допомогу при народженні дитини у
розмірі 1963,80 грн. та недоплачену
щомісячну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за весь період виплати з жовтня 2007
року по серпень 2010 року включно з
розрахунку прожиткового мінімуму для
працездатних осіб у відповідному
місяці з урахуванням вже виплачених
сум, а саме у розмірі 19186,61 грн.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 28 лютого 2011 року
вказані вимоги задоволено. Стягнуто з
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради на
користь позивача суму недоплаченої
допомоги при народженні дитини у
розмірі 1963,80 грн., та недоплачену
щомісячну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за весь період виплати (з жовтня 2007
по серпень 2010 включно) з розрахунку
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб у відповідному
місяці з урахуванням вже виплачених
сум, а саме у розмірі 19186,61 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач надав до суду апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вищезазначене
рішення та постановити нове, яким у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити у повному обсязі.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач мала право на
отримання допомоги при народженні
дитини у розмірі визначеному ст.ст. 40-41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та в період з жовтня 2007 по
серпень 2010 включно мала право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до шести років, що
встановлений Законами України «Про
Державний бюджет України на 2007 - 2008
роки», відповідно до статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми». Також, вирішуючи спірне
питання, суд першої інстанції виходив з
того, що в даному випадку наявні
підстави для поновлення позивачу
строку звернення до суду.

Однак, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Як встановлено матеріалами справи,
позивач звернулась за захистом
порушеного відповідачем права на
перерахунок та виплату недоплаченої
допомоги при народженні дитини та
недоплаченої щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з жовтня 2007
року по серпень 2010 року лише 16 грудня 2010
року. При цьому, як вбачається з
матеріалів справи, одноразову суму
допомоги при народженні дитини
позивачем було отримано у жовтні 2007
року та протягом 2007-2010 років позивач
щомісяця отримувала допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, а тому повинна була
дізнатись про порушення свого права
саме у цей період.

Будь-яких поважних причин пропуску
строку звернення до суду з вимогами за
період з жовтня 2007 року по 15 червня 2010
року позивачем не зазначено.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку щодо відсутності
підстав для поновлення позивачу строку
звернення до суду з відповідними
позовними вимогами за період з жовтня
2007 року по 15 червня 2010 року.

На підставі наведених вище положень
процесуального закону, із врахуванням
викладеного вище висновку щодо
безпідставного поновлення судом
першої інстанції позивачу строку для
звернення з позовом до суду,
апеляційний суд приходить до висновку
про скасування постанови суду першої
інстанції в частині вирішення позовних
вимог про зобов'язання відповідача
перерахувати та виплатити на користь
позивача недоплачену допомогу при
народженні дитини у розмірі 1963,80 грн. та
недоплачену щомісячну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період виплати з
жовтня 2007 року по 15 червня 2010 року з
розрахунку прожиткового мінімуму для
працездатних осіб у відповідному
місяці з урахуванням вже виплачених
сум із залишенням без розгляду
вказаних вимог позивача.

Щодо вимог позивача про зобов'язання
відповідача перерахувати та виплатити
на її користь недоплачену щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період виплати з 16 червня 2010 року по
серпень 2010 року включно з розрахунку
прожиткового мінімуму для
працездатних осіб у відповідному
місяці з урахуванням вже виплачених
сум, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною. Зазначена
допомога надається застрахованим
особам у формі матеріального
забезпечення, яке частково компенсує
втрату заробітної плати (доходу) у
період відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається на кожну дитину.

Частиною 1 статті 44 вказаного Закону
визначено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі,
зазначеній у частині 1 статті 42 цього
Закону, яка фактично здійснює догляд за
дитиною, щомісяця з дня надання
відпустки для догляду за дитиною по
день її закінчення, але не більш як по
день досягнення дитиною трирічного
віку включно.

Статтею 43 цього ж Закону встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд), але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на
2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом
зупинено на 2007 рік дію статей 41 та 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказані
положення пункту 7 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційним) в частині зупинення
на 2007 рік дії статей 41, 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
і Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», його дію поширено на
застрахованих осіб.

Частину 1 статті 15 вказаного Закону
викладено в такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень», а пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
цього Закону - у такій редакції:
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців».

Із Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Однак, Конституційний Суд України
рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
визнав неконституційними низку
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі, й пункт 25
розділу ІІ цього Закону щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

При цьому, пункт 23 розділу ІІ вказаного
Закону щодо внесення змін до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» неконституційним визнано не
було.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, у період з 22 травня 2008 року
по 31 грудня 2008 року існувало дві
законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною, а саме:
стаття 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», яка врегульовувала
питання щодо виплати допомоги особам,
які застраховані в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, і стаття 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у редакції Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яка
поширювала свою дію на осіб (одного з
батьків дитини, усиновлювача, опікуна,
бабу, діда або іншого родича), які
фактично здійснюють догляд за дитиною,
незалежно від того, чи застраховані
вони у зазначеній системі страхування
(стаття 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»).

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 № 835-VI передбачено, що у 2009
році допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1 Порядку).

Новий акт Уряду на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» не приймався.

Крім того, за змістом пункту 17
вказаного Порядку право на виплату
допомоги мають особи, зазначені в
статті 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», яка на час
виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» Кабінет Міністрів
України не визначав.

Таким чином, оскільки у справі, що
розглядається, суд встановив, що спір
виник з приводу виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що на відносини, пов'язані із
виплатою допомоги зазначеній особі, у
період з 16 червня 2010 року по серпень 2010
року включно (розглядаємиє судом
вимоги позивача) поширюються норми
спеціального закону, яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Відтак, висновок суду першої інстанції
щодо застосування до спірних
правовідносин статті 15 Законом України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», яка визначала розмір допомоги
для осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, є помилковим.

Також, колегія суддів зазначає, що
вирішуючи спірне питання, суд першої
інстанції помилково визначив
конкретний розмір допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, належний до виплати
позивачу, оскільки, суд не може
підміняти державний орган, дії чи
бездіяльність якого оскаржуються,
здійснюючи замість неправомірних дій
чи бездіяльності, які визнаються
протиправними, інші дії, які б
відповідали закону та належали до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване
судове рішення в частині вирішення
позовних вимог за період з жовтня 2007
року по 15 червня 2010 року, відповідно до
ч. 1 ст. 203 КАС України, підлягає
скасуванню із залишенням без розгляду
позовних вимог в цій частині, а в іншій
частині, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, підлягає скасуванню з
винесенням нової постанови про
часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради на постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 28 лютого 2011
року - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 28 лютого 2011 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
зобов'язання перерахувати та виплатити
недоплачену допомогу при народженні
дитини та недоплачену щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку -
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
зобов'язання відповідача перерахувати
та виплатити на користь позивача
недоплачену допомогу при народженні
дитини у розмірі 1963,80 грн. та
недоплачену щомісячну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період виплати з
жовтня 2007 року по 15 червня 2010 року з
розрахунку прожиткового мінімуму для
працездатних осіб у відповідному
місяці з урахуванням вже виплачених
сум - залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
ОСОБА_2 до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про зобов'язання перерахувати та
виплатити недоплачену щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку -
задовольнити частково.

Зобов'язати Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради нарахувати і виплатити ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за
період з 16 червня 2010 року по серпень 2010
року допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, у
відповідності до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, з урахуванням
проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
чинності через 5 днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання чинності безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/