Справа № 2а-6927/10/1070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/10289/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року

у справі № 2а-6927/10/1070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

до Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області

про визнання протиправними та
скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3; позивач)
звернулась до суду з позовом до
Васильківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області (далі - Васильківська ОДПІ
Київської області; відповідач) про
визнання протиправними та скасування
рішень № від 16 березня 2010 року та
№ від 16 березня 2010 року
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2010 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня
2011 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3
задоволено. Постанову Київського
окружного адміністративного суду від 25
листопада 2010 року скасовано та
прийнято нову постанову, якою позов
задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано рішення №
від 16 березня 2010 року та №
від 16 березня 2010 року про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Не погоджуючись із зазначеним
судовим рішенням у справі, відповідач
оскаржив його в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
ставиться питання про скасування
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року та залишення в силі постанови
Київського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2010 року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Державної податкової адміністрації в
Київській області проведено перевірку
магазину-кафе, що належить позивачу, з
питань дотримання суб'єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, за
результатами якої складено акт №
0668/1000/23/НОМЕР_3 від 23 лютого 2010 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято рішення
№ від 16 березня 2010 року, яким до
позивача застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 8 167,20
грн., та рішення № від 16 березня
2010 року, яким до позивача застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій в
розмірі 160,00 грн.

Перевіркою встановлено порушення ФОП
ОСОБА_3 пунктів 1, 2, 8, 12 статті 3 Закону
України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з
проведенням розрахункової операції
при реалізації тютюнових виробів,
алкогольних напоїв та пива без
застосування реєстратора
розрахункових операцій та без видачі
відповідного розрахункового
документа, відсутністю вісімнадцяти
цінників на товарах, що знаходяться в
продажу, а також неведенням обліку
товарно-матеріальних цінностей за
місцем їх реалізації та зберігання на
загальну суму в розмірі 2 680,60 грн.

Крім того, контролюючий орган дійшов
висновку про порушення позивачем
статті 7 Закону України від 23 березня 1996
року № 98/96-ВР «Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
98/96-ВР) з огляду на здійснення
торговельної діяльності без придбання
відповідного торгового патенту.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції про повну відмову в
задоволенні адміністративного позову
та задовольняючи його, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
спірна перевірка не може вважатись
такою, що проведена у відповідності до
вимог чинного на час виникнення
спірних правовідносин законодавства, а
відтак акт, складений за результатами
такої перевірки, відповідно до частини
3 статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України не може бути
доказом у даній справі та, відповідно,
свідчити про наявність порушень
суб'єктом господарювання норм Закону №
265/95-ВР та Закону № 98/96-ВР.

Колегія суддів вважає вказаний
висновок суду апеляційної інстанції
неправомірним, виходячи з таких
підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
11 Закону України від 04 грудня
1990 року № 509-XII «Про державну податкову
службу в Україні» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 509-XII) органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
здійснювати планові та позапланові
виїзні перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), додержання валютного
законодавства фізичними особами, які
мають статус суб'єктів підприємницької
діяльності чи не мають такого статусу,
на яких згідно із законами України
покладено обов'язок утримувати та/або
сплачувати податки і збори (обов'язкові
платежі).

Згідно з частинами 7, 8 статті 11-1 Закону
№ 509-XII позаплановими перевірками
вважаються перевірки в межах
повноважень податкових органів,
визначених Законами України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», а в інших
випадках - за рішенням суду.
Позапланова виїзна перевірка
здійснюється на підставі виникнення
обставин, викладених у цій статті, за
рішенням керівника податкового органу,
яке оформляється наказом.

Відповідно до статті 11-2 Закону № 509-XII
посадові особи податкового органу
вправі приступити до проведення як
планових так і позапланових перевірок,
за умови надання суб'єкту
господарської діяльності під розписку
направлення на перевірку та копії
наказу керівника податкового органу
про проведення позапланової перевірки.
Ненадання зазначених документів
суб'єкту господарської діяльності є
підставою для недопущення
перевіряючих до проведення перевірки.

Отже, у разі ненадання працівниками
контролюючого органу направлень та
наказу на проведення перевірки суб'єкт
господарювання має право не допустити
таких осіб до її проведення. Разом з
тим, недотримання податковим органом
вимог законодавства під час здійснення
такої перевірки не звільняє суб'єкта
господарювання від передбаченої
чинним законодавством
відповідальності за допущені ним
порушення вимог податкового та іншого
законодавства, що виявлені в ході її
проведення.

Київським окружним адміністративним
судом з'ясовано, що в розглядуваній
ситуації посадових осіб ДПА в
Київській області до проведення
перевірки допущено, що свідчить про
фактичну згоду на її проведення, а
відтак предметом розгляду в суді має
бути лише суть виявлених під час
проведення органом державної
податкової служби перевірки порушень.

Водночас, як встановлено судом першої
інстанції, факт порушення
ФОП ОСОБА_3 вимог пунктів 1, 2, 8, 12
статті 3 Закону № 265/95-ВР та статті 7
Закону № 98/96-ВР підтверджується
зібраними у справі доказами та не
спростовано позивачем, що, зокрема,
обумовлює правомірність оскаржуваних
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що суд апеляційної
інстанції помилково скасував
постанову суду першої інстанції, яка є
законною та обґрунтованою.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Васильківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області
задовольнити.

Скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27 січня 2011 року, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 25
листопада 2010 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
встановленими главою 3 розділу IV
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.