Справа № 815/3388/14
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3388/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Вовченко O.A.,

секретар судового засідання
Дубовик Г.В.,

за участі:

представників позивача -
Ходжалиєва С.М., Гетьман Ю.В. (за
довіреностями);

представника відповідача -
Костіна В.Д. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства "Одеський
нафтопереробний завод" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень в частині,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Одеський нафтопереробний завод"
звернулось до Одеського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів від
15.10.2013 року № , № , № 0 в
частині, яка була залишена без змін на
підставі рішення Міністерства доходів
і зборів України від 04.03.2014 року №
4123/6/99-99-10-01-15.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів з 27.08.2013 року по 09.09.2013 року
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку з питань
правомірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за березень - червень
2013 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення податку на додану
вартість, що декларувалось в періоді з
01.02.2013 року по 30.05.2013 року, за
результатами якої складено акт
перевірки від 24.09.2013 року, яким
встановлено завищення бюджетного
відшкодування на суму 1480087,00 грн.,
заниження ПДВ на суму 1318044,00 грн.,
завищення від'ємного значення ПДВ на
суму 74301,00 грн. Як вказано позивачем,
зазначені висновки стали підставою для
винесення відповідачем оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень. Проте,
позивач не погоджується з прийнятими
відповідачем податковими
повідомленнями-рішеннями та зазначає,
що висновки відповідача щодо виявлених
порушень спростовуються документами
бухгалтерської звітності та первинною
документацією позивача, які в повній
мірі підтверджують здійснення
господарських операцій позивача з його
контрагентами та правомірність
формування податкового кредиту.

Відповідачем - Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
надано до суду заперечення до
адміністративного позову (т. 1 а.с. 161-162)
в яких зазначено, що в ході перевірки
ПАТ "Одеський нафтопереробний завод"
встановлено недотримання з боку
позивача вимог законодавства щодо
оформлення первинної документації, що
не дає можливості підтвердити факт
отримання підприємством послуг в сфері
охорони та віднесення їх до
господарської діяльності, у зв'язку з
чим позивачем завищено податковий
кредит на загальну суму 584713,95 грн. Крім
того, відповідач в своїх запереченнях
зазначає, що в ході проведення виїзної
перевірки ПАТ «Одеський
нафтопереробний завод» з метою
встановлення достовірності даних
податкового кредиту податковим
органом направлено запити до ДПІ за
місцем реєстрації постачальників на
проведення зустрічних звірок, однак
станом на дату написання акту
відповіді не отримано, що не дає
можливості підтвердити податковий
кредит перевіреного періоду. Таким
чином, як зазначено в запереченнях до
позову, ПАТ «Одеський нафтопереробний
завод» завищено податковий кредит на
загальну суму 2872430 грн. та занижено
податок на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету у сумі 1318044 грн.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обґрунтування зазначені в
адміністративному позові.

В судовому засіданні представник
відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечував в повному
обсязі, посилаючись на обґрунтування,
викладені в запереченнях до
адміністративного позову.

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи
та матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

ПАТ "Одеський нафтопереробний завод"
зареєстроване як юридична особа в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (т.1 а.с. 143).

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ПАТ "Одеський
нафтопереробний завод" здійснює
виробництво продуктів нафто
перероблення (а.с. 143).

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку платника податків
в Спеціалізованій державній
податковій інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів.

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20 ПК
України, органи державної податкової
служби мають право проводити перевірки
платників податків в порядку,
встановленому Податковим кодексом
України.

Згідно п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК
України, документальна позапланова
перевірка здійснюється за наявності
хоча б однієї з таких обставин: за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу, в якому
зазначаються можливі порушення цим
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка (п. 75.1.2 п. 75.1
ст. 75 ПК України).

Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
контролюючого органу приймає рішення,
яке оформлюється наказом.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі наказу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів від
22.09.2013 року № 65 (т.1 а.с. 163-165), наказу про
продовження терміну проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки від 05.09.2013 року № 85 (т.1 а.с. 166)
та направлення на перевірку від 27.08.2013
року № 40 (т.1 а.с. 167) Спеціалізованою
державною податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ПАТ "Одеський
нафтопереробний завод" з питання
правомірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за березень, квітень, травень,
червень 2013 року, яка виникла за рахунок
від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в період з 01.02.2013 року по
30.05.2013 року, за результатами якої
складено акт від 24.09.2013 року №
29141-/11 (т.1 а.с.14-29).

В описовій частині акту зазначено, що
між ПАТ «Одеський нафтопереробний
завод» та TOB «Агенство
«Луком-А-Україна» укладено договір
про надання послуг з охорони №08/772 від
26.12.2008 року, за яким TOB «Агентство
«Луком-А-Україна» надає послуги
охорони та збереження майна - будівель,
споруд, обладнання, матеріалів,
міжцехових комунікацій і прилеглих до
них територій, які знаходяться за
адресою м. Одеса, Шкодова гора, 1 та 1/1.
Надані охоронні послуги по зазначеному
договору оформлюються двостороннім
актом прийому - передачі, в якому
зазначається конкретний перелік
наданих охоронних послуг та їх
вартість.

В акті зазначено, що за перевірений
період з березня 2013 року по червень 2013
року було складено 8 актів виконаних
робіт (2 акти в місяць), при цьому усі
складені акти мають однаковий зміст, а
саме у вказаних актах міститься
інформація лише про вартість послуг.
Тобто, акти виконаних робіт про надання
послуг з охорони не містять інформації
про конкретний перелік наданих
охоронних послуг, про осіб, які
здійснювали такі послуги протягом
відповідного періоду згідно схеми
розміщення постів та чисельно
-кваліфікаційній відомості по охороні
об'єкту, яка є додатком до договору.
Таким чином при складанні актів
виконаних робіт не дотримано вимоги
договору (пп. 4.1. п.4), яким передбачено
порядок оформлення наданих послуг, а
саме розміщення об'єктів охорони,
кількість задіяних працівників
охорони, та норми законодавства, якими
регламентується оформлення первинних
документів, які є підставою для
відображення в обліку, що не дає
можливості підтвердити фактичне
отримання послуги охорони та її
відношення до господарської
діяльності. На підставі зазначеного,
податковий орган в акті перевірки
дійшов висновку про порушення
позивачем п..14.1.36.ст.14 п.198.3. ст. 198
Податкового кодексу України від 02.12.10
№2755-VI (із змінами та доповненнями), що
виразилось у включенню до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість, сплачені
постачальникам на підставі документів,
які не дозволяють підтвердити факт
надання послуги та її зв'язок з
господарською діяльністю платника.
Таким чином завищено податковий кредит
по послугам охорони на загальну суму 584
713,95 грн., у тому числі по періодах:
березень 2013р. - 147 731,55 грн., квітень
2013р.-145 660,80 грн., травень 2013р.-145 660,80 грн.,
червень 2013р. - 145 660,80 грн.

Крім того, в акті перевірки зазначено,
що в ході проведення виїзної перевірки
ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» з
метою встановлення достовірності
даних податкового кредиту у
відповідності із вимогами Наказу ДПА
України від 24.05.2011 № 306 «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо взаємодії між підрозділами
органів державної податкової служби
України при організації та проведені
перевірок достовірності нарахування
сум бюджетного відшкодування податку
на додану вартість (від'ємного значення
податку на додану вартість)»
направлено запити до ДПІ за місцем
реєстрації постачальників на
проведення зустрічних звірок, однак
станом на дату написання акту
відповіді не отримано, що не дає
можливості підтвердити податковий
кредит перевіреного періоду. Таким
чином, податковий орган дійшов
висновку про завищення позивачем
податкового кредиту на загальну суму
2369429 грн., в тому числі по періодах:
березень 2013 р. - 768942 грн., квітень 2013 року
- 789833 грн., травень 2013 р. - 521726 грн.,
червень 2013 р. - 288928 грн.

