Справа № 815/1704/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1704/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року

12 год. 56 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
- Балан Я.В.

при секретарі судового засідання
- Гречаній Ю.Г.

за участю сторін:

представник позивача
- Ніц А.С. (за
довіреністю)

представник позивача -
Альошкін В.О. (за довіреністю)

представник відповідача
- Мальцев Д.В. (за
довіреністю)

третя особа на стороні відповідача,

яка не заявляє самостійних вимог

на предмет спора

ГУ ДКС України в Одеській області
- не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саратський завод
продовольчих товарів» () до Південної митниці Міндоходів,
третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спора - ГУ ДКС України в
Одеській області, про визнання
протиправним та скасування рішень
Південної митниці Міндоходів про
коригування митної вартості №
500070002/2013/710001/2 від 03.10.2013 року,
№ 500070002/2013/710002/2 від 03.10.2013 року та №
500070002/2013/710003/2 від 03.10.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю «Саратський завод
продовольчих товарів» (надалі - ТОВ
«Саратський завод продовольчих
товарів») до Південної митниці
Міндоходів, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спора - ГУ
ДКС України в Одеській області, про
визнання протиправним та скасування
рішень Південної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості №
500070002/2013/710001/2 від 03.10.2013 року, №
500070002/2013/710002/2 від 03.10.2013 року та
№ 500070002/2013/710003/2 від
03.10.2013 року. Позовні вимоги обґрунтовує
тим, що для митного оформлення
вантажно-митної декларації був наданий
до Південної митниці вичерпний пакет
документів, що підтверджують обраний
декларантом метод визначення митної
вартості - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються. Проте
митницею були витребувані додаткові
документи та незважаючи на надання
позивачем роз'яснень та додаткових
документів, відповідачем прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів на підставі
резервного методу. Вказані рішення на
думку підприємства є протиправними,
оскільки обмеження, встановлені ч. 1 ст.
58 Митного кодексу України для
застосування декларантом методу
митного оформлення за ціною договору.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, надав пояснення та
просив їх задовольнити з підстав,
викладених в адміністративному позові
(аркуші справи 4-8).

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, мотивуючи тим, що надані
позивачем для підтвердження митної
вартості товару документи містять
розбіжності, що не відповідає приписам
Митного кодексу України, надав
пояснення та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю з
викладених у письмових запереченнях
відповідача проти позову підстав
(аркуші справи 66-72).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача, а
також обставини якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення, докази, якими
вони підтверджуються, суд вважає, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ЧП ОСОБА_4,
Азербайджан (продавець) та ТОВ
«Саратський завод продтоварів», смт.
Сарата. Одеської області, Україна
(покупець), укладено контракт № 10 від
10.04.2013 року, за умовами якого, покупець
купує плоди свіжих гранатів , хурми,
кизилу (товар) для подальшої
промпереробки (аркуші справи 123-124).

Згідно п. 2 вказаного контракту, всі
розрахунки сторін по даному контракту
здійснюються в доларах США. Ціна за
один кг. товару вказана в
рахунках-фактурах (інвойсах). Сторони
згодні з тим, що вказана ціна
переглядається сторонами виходячи із
кон'юнктури ринку в період збору врожаю
та оформлюється специфікаціями, як
додатками або доповненнями до цього
контракту. Сума контракту складає 800
000 доларів США.

Крім того, у пункті 3 вищезазначеного
контракту, сторони дійшли згоди про
умови поставки та якість товару, згідно
з яким, товар буде поставлено в
залізничних вагонах на умовах DAF -
границя України, автомобільним
транспортом на умовах CPT - смт. Сарата.
Якість поставляємого товару повинна
відповідати ДСТУ та сертифікату
відповідності України та Азербайджану.

Відповідно до зазначеного контракту з
13.09.2013 року позивачем було розпочато
сезонне ввезення до України товару -
плоди гранату свіжого, некондиційного,
не сортованого для промпереробки.

