Справа № 810/3111/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року 810/3111/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лиска І.Г.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з
позовом до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
Рішення про застосування фінансових
санкцій №86/10-02-22-01/НОМЕР_1/191 від 29.04.2014
року

Позовні вимоги позивач мотивував тим,
що 01 квітня 2014 року відповідно до
наказу від 28.03.2014 року № 174
представниками Білоцерківської ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Київській області (надалі - відповідач)
було здійснено перевірку з питань
додержання суб'єктами господарювання
вимог, встановлених законодавством
України, які є обов'язковими до
виконання при здійснення оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами,
павільйону, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, та належить суб'єкту
господарювання ФОП ОСОБА_1.

За результатами проведеної перевірки
представниками Білоцерківської ОДПІ
складено Акт № 000621 від 01.04.2014 року про
результати фактичної перевірки з
питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійснення оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, в якому зазначено
про виявлені порушення, зокрема Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів».

29 квітня 2014 року, в зв'язку з
вищевикладеним, Білоцерківською
об'єднаною Державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Київській області
прийнято Рішення про застосування
фінансових санкцій № 86/10-02-22-01/НОМЕР_1/191
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в
сумі 6800 грн.

Позивач не може погодитись з
висновками Акту перевірки та вважає
Рішення про застосування фінансових
санкцій № 86/10-02-22-01/НОМЕР_1/191
протиправним.

До початку розгляду справи по суті
позивачем 13 червня 2014 року подано до
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутності в порядку письмового
провадження.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча був повідомлений про
дату, час та місце судового засідання
належним чином, причин неявки суду не
повідомив. заперечення на позов не
надав.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Крім того, частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Відповідачем не надано суду доказів
поважності причин неможливості
забезпечення явки представника
відповідача на судове засідання, а тому
суд на підставі ч. 4 та ч. 6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливим розглянути справу в
порядку письмового провадження на
підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

01 квітня 2014 року, відповідно до наказу
від 28.03.2014 року № 174 представниками
Головного управління Міндоходів у
Київській області було здійснено
перевірку з питань додержання
суб'єктами господарювання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійснення оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, павільйону, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
належить суб'єкту господарювання ФОП
ОСОБА_1.

За результатами проведеної перевірки
складено Акт № 000621 від 01.04.2014 року «Про
результати фактичної перевірки з
питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійснення оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, в якому зазначено
про виявлені порушення, зокрема Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів».

Перевіркою встановлено порушення
ст. 15-3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», а саме: продаж 0,2л. вина
«Бастардо» з ємності 10 л. 16% об. ,
виробництва ТОВ «Любімий город ЛТД» по
ціні 9, 20 грн. на розлив для споживання
у невизначеному для цього місці
торгівлі без статусу суб'єкта
господарювання громадського
харчування.

29 квітня 2014 року, Білоцерківською
об'єднаною Державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Київській області
прийнято Рішення № 86/10-02-22-01/НОМЕР_1/191
про застосування фінансових санкцій до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в
сумі 6800 грн.

Позивач не погоджується з Рішенням про
застосування фінансових санкцій
№86/10-02-22-01/НОМЕР_1/191 від 29.04.2014 року, тому
оскаржив його до суду.

На підставі наданих документів та
інших зібраних по справі матеріалів
судом встановлено наступне.

У вищезазначених акті та
оскаржуваному рішенні зазначено, що
позивач здійснював продаж вина на
розлив для споживання у невизначеному
для цього місці торгівлі без статусу
суб'єкта господарювання громадського
харчування, що підтверджується
фіскальним чеком, чим порушив ст. 15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

Вказаний висновок податкового органу є
протиправним, у зв'язку з наступним.

Положення статті 15-3 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів». регулює обмеження
щодо продажу пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів.

Так, згідно статті 15-3 вказаного закону,
продаж алкогольних напоїв на розлив
для споживання на місці дозволяється
тільки суб'єктам господарювання
громадського харчування та
спеціалізованим відділам, що мають
статус суб'єктів господарювання
громадського харчування, підприємств з
універсальним асортиментом товарів.

Як зазначено в Акті перевірки, позивач
має належним чином оформлені необхідні
документи для здійснення роздрібної
торгівлі алкогольними напоями, зокрема
ліцензію на право здійснення
роздрібної чи оптової торгівлі
алкогольними напоями серії НОМЕР_2 від
27.11.2013 року, яку надано відповідачу, про
що зазначено в Акті перевірки.