Крім того, в акті перевірки СДПІ
посилається на те, що у квітні 2013 року
підприємство включило суму 13434 грн. ПДВ
по податковій накладній № 13 від 18.04.2014
року, отриману від ТОВ «Східремсервіс»
до податкового кредиту, яка не
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Як вбачається з акту перевірки,
фактично за результатами звірки,
зазначених у розрахунку бюджетного
відшкодування ПДВ за березень, квітень,
травень, червень 2013 року із даними
первинних документів, що підтверджують
факт оплати платником товарів/послуг
загальна сума ПДВ складає 1480087 грн.

Відтак, в висновку акту перевірки
вказано, що в порушення п.14.1.36.ст.14,
п.198.3. ст. 198 абз. 8 та абз. 9 п..201.10.ст.201
Податкового кодексу України завищено
заявлену суму бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за березень-червень 2013 року у
сумі 1 480 087 грн., у тому числі по
періодах: березень 2013 р. - 119 687 грн.,
квітень 2013 р.- 430 679 грн., травень 2013 р. - 664
254 грн., червень 2013 р. - 265 467 грн.

Судом з'ясовано, що не погоджуючись з
висновками акту перевірки, позивачем
на адресу Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів надано заперечення до акту,
направлені відповідачу 03.10.2013 року за №
5.1-11-5/2626 (т.1 а.с. 20-23), за розглядом яких
відповідачем надано відповідь на
заперечення від 10.10.2013 року № 1086/10/41-0, в
якій викладено в новій редакції деякі
пункти акту перевірки, зокрема, п. 3. 15
акту визначає, що підприємством
завищено податковий кредит на загальну
суму 2872430 грн., в тому числі по періодах:
березень 2013 року - 787830 грн., квітень 2013
року - 948927 грн., травень 2013 року - 678456
грн., червень 2013 року - 457217 грн. (т.1 а.с.
25-29).

Як з'ясовано судом, на підставі акту
від 24.09.2013 року № 29141-/11
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі прийнято:

- податкове повідомлення-рішення
від 15.10.2013 року № , яким
встановлено суму завищення бюджетного
відшкодування у розмірі 1480087 грн., у
тому числі не відшкодовано на момент
перевірки - 119687 грн., відшкодовано на
момент перевірки - 1360400, штрафні
(фінансові) санкції - 740043,5 грн. (т. 1 а.с. 31
-зворотній бік).

- податкове повідомлення-рішення
від 15.10.2013 року № 0, яким
встановлено суму завищення бюджетного
від'ємного значення ПДВ у розмірі 74301
грн. (т.1 а.с. 31).

- податкове повідомлення-рішення
від 15.10.2013 року № , яким визначено
суму грошового зобов'язання за
основним платежем у розмірі 1318044 грн.
та за штрафними санкціями у розмірі 659022
грн. (т.1 а.с. 30- зворотній бік).

Проте, не погоджуючись з вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивачем подано скаргу до
центрального офісу з обслуговування
великих платників податків
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (т. 1 а.с. 32-36), за результатами
розгляду якої центральним офісом з
обслуговування великих платників
податків Міжрегіонального головного
управління Міндоходів прийнято
рішення про результати розгляду скарги
(т. 1 а.с. 38-48), яким оскаржувані податкові
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скаргу - без задоволення (т.1
а.с.38-40).

Водночас, згідно наявних в матеріалах
справи документів, ПАТ "Одеський
нафтопереробний завод" звернулось зі
скаргою 04.01.2014 року за № 5.1-11-5/19 на
податкові повідомлення-рішення до
Міністерства доходів і зборів України
(т.1 а.с. 41-45).