Для здійснення митного оформлення
поставленого згідно контракту № 10 від
10.04.2012 року товару, до Південної митниці
позивачем подано вантажні митні
декларації (надалі - ВМД):

- № 500070002/2013/201065 від 13.09.2013 року із
визначенням митної вартості за
придбаний товар за ціною контракту
(метод 1) відповідно до статті 267 Митного
кодексу України на рівні 0,4 доларів США
у загальному розмірі - 67 141 грн. 20 коп. (8
400 USD) (аркуші справи 168-169);

- № 500070002/2013/201297 від 03.10.2014 року із
визначенням митної вартості за
придбаний товар за ціною контракту
(метод 1) відповідно до статті 267 Митного
кодексу України на рівні 0,4 доларів США
у загальному розмірі - 67 141 грн. 20 коп. (8
400 USD) (аркуші справи 188-189);

- № 500070002/2013/201305 від 03.10.2014 року із
визначенням митної вартості за
придбаний товар за ціною контракту
(метод 1) відповідно до статті 267 Митного
кодексу України на рівні 0,4 доларів США
у загальному розмірі - 63 944 грн. 00 коп. (8
000 USD) (аркуші справи 211-212).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Митного кодексу
України, митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається відповідно до
норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів,
згідно з приписами ст. 52 Митного
кодексу України, здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених цим Кодексом,
у відповідності до ч. 1 ст. 53 Митного
Кодексу України, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення, перелік
яких визначено ч. 2 ст. 53 вказаного
Кодексу.

Відповідно до вищезазначених вимог, на
підтвердження задекларованої митної
вартості товару, відповідно до
положень ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного Кодексу
України, митному органу були надані
документи перелік яких наведений у
графі 44 вказаних ВМД, а саме:

до ВМД № 500070002/2013/201065 додано наступні
документи: контракт № 10 від 10.04.2014 року,
інвойс № 1 від 03.09.2013 року, калькуляція
від 27.08.2013 року б/н, прас-лист від 27.08.2013
року б/н, довідка ТПП СИО-е № 000897 від
03.09.2013 року, декларація країни
відправника (експортна) № 0322 від
04.09.2013 року (аркуші справи 170-174, 177-179);

до ВМД № 500070002/2013/201297 позивачем було
додано: контракт № 10 від 10.04.2013 року,
інвойс № 02 від 26.09.2013 року, калькуляція
від 27.08.2013 року б/н, прас-лист від 27.08.2013
року б/н, довідка ТПП СИО-е № 000948.
декларація країни відправлення
(експортна) № 0369 від 27.09.2013 року
(аркуші справи 190-192, 195);

до ВМД № 500070002/2013/201305 від 03.10.2013 року в
підтвердження заявленої митної
вартості товару підприємством додано
контракт № 10 від 10.04.2013 року, інвойс
№ 03 від 27.09.2013 року. Калькуляція від
27.08.2013 року б/н. прас-лист від 27.08.2013 року
б/н, довідка ТПП СИО-е № 000948 від 18.09.2013
року, декларація країни відправлення
(експортна) № 0371 від 04.09.2013 року
(аркуші справи 213-215).

В судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що під час
проведення перевірки документів,
поданих декларантом на підтвердження
заявленої ним митної вартості товару
та митного оформлення спрацював
профіль ризику автоматизованої
системи аналізу управління ризиками
(АСАУР) - можливе заниження митної
вартості.

Приписами ч. 1 ст. 54 Митного кодексу
України встановлено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Перевірка документів та відомостей,
які подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 337 Митного
кодексу України, здійснюється
візуально, із застосуванням
інформаційних технологій (шляхом
проведення формато-логічного контролю,
контролю співставлення, контролю із
застосуванням систем управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексу.

