Справа № 804/7559/14
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
17 червня 2014 р. Справа № 804/7559/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді -
при секретарі - Шпота
за участю: представник
позивача - Солодухін Г.Й
відповідача - Ваховська Г.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт» до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт» до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправним та
повідомлення-рішення за формою
«В4» Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
зменшення Товариству з обмеженою
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт» (ідентифікаційний код
юридичної особи 25543463) від'ємного
значення суми податку на додану
- визнати протиправним та
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області за формою
збільшення Товариству з обмеженою
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт» (ідентифікаційний код
юридичної особи 25543463) суми грошового
зобов'язання за податком на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) за основним
платежем у розмірі 316 147 гривень та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 158 073 гривні 50 коп., усього на
суму 474 220 гривень 50 коп.;
- стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт», (і.к. 25543463) судові
витрати в сумі 487 грн. 20 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на безпідставність та
необґрунтованість висновків акту
перевірки № 16/04-62-22-3/25543463 від 10 січня 2014
року на підставі якого прийнято спірні
податкові повідомлення-рішення, які
винесено без урахування фактичних
обставин справи та в порушення
приписів податкового законодавства,
оскільки застосування нульової ставки
ПДВ під час експорту товарів - це пільга
надана державою для експортерів, яка
передбачає повернення ПДВ, оплачений
постачальникам товару. Отже,
розраховуючи загальну суму витрат, які
понесені на придбання товарів, що в
подальшому експортувалися, податок на
додану вартість із цих витрат не
враховується. Тому, фінансовий
результат від експортних операцій
становить 17 034,13 грн. доходу.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримав у повному
обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав у
повному обсязі, в задоволенні
адміністративного позову просив
відмовити, в обґрунтування заперечень
зазначив, що перевірка ТОВ «ТПК
«Укрхімекспорт» була проведена на
виконання повноважень податкового
органу, при наявності порушень
позивачем податкового законодавства, а
саме при порівнянні фактурної вартості
(ціни) реалізованого на експорт
деревного вугілля із сукупною сумою
ціни, сплаченої за дану продукцію,
фінансовий результат від проведених
експортних операцій - це збиток в
загальній сумі 362 553,97 грн., тому спірні
податкові повідомлення-рішення
прийнято правомірно, у зв'язку із чим
підстави для задоволення позову
Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного висновку.
Відповідно до матеріалів акту
документальної позапланової виїзної
перевірки № 16/04-62-22-3/25543463 від 10 січня 2014
року (далі за текстом - Акту перевірки) -
Товариство з обмеженою
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт» (далі за текстом - ТОВ
«ТПК «Укрхімекспорт») зареєстровано
райдержадміністрацією 24.06.1998р. Форма
власності - приватна. Код суб'єкта
Так, на підставі наказу №964 від 20.12.2013р.
виданих ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, фахівцем
ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська, згідно п.п.78.1.1 п.78.1
ст.78 Податкового кодексу України
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка ТОВ «ТПК
питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість під час здійснення експортних
операцій за період: серпень - вересень
Вказаною перевіркою встановлено
- пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.193.1 ст. 193, п.198.1 і
п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ, в
результаті чого платником занижено
суму ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету
на 316 147 грн. за серпень 2013 року;
- пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.193.1 ст. 193, п. 198.1
і п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в
результаті чого платником завищено
суму від'ємного значення з ПДВ, що
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (р.20.2) на 63 441 грн.
за вересень 2013 року.
За результатами перевірки
відповідачем складено Акт №
16/04-62-22-3/25543463 від 10 січня 2014 року «Про
результати проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Торгівельно-промислова компанія
питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість під час здійснення експортних
операцій за період: серпень-вересень 2013
року» та прийнято податкові
повідомлення-рішення від 25.01.2014 року
від'ємного значення сум податку на
додану вартість у розмірі 63 441 грн. та
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій) з податку на додану вартість у
розмірі 474 220,50 грн.
Не погоджуючись з викладеними в акті
висновками та вважаючи вищезгадані
рішення відповідача незаконними,
позивач звернувся з первинною скаргою
у порядку, передбаченому статтею 56 ПК
України до контролюючого органу вищого
рівня, а після залишення Головним
управлінням Міндоходів у
Дніпропетровській області відповідної
скарги без задоволення - з повторною
скаргою до Міністерства доходів і
зборів України.