Як вбачається з позовної заяви та Акту
перевірки, продаж алкогольних напоїв
здійснювався у магазині, який не має
спеціально передбаченого місця для
споживання алкогольних напоїв на
місці, такого як столи, стільці, барні
стійки.

У Акті перевірки № 000621 від 01.04.2014 року
не зазначено, яким чином було
встановлено факт продажу алкогольного
напою на розлив для споживання на
місці, Акт перевірки лише містить
інформацію, що у магазині ФОП ОСОБА_1
здійснюється реалізація алкогольних
напоїв за наявності відповідної
ліцензії, в той же час, в магазині
покупцю було продано на розлив 0,2 л.
вина «Бастардо» з ємності об'ємом 10 л. 16%
об., виробництва ТОВ «Любімий город
ЛТД» по ціні 9,20 грн., що підтверджується
фіскальним чеком № 1595р.

Зазначене вище лише підтверджує факт
продажу алкогольного напою на розлив,
та не може підтверджувати факт
споживання алкогольного напою на
місці.

Статтею 15 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», визначено, що роздрібна
торгівля алкогольними напоями або
тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Відповідно до ст.1 Законом України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» роздрібна торгівля
- діяльність по продажу товарів
безпосередньо громадянам та іншим
кінцевим споживачам для їх особистого
некомерційного використання незалежно
від форми розрахунків, у тому числі на
розлив у ресторанах, кафе, барах, інших
суб'єктах господарювання громадського
харчування.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) -
документ державного зразка, який
засвідчує право суб'єкта
господарювання на провадження одного
із зазначених у цьому Законі видів
діяльності протягом визначеного
строку.

Таким чином, у розумінні ст.1 та ст.15
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» позивач - ФОП ОСОБА_1, має всі
необхідні документи для здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями.

Крім того, статтею 15-3 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», зокрема
встановлено, що продаж алкогольних
напоїв на розлив для споживання на
місці дозволяється тільки суб'єктам
господарювання громадського
харчування та спеціалізованим
відділам, що мають статус суб'єктів
господарювання громадського
харчування, підприємств з
універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», зокрема до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. за
порушення вимог ст.15-3 цього Закону.

Отже, зі ст. 15-3 та ст. 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» вбачається, що до
суб'єкта господарювання, що не має
статусу суб'єкт господарювання
громадського харчування, підприємства
з універсальним асортиментом товарів
можуть застосовуватися фінансові
санкції за порушення ст.15-3 Закону
України Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» тільки за наявності
сукупності таких ознак, як продаж
алкогольних напоїв на розлив саме з
метою споживання на місці.

Як вбачається з акту перевірки,
відповідачем встановлено факт продажу
алкогольних напоїв на розлив - розлив 0,2
л. вина «Бастардо» з ємності об'ємом 10 л.
16%об., виробництва ТОВ «Любімий город
ЛТД» по ціні 9,20 грн., про що і зазначено
у самому акті.

В даному випадку відсутня друга ознака,
яка має визначальне значення для
кваліфікації порушення, закріпленого в
ст.15-3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», споживання на місці.

З тексту акта проведеної перевірки не
вбачається, з яких саме підстав
відповідач дійшов висновку, що
позивачем продаж алкогольних напоїв
здійснювався для споживання на місці.

Як зазначено позивачем та вказано в
Акті перевірки , продаж алкогольного
напоїв на розлив здійснювався у
приміщенні магазину, в якому відсутні
будь-які спеціально обладнані місця
для споживання придбаних алкогольних
напоїв одразу після їх придбання
(столи, стільці).

Враховуючи викладене, в даному випадку
має місце продаж алкогольних напоїв,
який є різновидом роздрібної торгівлі,
а не продаж алкогольних напоїв на
розлив для споживання на місці.

Тому, з Акта перевірки ФОП ОСОБА_1, не
вбачається порушення позивачем ст.15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» - продаж алкогольних напоїв на
розлив для споживання на місці, а отже,
застосування фінансових санкцій за
порушення ст.15-3 цього Закону є
безпідставним.

Статтею 11 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частин першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірність
своїх дій, заперечень на позов не
надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України,
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає, що оспорюване рішення
податкового органу є безпідставним і
підлягають скасуванню як протиправне,
отже, позовні вимоги є такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, доказів
понесення ним інших судових витрат
суду не надано.

Таким чином, судові витрати підлягають
стягненню з державного бюджету на
користь позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
Рішення Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про застосування
фінансових санкцій №86/10-02-22-01/НОМЕР_1/191
від 29.04.2014 року

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 сплачений судовий збір у
розмірі 182(сто вісімдесят дві) грн. 70коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.