Південною митницею, під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів було виявлено
розбіжності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
у поданих декларантом документах, які
підтверджують заявлену ним митну
вартість у ВМД № 500070002/2013/201065 від
13.09.2013 року, митним органом встановлено
наступні розбіжності:

- в довідці Одеської регіональної
торгово-промислової палати СИО-е № 000897
від 03.09.2013 року не вірно вказано дату
інвойсу за яким поставляється товар, що
ставить під сумнів віднесення даної
довідки до партії товарів, митне
оформлення якої здійснюється. Крім
того, ціна товару, який поставляється
за контрактом № 10 від 10.04.2012 року згідно
вказаної довідки стосується також
частини продукції, що частково
закуплена у населення. Вказана
обставина на думку відповідача
свідчить про те, що ЧП ОСОБА_4 є
виробником усієї партії товару, що
поставляється за контрактом згідно з
інвойсом № 01 від 03.09.2013 року;

- в порушення п. 3.2 контракту, разом з ВМД
в підтвердження заявленої митної
вартості товару підприємством не було
надано відповідного сертифікату
відповідності України та Азербайджану;

- в інвойсі № 01 від 03.09.2013 року відсутні
умови грошових розрахунків і згідно з
поданими товаросупровідними
документами не можливо встановити
умови грошових розрахунків між
суб'єктами ЗЕД;

- собівартість гранатів свіжих для
промислової переробки згідно з
калькуляцією від 27.08.2013 року б/н
визначена на умовах поставки СРТ -
кордон України, що відрізняються від
умов поставки згідно з
товаросупровідними документами, у яких
зазначено умови поставки СРТ - смт.
Сарата. Таким чином, на думку
відповідача, оскільки розрахунок
собівартості товару включає в себе
суму транспортних витрат до місця
призначення - смт. Сарата.
Зазначення умов поставки СРТ- кордон
України в кінцевому результаті є
суперечливим. Незрозумілим та ставить
під сумнів достовірність складеного
документу.

Щодо поданих декларантом документів в
підтвердження заявленої ним митної
вартості товару за ВМД № 500070002/2013/201297
від 03.10.2013 року, відповідачем було
встановлено, що:

- у довідці Одеської регіональної
торгово-промислової палати СИО-е № 000948
від 18.09.2013 року зазначено, що ціна
визначена на вересень 2013 року та
вказано реквізити інвойсу, який не має
відношення до партії товарів, митне
оформлення якої здійснюється. Таким
чином дана довідка ТПП не може
розглядатись як документ, який
підтверджує вартісні характеристики
оцінюваних товарів;

- в пакеті документів, поданих для
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості товару за вказаною ВМД
відсутні сертифікати відповідності
України та Азербайджану якості товару,
який поставляється, що не узгоджується
з п. 3.2 контракту;

- в інвойсі № 02 від 26.09.2013 року відсутні
умови грошових розрахунків і згідно з
поданими товаросупровідними
документами неможливо встановити
умови грошових розрахунків між
суб'єктами ЗЕД, але при цьому попередня
оплата не здійснювалась.

- калькуляція собівартості продукції
від 27.08.2013 року б/н містить складові
вартості робіт у розрізі найменувань
робіт, числові значення яких
відрізняються від числових значень
аналогічних видів робіт, зазначених у
калькуляції від 27.08.2013 року б/н. Тобто,
вказана калькуляція до цієї ВМД
містить аналогічні реквізити до
калькуляції, поданій для митного
оформлення творів до іншої ВМД - №
500070002/2013/201079. Оскільки поданий до
митного оформлення документ з
однаковими реквізитами відрізняється
за змістом, а саме по числовим
значенням вартості робіт, ставиться
під сумнів достовірність поданого
розрахунку.

