Справа № 2а-7613/11
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 р.
Справа № 9104/63912/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Костіва М.В.,

суддів:
Савицької Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргууправління Пенсійного фонду
України в Ковельському районі
Волинської області на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинськоїобласті від 15.08.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1до управління
Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
областіпро зобов'язання провести
нарахування та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ :

27.07.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом доУПФУ, в
якому просивзобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату
пенсіївідповідно до ст.50,ст.54Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»з
31.10.2006 року і надалі.

Ухвалою Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 29.07.2011 року
позов за період з 31.10.2006 року по 26.01.2011
року залишеного без розгляду.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 15.08.2011 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії відповідача.
Зобов»язано управління Пенсійного
фонду України в Ковельському районі
Волинської області нарахувати та
виплатити позивачу державну пенсію в
розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за
віком,та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров»ю, в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком
передбаченої ст.50, cт.54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 15.04.2011
року по 18.06.2011 року з урахуванням
проведених виплат.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції,УПФУ подало
апеляційну скаргу в якій просить
постанову суду першої
інстанціїскасувати та винести нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на порушення норм
матеріального і процесуального права
при винесенні судом постанови.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
матеріалах справи доказами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши та дослідивши матеріали
справи, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.При цьому суд
виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачє особою, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
віднесено до категорії 1, що
підтверджується копією посвідчення.
Позивачу встановлено ІІ групу
інвалідності на захворювання, що
пов'язано з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС. Позивач
знаходиться на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області аналогічні позовні вимоги
задоволено за період з 14.12.2010 року по
14.04.2011 року.

Право позивача на одержання пенсії для
інвалідів з вказаний період, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, відповідачем не
оспорюється та доказуванню не підлягає
у відповідності до ст.72 ч.3 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що пенсія
позивача у відповідності до ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
як інваліда ІІгрупи не може бути нижчою
від 8 (восьми) мінімальних пенсій за
віком, цією ж нормою передбачено, що
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
визначається на момент виплати пенсії
згідно із Законом про Державний бюджет
України та не може коригуватися іншими
нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.50 даного Закону
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, інвалідам ІІгрупи, віднесеним
до першої категорії, виплачується у
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.
Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою,
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають
непостанова Кабінету Міністрів
України №530 від 28.05.2008 року, постанова
Кабінету Міністрів України №654 від
16.07.2008 року, постанова Кабінету
Міністрів України №1293 від 27.12.2005 року,
оскільки останні істотно звужують
обсяг встановлених законом прав
позивача згідно ст.50 та ст.54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч. 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

Згідно з законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку, що положення ч.3 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом. Разом
з тим, наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст.ст. 50 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорій, та розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначати
пенсію, виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії позивачу
повинен проводитись, виходячи з нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції щодо наявності законних
підстав для визнання неправомірними
дій УПФУщодо відмови в перерахунку
позивачу пенсії згідно з ст.ст. 50,54, 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком.

Вищенаведене також підтверджується
тим, що положення Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік», яким були
внесені зміни до ст.ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
були визнані неконституційними з 22.05.2008
року тобто з дня ухвалення рішення
Конституційного Суду України № 10 - рп
від 22.05.2008 року.

На виконання вимогЗакону України від 14
червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року. Вказані зміни
в законодавстві неконституційними не
визнавались.

Отже, до набрання чинності зазначеною
постановою Кабінету Міністрів України,
тобто до 23 липня 2011 року, у справах щодо
розміру пенсії слід застосовувати
положення ст.50, ст.54, ст.67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, суд першої
інстанції в повному обсязі захистив
права та законні інтереси позивача як
постраждалого від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, інваліда ІІ групи,
а тому апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200 п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргууправління
Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 15.08.2011
рокуу справі №2а/0306/7613/11 - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Довга О.І.

Шавель Р.М.