28 травня 2014 року позивач отримав
рішення Міндоходів України про
результати розгляду його повторної
скарги № 9098/6/99-99-10-01-15 від 22 травня 2014
року, яким оскаржувані рішення
відповідача залишені без змін, а скарга
позивача - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів Акту
перевірки № 16/04-62-22-3/25543463 від 10 січня 2014
року ТОВ «ТПК «Укрхімекспорт», згідно
договору №002-315-FJ11 від 01.04.2011 року
придбано у серпні 2013 року на митній
території України товар
(деревновугільні брикети для грилів та
камінів) у ТОВ «Перечинський ЛХК» на
загальну суму 2 613 260 грн. (ПДВ - 435 543,3
грн.). Вказаний товар було частково
повернуто - на суму 716 376 грн. (з
урахуванням ПДВ - 119 396 грн.). Придбана
продукція в подальшому була
реалізована на експорт фірмам «ОFZ a.s.»,
«AdFiS products GmbH», «Montanwerke Brsxlegg AG», «NORIT Nederland
BV», «GREEN HOLDING SА» на суму 1 567 752,43 грн.

Відповідач вважає, що при порівнянні
фактурної вартості реалізованої
продукції із сукупною сумою вартості (з
ПДВ), сплаченої за дану продукцію на
території України, фінансовий
результат від проведених операцій на
експорт за серпень 2013 року - це збиток у
загальній сумі 329131,37 грн.

Також, ТОВ «ТПК «Укрхімекспорт» згідно
договору №002-315-FJ11 від 01.04.2011 року
придбано у серпні 2013 року на митній
території України товар
(деревновугільні брикети для грилів та
камінів) у ТОВ «Перечинський ЛХК» на
загальну суму 380 645 грн. (ПДВ - 63 440,88 грн.).
Придбана продукція в подальшому була
реалізована на експорт фірмам «Firma Handlowa
«CSR» Sergsej Garbowski, «GREEN HOLDING SА» на суму 347
222,69 грн.

Відповідач також вважає, що при
порівнянні фактурної вартості
реалізованої продукції із сукупною
сумою вартості (з ПДВ), сплаченої за
дану продукцію на території України,
фінансовий результат від проведених
операцій на експорт за вересень 2013 року
- це збиток у загальній сумі 33 422,6 грн.

Зазначено, що наявність цих ознак
свідчить про спрямованість наміру
платника податків на збагачення за
рахунок бюджетних коштів, а
відсутність економічної доцільності
угоди - на несумлінність платників
податків та є доказом, вчинення
суб'єктом господарювання незаконної
господарської діяльності з метою
мінімізації податкових зобов'язань та
без економічної обгрунтованості
укладених угод. Крім цього, наявність
наступних обставин може свідчити лише
про направленість дій на ухилення від
сплати податків та отримання
податкової вигоди переважно чи за
рахунок бюджету, а саме відсутність
економічного ефекту від укладених
угод.

Суд вважає, вищезазначені доводи
відповідача безпідставними з огляду на
наступне.

Відповідно до п. п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій зокрема, з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст. 198 ПК України).

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, Податковим кодексом
України встановлено вичерпний перелік
документів, на підставі яких у платника
податків виникає право на включення
відповідних сум до податкового
кредиту.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку

Згідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є у т.ч.
операції платників податку з:

- постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю;

- ввезення товарів (супутніх послуг) у
митному режимі імпорту або реімпорту.