Щодо поданих документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товарів по ВМД № 500070002/2013/201305
від 03.10.2013 року відповідачем виявлено
наступні розбіжності:

- в довідці Одеської регіональної
торгово-промислової палати СИО-е № 000948
від 18.09.2013 року зазначено, що ціна
визначена на вересень 2013 року та
зазначено реквізити інвойсу, який не
має відношення до партії товарів, митне
оформлення якої здійснюється, що
унеможливлює розгляд вказаної довідки
ТПП як документу в підтвердження
вартісних характеристик оцінюваних
товарів;

- в порушення п. 3.2 контракту, в пакеті
поданих до ВМД документів відсутні
відповідні сертифікати відповідності
України та Азербайджану;

- в інвойсі № 03 від 27.09.2013 року відсутні
умови грошових розрахунків і згідно
поданих товаросупровідних документів,
неможливо встановити умови грошових
розрахунків між суб'єктами ЗЕД, але при
цьому попередня оплата здійснена не
здійснювалась, в той час як умовами
контракту у п. 4.1 визначено, що оплата за
поставлений товар здійснюється шляхом
передплати суми, що вказана в інвойсі
або з відстрочкою платежу;

- калькуляція собівартості продукції
від 27.08.2013 року б/н містить складові
вартості робіт у розрізі найменувань
робіт, числові значення яких
відрізняються від числових значень
аналогічних видів робіт, зазначених у
калькуляції від 27.08.2013 року б/н поданій
для митного оформлення товару по іншій
ВМД. Тобто, вказана калькуляція до ВМД
№ 500070002/2013/201305 від 03.10.2013
містить аналогічні реквізити до
калькуляції, поданій для митного
оформлення творів до іншої ВМД - №
500070002/2013/201079. Оскільки поданий до
митного оформлення документ з
однаковими реквізитами відрізняється
за змістом, а саме по числовим
значенням вартості робіт, ставиться
під сумнів достовірність поданого
розрахунку.

В судовому засіданні представник
відповідача також пояснив, що подані
для підтвердження митної вартості
товару електронні копії експортної
декларації країни відправлення, які
мають визначальне значення для цілей
митного контролю та оформлення, мали
неякісний вигляд, що не давало митному
органу змоги ці декларації прочитати.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України, у разі, якщо документи,
зазначені у ч. 2 цієї статті містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари - декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи, визначені цією
частиною, до яких зокрема відносяться:
виписка з бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини, тощо.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Орган доходів і зборів з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право:
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; звертатися до органів
доходів і зборів інших країн із
запитами щодо надання відомостей,
необхідних для підтвердження
достовірності заявленої митної
вартості; застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Декларанта було повідомлено про
виявлені розбіжності та запропоновано
надати, відповідно до вимог ч. 3 ст. 53
Митного Кодексу України, додаткові
докази в підтвердження заявленої
митної вартості: виписку з
бухгалтерської документації для
підтвердження складових собівартості
продукції, а саме: документи, що
підтверджують складові наданої
калькуляції, право володіння землею
або право власності на землю або
розпорядження нею (видані
компетентними органами Азербайджану),
а у випадках, якщо земля не знаходиться
у власності - розмір орендної плати з
1-го га землі, бухгалтерську довідку про
обсяги насаджень гранатових дерев на
зазначених землях, довідку про штат
працівників або найманих робітників,
які залучались до збору плодів
гранатів та бухгалтерську довідку про
фактично зібраний урожай плодів
гранатів з вищезазначених земельних
ділянок у 2013 році; висновки про
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що
стосуються оцінюваних товарів.

Крім того, з метою перевірки даних,
зазначених в електронному інвойсі щодо
виробника ЧП ОСОБА_4, відповідно до
приписів ст. 336 Митного кодексу України
запропоновано надати документи, що
підтверджують дані щодо виробника.

Проте, на вказані вимоги позивачем на
адресу Південної митниці Міндоходів
надано лист, яким позивач повідомив про
неможливість надати додаткові
документи в підтвердження заявленої
митної вартості товарів до ВМД №
500070002/2013/201065 від 13.09.2013 року.

Щодо пакету документів, які подавались
декларантом до ВМД від 03.10.2013 року,
підприємством електронними
повідомленнями надано додаткові
докази в підтвердження заявленої
митної вартості, а саме: довідку ТПП №
221 від 19.09.2013 року країни відправлення,
сертифікат відповідності країни
відправлення, довідкову інформацію
щодо площі насаджень гранатових дерев
та права власності, кількості
працівників, урожайності, умов
володіння землею (аркуші справи 168-231).

На думку позивача, ним було надано усі
необхідні документи на запит
відповідача на підтвердження
правильності заявленої митної
вартості товару, що поставляється за
контрактом № 10 від 10.04.2012 року, не
зважаючи на які Південною митницею, в
порушення ч. 5 ст. 53 Митного кодексу
України було відмовлено у скасуванні
оскаржуваних рішень про коригування
митної вартості та не визнано вартості
імпортованих товарів за ціною
договору.

Проте, як вказує відповідач у своїх
запереченнях, додаткові документи, які
підтверджують митну вартість товарів,
витребувані митницею у відповідності
до вимог Митного кодексу України,
декларантом надані не були, а відтак не
відповідає фактичним обставинам
справи зазначені вище твердження
позивача, що ним надано усі необхідні
документи, передбачені ст. 53 цього
Кодексу, що підтверджують
правомірність заявленої митної
вартості товарів за ціною контракту.

Відповідно до ст. 55 Митного Кодексу
України, у разі, якщо митним органом
виявлено, що декларантом невірно
визначено митну вартість у тому числі,
якщо з'ясовується, що декларантом
заявлені неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів
митний орган приймає рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту та має право
зобов'язати декларанта визначити митну
вартість іншим способом, ніж він
використав для її визначення.

Виходячи з цього положення митні
органи практикують запити до
декларанта з вимогою надати додаткові
докази, у відповідності до положень ст.
53 Митного кодексу України. В разі
ненадання таких документів, митні
органи отримують право самостійно на
підставі наявних відомостей, визначити
ціну товару (здебільшого на підставі
цінової бази).

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 Митного
кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що з
метою обґрунтування вибору методу
визначення митної вартості з
урахуванням інформації, наявної у
митного органу, між декларантом та
митницею проведено усні консультації,
про що у рішеннях про коригування
митної вартості товарів вчинено
відповідні записи.

13.09.2013 року відповідачем було
розглянуто митні декларації з поданими
документами та відповідно до вимог п. 4.1
ст. 54 Митного кодексу України здійснено
контроль наявності підтверджуючих
документів усіх відомостей,
використаних при обчисленні митної
вартості, в результаті якого
встановлено, що документи, надані в
підтвердження числових значень
складових митної вартості товару, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу та
містять розбіжності.

З метою забезпечення повноти
оподаткування зазначеного товару було
проведено аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ
та встановлено, що рівень митної
вартості подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено по
товару № 1 є більшим, ніж заявлено
декларантом - 0,40 доларів США за кг. тому
митну вартість визнано на рівні 1,58
доларів США за кг. нетто.

З урахуванням зазначеного,
відповідачем прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
500070002/2013/710001/2 від 13.09.2013 року,
№ 500070002/2013/710002/2 від
03.10.2013 року та № 500070002/2013/710003/2 від 03.10.2013
року, а декларанта повідомлено про
можливість відповідно до ст. 55 Митного
кодексу України випуску товарів у
вільний обіг у разі незгоди з рішенням
митного органу про коригування
заявленої вартості товарів - за умови
сплати митних платежів згідно з
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до ч. 7 ст. 55
цього Кодексу та про можливість
оскарження рішення про коригування
заявленої митної вартості у митному
органу вищого рівня (аркуші справи 184-185,
207-208, 228-229).

Представник відповідача пояснив, що
приймаючи рішення Південна Митниця
визначила митну вартість
імпортованого товару за кг. нетто у
розмірі 1,58 доларів США за резервним
методом визначення митної вартості,
який ґрунтується на раніше визначених
митним органом митних вартостях. Таким
чином, загальна митна вартість товару,
який отримав позивач за
зовнішньоекономічним контрактом,
складає 782 994 грн. 28 коп., в той час як
декларантом було визначено митну
вартість товарів у сумі 198 226 грн. 40
коп. (аркуш справи 164).