04.03.2014 року Міністерством доходів і
зборів України прийнято рішення про
результати розгляду скарги №
4123/6/99-99-10-01-15 (т.1 а.с. 47), яким, зокрема,
встановлено відсутність порушення з
боку позивача вимог законодавства щодо
включення суми 13434 грн. ПДВ по
податковій накладній № 13 від 18.04.2014
року до податкового кредиту. В даному
рішенні зазначено, що податкова
накладна від 18.04.2013 року № 13
зареєстрована у Єдиному реєстрі
податкових накладних за реєстраційним
номером , у зв'язку з чим
Міністерство доходів і зборів України
в частині невизнання перевіркою
податкового кредиту у сумі 13434 грн. і у
відповідній частині штрафні санкції та
рішення, прийняте за розглядом
первинної скарги, а в інших частинах
зазначені податкові
повідомлення-рішення та рішення,
прийняте за розглядом первинної скарги
залишає без змін, а скаргу - частково
задовольняє (т. 1 а.с. 47-48).

Однак, не погоджуючись з оскаржуваними
податковими-повідомленнями рішеннями
ПАТ "Одеський нафтопереробний завод"
звернулось до суду з даним
адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог, суд виходить з
наступного.

Як встановлено судом, 26.12.2008 року між
позивачем як замовником та TOB
«Агенство «Луком-А-Україна» як
виконавцем укладено договір про
надання послуг №08/772 (т.1 а.с. 125-128),
згідно п.п. 1 якого TOB «Агентство
«Луком-А-Україна» надає послуги
охорони та збереження майна замовника,
в тому числі - будівель, споруд,
обладнання, матеріалів, міжцехових
комунікацій і прилеглих до них
територій, які знаходяться на
території TOB «Агенство
«Луком-А-Україна» за адресою м. Одеса,
Шкодова гора, 1 та 1/1, а замовник
зобов'язується виконувати передбачені
договором правила майнової безпеки та
щомісячно сплачувати виконавцю
визначену плату за надані послуги.

Підпунктом 4.1 пункту договору
передбачено, що надання охоронних
послуг по зазначеному договору
оформлюються двостороннім актом
прийому - передачі, в якому
зазначається конкретний перелік
наданих охоронних послуг та їх
вартість.

12.12.2012 року між зазначеними сторонами
укладено додаткова угода № 7 до
договору №08/772 від 26.12.2012 року (т.1 а.с.
133), згідно якої внесені зміни щодо
визначення вартості робіт та якою
визначено, що акт прийому-передачі
наданих послуг оформлюється та
підписується виконавцем та
направляється для підпису замовником
двічі в місяць.

Згідно матеріалів справи, по виконанню
умов договору між сторонами правочину
складені акти здачі-прийняття робіт
від 15.03.2013 року, 31.03.2013 року, 15.04.2013 року,
30.04.2013 року, 15.05.2013 року, 31.05.2013 року,
15.06.2013 року, 30.06.2013 року відповідно до
договору від 26.12.2008 року № 08/772 і
додаткової угоди від 12.12.2012 року № 7,
копії яких наявні в матеріалах справи
(т.1 а.с. 135-142).

При дослідженні вказаних актів
здачі-прийняття робіт судом
встановлено, що дані документи містять
інформацію про вид виконаних робіт -
надання охоронних послуг, про період
надання послуг та загальну вартість
робіт (т.1 а.с. 135-142). Дані акти підписані
уповноваженими особами та завірені
печатками підприємств.

Судом встановлено, що суму ПДВ,
сплачену постачальнику послуг, ПАТ
"Одеський нафтопереробний завод"
включено до складу податкового кредиту
ПДВ, що підтверджується податковими
деклараціями з ПДВ (т.1 а.с. 59-92).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Частиною 8 ст.19 Господарського кодексу
України передбачено, що усі суб'єкти
господарювання, відокремлені
підрозділи юридичних осіб, виділені на
окремий баланс, зобов'язані вести
первинний (оперативний) облік
результатів своєї роботи, складати та
подавати відповідно до вимог закону
статистичну інформацію та інші дані,
визначені законом, а також вести (крім
громадян України, іноземців та осіб без
громадянства, які провадять
господарську діяльність і
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці) бухгалтерський облік та
подавати фінансову звітність згідно із
законодавством. Як відомо, зловживання
правом - здійснення суб'єктивного
цивільного права з порушенням можливих
меж його дії. Передбачені законом
положення, що визначають міру можливої
поведінки, і є межами (рамками) дії
суб'єктивного цивільного права. За ч.3
ст.13 ЦКУ не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах.

