Справа № 2а-2673/12/2170
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

27 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-2673/12/2170

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Ковбій О.В. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В.,
Романішина В.Л.

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Білозерського управління юстиції
Херсонської області про скасування
рішення , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт)
звернулася до суду із адміністративним
позовом до відділу державної
виконавчої служби Білозерського
районного управління юстиції
Херсонської області (далі - відповідач,
ВДВС) про захист конституційних прав
шляхом скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження та
закрити виконавче провадження,
відкрите на підставі вимоги ПФУ від
27.04.2012 року №13.

За наслідками розгляду
адміністративного позову Херсонським
окружним адміністративним судом 04
липня 2012 року прийнято постанову про
відмову у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1.

Позивач звернувся з апеляційною
скаргою та просить про скасування
вказаного рішення з огляду на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянтом зазначено, що вимога про
сплату боргу, видана відповідачем, не є
виконавчим документом, а також що
державні виконавчі служби не можуть
застосовувати примусові стягнення
невиплачених внесків до фізичних осіб -
підприємців, які обрали особливий
спосіб оподаткування.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
управлінням Пенсійного фонду України в
Білозерському районі Херсонської
області для примусового виконання до
відділу державної виконавчої служби
Білозерського районного управління
юстиції Херсонської області
направлено вимогу № 13 від 27.04.2012 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
правом на узгодження вимоги з органом
Пенсійного фонду України позивач не
скористався.

22.05.2012р. державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Білозерського районного управління
юстиції Херсонської області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та встановлено 7-ми денний
строк для добровільного виконання.

Відповідно до пункту 3 ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначено, що загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають, зокрема, фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у
тому числі ті, які обрали спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), та члени фізичних осіб, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Частиною 6 ст. 20 вказаного Закону, яка
регулює питання обчислення та сплати
страхових внесків, визначено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску, за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески».
Закон набрав чинності 17 липня 2010 року.

Також судом встановлено, що до 17 липня
2010 року діяла редакція підпункт 4
пункту 8 розділу XV «Прикінцеві
положення»Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
придбання спеціального торгового
патенту), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом у фіксованому розмірі.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з посиланням позивача в
апеляційній скарзі на неврахування
судом першої інстанції, що з 01.01.2011р.
абзац 2 частини 3 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
частині того, що вимога про сплату
недоїмки є виконавчим документом
втратив чинність відповідно до Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
положення про те, що вимога про сплату
недоїмки є виконавчим документом й
платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею закріплене в
частині 4 статті 25 зазначеного Закону;
крім того, частиною 5 вказаної статті
Закону передбачено, що вимога
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки або рішення
суду щодо стягнення суми недоїмки
виконується державною виконавчою
службою в порядку, встановленому
законом.

Порядок формування вимоги визначено
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року №21-1.

Відповідно до п.п. 2.1.3 п.2.1 вказаної
Інструкції платниками страхових
внесків є фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок).

Таким чином, відповідно до наведених
вимог законодавства, органом
Пенсійного фонду України на підставі
даних особового рахунка платника
формується вимога.

Законодавство не містить обмежень щодо
формування вимоги в залежності від тих
чи інших обставин, а чітко визначає, що
за наявності недоїмки зі сплати
страхових внесків вимога формується
щомісяця на всю суму боргу, що і було
дотримано органом Пенсійного фонду
України.

Також суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками апелянта про
застосування до спірних правовідносин
ч. 15 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки зазначена
стаття передбачає звільнення від
сплати фінансових санкцій (штраф, пеня),
адміністративних стягнень та
примусових стягнень, як наслідку
несплати страхових внесків фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування, а не звільнює від
сплати страхових внесків,
обов'язковість яких встановлена
зазначеним Законом.

Отже, суб'єкт владних повноважень діяв
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законодавством,
і не порушив права та законні інтереси
позивача.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують рішення суду першої
інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України, апеляційна скарга має бути
залишена без задоволення, а оскаржена
постанова - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 04
липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її підписання, але
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
часу отримання копії рішення
сторонами.

Суддя-доповідач:

Судді: