Справа № 569/4663/14-а
Суддя: Крижова О.Г. О. Г.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4663/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
Рівненський міський
суд Рівненської області

в особі судді Крижової О.Г.,

при секретарi Гриценюк М.А.,

розглянувши у вiдкритому судовому
засiданнi в мiстi Рiвному
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Рівному про
перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду
Рівненської області звернулася ОСОБА_2
до УПФ України в м. Рівному про
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії по Закону України «Про державну
службу» з дати звернення до
Управління пенсійного фонду України
в м. Рівне( 10.01.2014 р.) включивши
матеріальну допомогу на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальну допомогу на оздоровлення
відповідно до довідки від 22.11.2013 року
№ 9239/10/1716-05-29, виплатити дані
нарахування та виплачувати
перераховану пенсію до змін чинного
законодавства.

У позовній заяві вказується, що в січні
2014 року ОСОБА_2 звернулась до УПФ
України в м. Рівне з заявою про
перерахування та виплату пенсії з
врахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, оскільки
при обчисленні пенсії їй матеріальна
допомога взагалі не були включена. До
заяви нею було подано довідку
Державної податкової інспекції у м.
Рівне від 22.11.2013 за №9239(10)1716-05-29 згідно з
якою матеріальна допомога на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань складає 2234
грн. УПФ України в м. Рівне Рівненської
області відмовило їй в перерахунку
пенсії, зазначивши у своєму листі, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань згідно ст. 33 Закону України «Про
державну службу» не зазначені в
переліку складових заробітної плати.

Позивач вважає такі дії УПФ України в
м. Рівне такими, що суперечать чинному
законодавству, зокрема ст.ст. 37, 33 п.2, 35
Закону України № 3723-ХІІ „Про державну
службу", ст. 40 Закон України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст. 2,33 Закону України «Про
оплату праці», Постанові КМ України №
268 від 09.03.2006 року. Згідно ст.2 Закону
України «Про оплату праці» передбачено
існування основної заробітної плати,
додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат. Підпунктом 2.3.3, 2.3 п.2 Інструкції
зі статистики заробітної плати,
розробленої відповідно до Закону
України «Про оплату праці»,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.2004
року № 5 передбачено, що матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників /на оздоровлення/
віднесено до інших компенсаційних
виплат.

Позивач в судове засдання не з"явилася,
до початку розгляду справи подала до
суду заяву в якій вказує, що позовні
вимоги підтримує та просить справу
розглядати без її участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, до початку
розгляду справи подав до суду заяву в
якій просить справу розглядати без
представника УПФ України в м. Рівне.

Дослідивши письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає до задоволення за наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2
із 18.04.2006 року перебуває на обліку в УПФ
України в м. Рівному та отримує пенсію
за віком відповідно до Закону України
№ 3723-XII «Про державну службу» з
урахуванням норм Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні», Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», як державний службовець,
працюючий до призначення пенсії на
посаді, яка відноситься до посад
державного службовця ГУ Міндоходів в
Рівненській області. До заяви
позивачем було надано довідку
відповідного зразка від 22.11.2013 року №
-05-29 «Про заробітну плату» що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу»

відповідно до якої заробітна плата
позивачки, крім іншого, включала 1117 грн.
та суму матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення соціально -
побутових проблем на суму 1117 грн.,
включені у довідку, на які
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Громадяни, згідно зі ст. 46 Конституції
України, мають право на соціальний
захист, що гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення.

Статтею 8 Конституції України
проголошено, що в Україні визнається
і діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. В силу ст. ст. 22, 64
Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод. Конституційні права та
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Відповідно до вимог статті 37 Закону
України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ
«Про державну службу» на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. За кожний повний
рік роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин)
пенсія державним службовцям
призначається у розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
«Про оплату праці» встановлено, що
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату
праці» визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно п. 2.3.3 ст. 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від
13.01.2004р. № 5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27.01.2004р.
за № 114/8713, матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників, входить до
складу фонду оплати праці.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань та матеріальна допомога на
оздоровлення входила до системи оплати
праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат,
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальна допомога на оздоровлення
та суми виплат, пов'язаних з
індексацією заробітної плати
працівників, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Приймаючи до уваги судову практику
Верховного суду України в справах щодо
ідентичних правовідносин в тій
частині, що перевагу мають спеціальні
норми, що визначають виплати (доходи)
для обчислення пенсії, суд приходить до
висновку, що для вирішення спірних
правовідносин в справі підлягають
застосуванню саме такі спеціальні
норми, що визначають виплати
/доходи/для обчислення пенсії, зокрема
ст. 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та стаття 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», а не
положенням Законів України «Про
державну службу» та «Про оплату
праці», які щодо спірних відносин є
загальними.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 33 Закону
України «Про державну службу», саме на
Кабінет Міністрів України
покладається регулювання питань
оплати праці державних службовців,
встановлення розмірів посадових
окладів, надбавок, доплат, матеріальної
допомоги.

Таким чином, висновки управління
Пенсійного фонду в місті Рівне про те,
що матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальна допомога на оздоровлення,
що має систематичний характер, суми
виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, надана
всім або більшості працівників, на які
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак
які не включається до складу
заробітної плати державного службовця,
не враховується при обчисленні розміру
його пенсії, є наслідком порушення
правил застосування норм права
відповідачем, надання переваги
положенням Законів України «Про
державну службу» та «Про оплату праці»,
які щодо спірних відносин є загальними.
У той же час перевагу мають спеціальні
норми, що визначають виплати (доходи)
для обчислення пенсії, за наведених
обставин - стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи положення чинного
пенсійного законодавства, а саме,
статей 83, 84, 87 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», статей 43, 44, 45, 46
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», призначення чи
перерахунок пенсії проводиться
виключно на підставі звернення (заяви)
особи до відповідного територіального
органу Пенсійного фонду або до
уповноваженого ним органу чи
уповноваженій особі. Пенсія
призначається чи перераховується з дня
звернення, крім окремих випадків,
передбачених згаданими Законами.

Статтею 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
регламентовано, що розгляд і
вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах
змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні
перед судом їх
переконливості.

На підставі ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких
ґрунтується її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 кодексу.
В адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкту владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти адміністративного
позову.

Таким чином, порушене право позивачки
підлягає захисту шляхом зобов'язання
відповідача до проведення перерахунку
пенсії позивача з урахуванням «інших
виплат» - матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та сум індексації заробітної плати, на
які нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, відповідно до довідки
встановленого зразка про складові
заробітної плати, виданої плати,
виданої Головним управлінням
Міндоходів у Рівненській області від
17.12.2013 року № 05-25/215, починаючи із дня її
призначення - 17 грудня 2013 року.

Згідно вимог частини другої статті 161
КАС України, при прийнятті постанови
суд враховує висновки, викладені у
постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року № 21-430а11.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-61, 71, 99, 100, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у місті Рівному провести
перерахунок та виплату призначеної
ОСОБА_2 пенсії по віку по Закону України
«Про державну службу» з урахуванням
отриманих сум матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення,
відповідно до довідки про складові
заробітної плати від 22.11.2013 року
№9239(10)1716-05-29,починаючи із 10.01.2014 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі складення
постанови у повному обсязі, відповідно
до частини 3 статті 160 КАС України, а
також прийняття постанови в письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
заяву не було подано. Якщо була подана
апеляційна скарга судове рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Суддя Рівненського міського суду
О.Г.
Крижова