Відповідно до статті 9 Закону України
від 16.07.1999р. № 996-XIV "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для відображення у
бухгалтерському обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують та підтверджують факти
здійснення господарських операцій і
які повинні мати визначені цим Законом
та Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. N 88, обов'язкові реквізити.
Пунктом 2.7 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку визначено, що
первинні документи складаються на
бланках типових і спеціалізованих
форм, затверджених відповідним органом
державної влади. Документування
господарських операцій може
здійснюватись із використанням
виготовлених самостійно бланків, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити типових або
спеціалізованих форм. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Пункт 2.4 даного Положення визначає, що
первинні документи повинні мати
такі обов'язкові реквізити:
найменування підприємства, установи,
від імені яких складений документ,
назва документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції
і правильність її оформлення,
особистий чи електронний підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

В акті перевірки відповідач зазначає,
що акти виконаних робіт за договором
про надання послуг №08/772 мають
однаковий зміст, а саме у вказаних
актах міститься інформація лише про
вартість послуг, що є порушенням норм
законодавства, якими регламентується
оформлення первинних документів, які є
підставою для відображення в обліку, що
не дає можливості підтвердити фактичне
отримання послуги охорони та її
відношення до господарської
діяльності.

Однак, суд вважає такі твердження
відповідача безпідставними, адже при
дослідженні актів здачі-прийняття
робіт від 15.03.2013 року, 31.03.2013 року, 15.04.2013
року, 30.04.2013 року, 15.05.2013 року, 31.05.2013 року,
15.06.2013 року, 30.06.2013 року судом
встановлено, що останні містять всі
обов'язкові реквізити, які передбачені
приписами Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку.

Щодо посилань відповідача відносно
того, що акти виконаних робіт про
надання послуг з охорони не містять
інформації про конкретний перелік
наданих охоронних послуг, про осіб, які
здійснювали такі послуги протягом
відповідного періоду згідно схеми
розміщення постів та чисельно
-кваліфікаційній відомості по охороні
об'єкту, суд зазначає, що в досліджених
судом актах зазначено вид послуг -
охорона НПЗ, періоди надання послуг - з
01.03.2013 року по 15.03.2013 року, з 15.03.2013 року
по 31.03.2013 року, з 01.04.2013 року по 15.04.2013
року, з 15.04.2013 року по 30.04.2013 року, 01.05.2013
року - 15.05.2013 року, 16.05.2013 року -31.05.2013
року, з 01.06.2013 року по 15.06.2013 року, з 16.06.2013
року по 30.06.2013 року. При цьому, суд
зазначає, що зазначення таких
відомостей як персоніфікація осіб, які
здійснювали послуги, умовами договору
не передбачалось та відповідно до
вимог норм наведеного законодавства не
є обов'язковим реквізитом документу.

Суд, також, критично оцінює посилання
відповідача щодо завищення позивачем
податкового кредиту, які ґрунтуються
на інформації щодо зустрічних звірок з
суб'єктами господарювання за період
березень - червень 2013 року, наведеної у
додатку до акту (т.1 а.с. 170-187), та з цього
приводу зазначає наступне.

Відповідно до порядку заповнення
податкової накладної (наказ Державної
податкової адміністрації від 21.12.2010р. №
969 "Про затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення")
податкова накладна є підставою на
віднесення до податкового кредиту
витрат по сплаті податку на додану
вартість у покупця, зареєстрованого як
платник податку(п.6.2). Податкова
накладна вважається недійсною у разі
її заповнення іншою особою, ніж
зазначена у пункті 2 цього Порядку(п.5).
Податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в
податковому органі та якій присвоєно
індивідуальний податковий номер
платника податку на додану
вартість(п.2).

Таким чином, виходячи із приписів
вищевказаних норм законодавства,
відсутність оформлених у законодавчо
визначеному порядку податкових
накладних та інших необхідних
документів бухгалтерського та
податкового обліку, позбавляє платника
податку права на включення до складу
податкового кредиту відповідних
сплачених (нарахованих) сум ПДВ, у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат.

Судом з'ясовано, що включена позивачем
до складу податкового кредиту спірна
сума податку на додану вартість
підтверджена наявними в матеріалах
справи податковими накладними (т.2 а.с.
5-251, т.3 а.с. 1-36), які були виписані
контрагентами позивача з дотриманням
вимог пункту 201.1. статті 201 ПК України.

Крім того, відомості додатку до акту
перевірки відносно контрагентів ПАТ
"Одеський нафтопереробний завод" без
зазначення конкретних порушень з боку
позивача, з посиланням на первинні
документи, не можуть бути безумовною
підставою для встановлення факту
порушень з його боку. Крім того,
оскільки діючим законодавством
України передбачена індивідуальна
відповідальність, суб'єкт
господарювання не може нести
відповідальність за порушення
податкового законодавства його
контрагентів, у разі якщо не доведено
про його обізнаність та спрямованість
дій на отримання податкової вигоди у
зв'язку з узгодженістю таких дій.

Окрім зазначеного, суд акцентує увагу
на тому, що в акті перевірки податковий
орган зазначає, що в ході проведення
виїзної перевірки ПАТ «Одеський
нафтопереробний завод» з метою
встановлення достовірності даних
податкового кредиту у відповідності із
вимогами Наказу ДПА України від 24.05.2011
№ 306 «Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо взаємодії між
підрозділами органів державної
податкової служби України при
організації та проведені перевірок
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість (від'ємного значення
податку на додану вартість)»
направлено запити до ДПІ за місцем
реєстрації постачальників на
проведення зустрічних звірок, однак
станом на дату написання акту
відповіді не отримано, що не дає
можливості підтвердити податковий
кредит перевіреного періоду.

При цьому, варто зазначити, що суд не
вбачає підстав для позбавлення
платника податків права на віднесення
сум ПДВ до податкового кредиту за
відсутності інформації щодо
зустрічних звірок у податкового
органу. Відтак, суд вважає
безпідставними доводи відповідача
щодо того, що оскільки відповіді на
запити, направлені до ДПІ за місцем
реєстрації постачальників на
проведення зустрічних звірок не
отримано, податковий кредит
перевіреного періоду є не
підтвердженим.

На підставі наведених судом обставин,
суд вважає, що висновки акту перевірки,
на підставі яких прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, є
безпідставними та такими, що
спростовані відомостями первинних
документів, поданих платником податків
на підтвердження здійснення
господарських операцій за спірними
правочинами.

Суд зазначає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано суду
доказів, щодо правомірності та
обґрунтованості оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, й
відтак останні з урахуванням приписів
ст. 11 КАС України підлягають визнанню
протиправним та скасуванню.

Судові витрати розподілити відповідно
до статті 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства "Одеський
нафтопереробний завод" - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 15.10.2013 року № , №
, № 0 в частині, яка була
залишена без змін на підставі рішення
Міністерства доходів і зборів України
від 04.03.2014 року № 4123/6/99-99-10-01-15.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею
01.07.2014 року.

Суддя
Вовченко O.A.

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства "Одеський
нафтопереробний завод" - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 15.10.2013 року № , №
, № 0 в частині, яка була
залишена без змін на підставі рішення
Міністерства доходів і зборів України
від 04.03.2014 року № 4123/6/99-99-10-01-15.

01 липня 2014 року.