Податковий кредит був сформований
позивачем у зв'язку з придбанням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях (постачання товарів на
митній території України та вивезення
товарів у режимі експорту) у межах
господарської діяльності ТОВ «ТПК
«Укрхімекспорт», за результатами якої
був отриманий та задекларований дохід.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (...).

До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

Згідно пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України звичайна ціна - ціна
товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору, якщо інше не
встановлено цим Кодексом. Якщо не
доведено зворотне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цін.

Пунктом 1 розділу ХІХ Податкового
кодексу України передбачено, що стаття
39 цього Кодексу (Методи визначення та
порядок застосування звичайної ціни)
набирає чинності з 1 січня 2013 року.

В пункті 8 підрозділу 10 розділу ХХ
Податкового кодексу України вказано,
що у випадках, визначених цим Кодексом,
до вступу в дію статті 39 цього Кодексу
застосовується пункт 1.20 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Відповідно до пункту 1.20 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за
якою товари (роботи, послуги)
передаються іншому власнику за умови,
що продавець бажає передати такі
товари (роботи, послуги), а покупець
бажає їх отримати за відсутності
будь-якого примусу, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Обов'язок доведення того, що ціна
договору не відповідає рівню звичайної
ціни у випадках, визначених цим
Законом, покладається на податковий
орган у порядку, встановленому законом.

При визначенні податкових зобов'язань
з ПДВ за операціями з поставки товарів
ТОВ «ТПК «Укрхімекспорт» виходило з
договірних цін, які встановлені
стороною контракту та відповідають
рівню звичайних цін. Протилежного
податковим органом не доведено.

У відповідності із п. 198.1 ст. 198 ПКУ право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів та з
постачання послуг нерезидентом на
митній території України датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу (п.
198.2 ст. 198 ПКУ).

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Судом встановлено, що правильність та
правомірність відображення в
податковому обліку операцій з
придбання та продажу експортної
продукції за період серпень-вересень
2013 року сформовано на підставі
належним чином наступних оформлених
первинних документів.

Так, між ТОВ «ТПК «Укрхімекспорт»
(Комісіонер) та ТДВ «Перечинський ЛХК»,
(Комітент), укладено
договір комісії №301-191-FN13 від 11.04.2013
року, відповідно до якого комітент
доручає, а комісіонер зобов'язується за
дорученням комітента за винагороду
виконати від свого імені та за рахунок
комітента наступні дії:

- здійснювати реалізацію
нерезидентам партії Товару, що
належить комітентові.

Асортимент, ціна, кількість і інші
характеристики товару визначаються в
специфікаціях;

- укладати договори постачання,
оформляти і підписувати інші необхідні
для

здійснення продажу документи в
інтересах комітента;

- укладати договори митного
оформлення продукції з підприємствами
(брокерами),

що мають посвідчення про визнання
підприємства декларантом;

- інші дії, пов'язані з
вищевказаними операціями, необхідними
для виконання

доручень декларанта.

На виконання умов даного
договору, ТОВ «ТПК «Укрхімекспорт»
уклало контракт № 101-192-NB13 від 17.04.2013р.,
відповідно до якого ТОВ «ТПК
«Укрхімекспорт» - Продавець, фірма
«Ashmond express» (Великобританія) - Покупець.

Продавець продає, а Покупець приймає та
оплачує деревне вугілля та
деревовугільні брикети для грилів і
камінів виробництва ТДВ «Перечинський
ЛХК» в кількості та ціні, зазначених в
інвойсах.

Продавець діє на виконання договору
комісії №301-191-FN13 від 11.04.2013 року.

Вся тара та упаковочна продукція
включені в ціну та належать ТДВ
«Перечинський ЛХК». Якість продукції
повинна відповідати ТУ. Загальна сума
контракту орієнтовно складає 3 000 000
євро.

На виконання умов даного договору, ТОВ
«ТПК «Укрхімекспорт» уклало контракт
№101-291-NW13 від 01.07.2013 року, відповідно до
якого ТОВ «ТПК «Укрхімекспорт» -
Продавець, фірма «Мауегs Consortsum Согр»
(Панама) - Покупець.

Продавець продає, а Покупець приймає та
оплачує деревне вугілля та
деревовугільні брикети для грилів і
камінів виробництва ТДВ «Перечинський
ЛХК» в кількості та ціні, зазначених в
інвойсах.

Продавець діє на виконання договору
комісії №301-191-FN13 від 11.04.2013 року.

Вся тара та упаковочна продукція
включені в ціну та належать ТДВ
«Перечинський ЛХК». Якість продукції
повинна відповідати ТУ. Загальна сума
контракту орієнтовно складає 6 500 000
євро.

Згідно з Договором комісії №301-191-FN13 від
11.04.2013 року Комісіонер - ТОВ «ТПК
«Укрхімекспорт», здійснив за
дорученням і за рахунок Комітента - ТОВ
«Переченський Лісохімічний Комбінат»
від свого імені, продажі на експорт
прийнятого Товару на комісію (деревне
вугілля та брикети з деревного вугілля)
на загальну суму 9 882 513,48 грн.

Також, між ТОВ «ТПК «Укрхімекспорт»
(Покупець) та ТДВ «Перечинський ЛХК»,
(Продавець), укладено
договір №002-315-FJ11 від 01.04.2011 року,
відповідно до якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця деревне вугілля.

Поставка продукції здійснюється на
умовах ЕХW ТДВ «Перечинський ЛХК» (м.
Перечин Закарпатської області). Якість
продукції повинна відповідати ТУ,
прийнятим для даного виду продукції.
Загальна сума договору орієнтовно
складає 2 500 000 гривень.

Згідно додаткової угоди №13 від 03.05.12
року, сторони дійшли згоди збільшити
загальну суму договору №002-315-FJ11 від
01.04.2011 року до 60 000 000,00 грн. з ПДВ. Строк
дії договору продовжити до 31.12.13 року.

На виконання умов договору №002-315-FJ11 від
01.04.2011 року, ТДВ «Перечинський

ЛХК» на адресу ТОВ «ТПК
«Укрхімекспорт» виписано податкові та
видаткові накладні накладні.

Як визначено у п.2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 №996
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством, фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Отже, підприємство, з метою складання
податкового обліку, використовує дані
по кожній окремій господарській
операції. На підставі саме даних
первинного обліку підприємство
відносить суми до складу валового
доходу та на валові витрати в
податковому обліку. Підприємство має
право відображати в бухгалтерському
обліку всі господарські операції, в
тому числі ті, які призвели до
отримання балансового збитку.

Статтею 3 Господарського Кодексу
України визначено, що під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямовану на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.

Діяльність по придбанню товарів,
матеріалів та виробництву продукції
цих товарів, матеріалів
супроводжується витратами
підприємства. На окремих стадіях, при
здійсненні окремих господарських
операцій придбання товарів, матеріалів
платник податку може не отримати
доходів, а понести витрати.
Законодавством не встановлено умов
щодо прямої залежності формування
податкового кредиту відповідного
звітного періоду лише за тими
господарськими операціями, внаслідок
яких платник податків отримав дохід.

Таким чином, господарська діяльність
пов'язана із підприємницьким ризиком і
може привести до того, що товар не буде
використаний в оподатковуваних
операціях, у зв'язку із
непередбачуваними обставинами
діяльності господарства, попиту ринку
тощо. Отже, збитковість господарської
діяльності сама по собі не може бути
підставою для визначення діяльності як
негосподарської, оскільки при
здійсненні господарських операцій
існує звичайний ризик не отримати
дохід.

Не можна погодитися з правомірністю
здійсненого податковим органом
донарахування податкового
зобов'язання з ПДВ з причин продажу
позивачем соняшника за ціною, нижчою
від його придбання, оскільки до
факторів ціноутворення, крім рівня
витрат, пов'язаних з закупівлею товару,
належать рівень попиту на продукцію,
кон'юнктура ринку, платоспроможність
покупця, обсяги виробництва та
складські запаси продавця та інші
умови, які об'єктивно впливають на
формування ціни. При цьому чинним
законодавством не передбачено
обов'язковості визначення бази
оподаткування ПДВ, виходячи з
собівартості товару. З огляду ж на
визначення господарської діяльності,
що міститься у пункті пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
прибутковість кожної окремої операції
не є обов'язковою ознакою
господарської діяльності, яка може
включати і окремі збиткові операції,
здійснення яких викликано об'єктивними
причинами.

А відтак продаж позивачем експортної
продукції за ціною, нижчою
собівартості, не можна розглядати
операцією поза межами господарської
діяльності позивача.

З такою правовою позицію погоджується
Вищий адміністративний суд України,
яка викладена в ухвалі від 15.12.2010р. в
справі N К-32595/09.

Безпідставним також є висновок ОДПІ
проте, що при порівнянні фактурної
вартості (ціни) реалізованого на
експорт соняшника згідно з вантажними
митними деклараціями із сукупною сумою
ціни, сплаченої за дану продукцію,
фінансовий результат від проведених
експортних операцій є збиток на суму 12
864,90 грн. Такі доводи податкового органу
є помилковими та не відповідають
реальним обставинам формування
податкового кредиту, що вбачається з
наступного.

Підприємство позивача зберегло
відносини з покупцем та мало на меті
отримання доходу від діяльності з цим
контрагентом в подальшому, сплачувало
ПДВ за придбання товарів (послуг), а
суми ПДВ сплачені в зв'язку із таким
придбанням правомірно були віднесені
до складу податкового кредиту.

Нормами п.п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 ПКУ
передбачено, що податок на додану
вартість - непрямий податок, який
нараховується та сплачується
відповідно до норм розділу V цього
Кодексу

Відповідно до положень п.п. 14.1.228 ст. 14
ПКУ собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг для
цілей розділу 111 цього Кодексу -
витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Так, згідно з п. 10 ПБУ-16 (Наказ
Міністерства фінансів України № 318 від
31.12.1999р.) собівартість реалізованих
товарів визначається за Положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку 9
«Запаси» (надалі за текстом - ПБО-9). У
положеннях п. 9 ПБО-9 (наказ Міністерства
фінансів України № 246 від 20.10.1999р.)
передбачено перелік фактичних витрат,
що формують первісну вартість товарів,
придбаних за плату. До них відносяться:

- суми, що сплачуються згідно з
договором постачальнику (продавцю) за
вирахуванням непрямих податків;

- суми ввізного мита;

- суми непрямих податків у зв'язку з
придбанням запасів, які не
відшкодовуються
підприємству/установі;

- транспортно-заготівельні витрати
(затрати на заготівлю запасів, оплата
тарифів (фрахту) за
вантажно-розвантажувальні роботи і
транспортування запасів усіма видами
транспорту до місця їх використання,
включаючи витрати зі страхування
ризиків транспортування запасів;

- інші витрати, які безпосередньо
пов'язані з придбанням запасів і
доведенням їх до стану, в якому вони
придатні для використання у
запланованих цілях.

Оскільки ПДВ згідно з нормами діючого
законодавства є непрямим податком, і
відшкодовується підприємству згідно з
нормами ПКУ, то при формуванні
первісної вартості товарів, яка в
подальшому складає собівартість
реалізованих товарів, ПДВ не
враховується в складі собівартості
придбаних і реалізованих товарів.

Ставка ПДВ при вивезенні товарів за
межі митної території України у
митному режимі експорту відповідно до
пп. а) пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 ПК України
складає 0%.

Отже розраховуючи загальну суму
витрат, які понесені на придбання
товарів, що в подальшому
експортувалися, податок на додану
вартість із цих витрат не враховується.
Тому сума витрат за операцією по
придбанню позивачем деревного вугілля,
який в подальшому було реалізовано на
експорт по контракту фірмам: «ОFZ a.s.»,
«AdFiS products GmbH», «Montanwerke Brsxlegg AG», «NORIT Nederland
BV», «GREEN HOLDING SА», «Firma Handlowa «CSR» Sergsej Garbowski,
без врахування ПДВ 379 588,20 грн., складає
не 1 897 941 грн., звідси операцію з
експорту деревного вугілля збитковою
назвати не можна, тому що фінансовий
результат (дохід) від експортної
операції становить: загальна сума від
реалізації цього товару на експорт
складає 1 914 945 гривень 13 коп. -
собівартість експортованого товару 1 897
941 гривню = економічний ефект
експортних операцій 17 034 гривні 13 коп.
Таким чином позитивна різниця, або ж
прибуток позивача від зазначених
операцій складає 17 034 гривні 13 коп.

Господарським кодексом України у ст. 42
передбачено, що підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Під господарською діяльністю у ст.3 ГКУ
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Також, Податковим кодексом України
господарська діяльність визначена, як
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи (п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПКУ).

В свою чергу діюче законодавство
визначило прибуток (доход) суб'єкта
господарювання як показник фінансових
результатів його господарської
діяльності, що визначається шляхом
зменшення суми валового доходу
суб'єкта господарювання за певний
період на суму валових витрат та суму
амортизаційних відрахувань (ст.142 ГКУ).

Таким чином, прибуток - це мета всій
діяльності, а не результат кожної
окремої операції, яка здійснюється в
процесі цієї діяльності, як помилково,
не спираючись на норми права, вважає
відповідач.

Саме такі висновки робить ВАСУ в
постанові від 15.12.11р. по справі № К-35575/09,
вказуючи, що господарська операція, яка
направлена на отримання доходу, не
завжди може мати позитивний
економічний ефект, що є об'єктивним
процесом здійснення господарської
діяльності, оскільки при здійсненні
господарських операцій існує
звичайний комерційний ризик не
отримати доходу від конкретної
операції. При цьому збитковість
господарської операції не може бути
підставою для визначення виробничої
діяльності як негосподарської.

З точки зору податкового та
бухгалтерського законодавства ПДВ не
можна вважати ні доходом, ні витратами.
Про це свідчать прямі норми пп. 136.1.2
ст.136 (про не включення ПДВ до складу
доходів) та пп. 139.1.6 ст.139 ПКУ (про не
включення ПДВ до складу витрат), а також
відповідні норми стандартів
бухгалтерського обліку.

З урахуванням вищезазначеного суд
вважає, що податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 25.01.2014
року № про зменшення розміру
від'ємного значення сум податку на
додану вартість у розмірі 63 441 грн. та
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій) з податку на додану вартість у
розмірі 474 220,50 грн. - прийнято не на
підставі, не у межах повноважень та не у
спосіб, що передбачено Конституцією
та законами України; з порушенням
використаного повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
необґрунтовано, тобто без врахування
усіх обставин, які мають значення для
прийняття рішення; не добросовісно та
не розсудливо, а тому підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірність
своїх дій та рішень.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт» до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення за
формою «В4» Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № від 25 січня 2014 року про
зменшення Товариству з обмеженою
відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт» (ідентифікаційний код
юридичної особи 25543463) від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 63441 гривня.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області за формою «Р» № від 25
січня 2014 року про збільшення
Товариству з обмеженою
відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт» (ідентифікаційний код
юридичної особи 25543463) суми грошового
зобов'язання за податком на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) за основним
платежем у розмірі 316 147 гривень та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 158 073 гривні 50 коп., усього на
суму 474 220 гривень 50 коп.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт», (і.к. 25543463) суму
судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.
сплачену Товариством з з обмеженою
відповідальністю
«Торгівельно-промислова компанія
«Укрхімекспорт» згідно квитанції №
ПН13320К від 29 травня 2014р.

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та в
строки, встановленні статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови викладений
22.06.2014р.

Суддя Е.О.
Юрков