На підставі зазначеного, позивачем
було здійснено митне оформлення
ввезеного згідно поданих ВМД товарів в
порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 Митного
кодексу України, із забезпеченням
сплати різниці між сумою митних
платежів, обчисленою згідно з митною
вартістю товарів, визначено.
декларантом та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю,
визначеною митним органом за МД №
500070002/2013/201079 від 13.09.2013 року, МД №
500070002/2013/201310 та № 500070002/2013/201309 (аркуші
справи 9-10, 12-13, 15-16).

Відповідно до ч. 8 ст. 55 Митного кодексу
України, протягом 80 днів з дня випуску
товарів декларант або уповноважена ним
особа може надати митному органу
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів.

На підставі вказаної норми,
підприємством листом № 07/10 від 07.10.2013
року до Південної митниці Міндоходів
надано додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, а саме: сертифікат
відповідності № 001144 № А2 02.02.05371.13 від
20.09.2013 року, Свідоцтво про визнання
сертифікату відповідності ПА8.187.01.Х-542-13
від 04.10.2013 року, калькуляція
собівартості гранат свіжих
некондиційних на переробку, врожаю 2013
року від 27.08.2013 року, довідка на ціну
імпортованого із Азербайджану товару
ТТШ м. Одеса № 001008 від 07.10.2013 року,
довідка про ціноутворення на гранати
свіжі на сортовані, не калібровані,
врожаю 2013 року на оптових ринках
Азербайджану, акт експертизи ТПП
України № УТЗ-1899 від 16.09.2013 року,
переклад, довідка про площу та
кількість дерев гранат, що належать
ОСОБА_4 від 16.09.2013 року, тощо згідно
вказаного у листі переліку (аркуш
справи 21, 175-177, 180-183, 193-195, 197-206, 216-227).

За результатами розгляду додаткових
документів відповідачем на адресу
підприємства було надіслано
лист-відповідь № 3.1/1.1-9/7065 від 11.10.2013
року з відмовою у визнанні заявленої
митної вартості (аркуш справи 22-27, 232-237).

З матеріалів справи вбачається, що
відмова відповідача у визнанні
заявленої митної вартості товарів крім
вище наведених розбіжностей в тому
числі й тим, що згідно умов контракту №
10 від 10.04.2013 року поставка товару
здійснювалась на умовах СРТ-смт.
Сарата, які передбачають включення
вартості перевезення до смт. Сарата.
Відповідно до відтисків штампів на
товаросупровідних документах, зокрема
CMR перевізниками товару «гранати свіжі
для промпереробки» виступала
українська сторона, зокрема «KASKAD HOLOD LTD»
м. Хмельницький, «PE Chuhralya I.M.», м.
Дніпропетровськ, тощо. Проте, договори
на підтвердження домовленості
азербайджанської сторони про
перевезення товарів позивачем до
митного оформлення надано не було та
додатково на запит митного органа
також не надано.

Таким чином, у відповідача виникли
сумніви щодо включення суми
транспортних витрат до ціни договору.

Представник позивача також зазначав,
що позивач звертався зі скаргою до
Міністерства доходів і зборів щодо
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів, в тому числі й
тих, які оскаржують ся у даному
провадженні. Рішенням Міністерства
доходів і зборів України від 20.12.2013 року
щодо розгляду скарг ТОВ «Саратський
завод продтоварів» по вантажно-митним
деклараціям за тим самим контрактом,
задекларованих у період з 07.10.2013 року по
28.10.2013 року Міністерство доходів і
зборів України дійшло висновку про
економічну обґрунтованість ціни за
плоди гранату свіжого несортованого
для промпереробки на рівні 0,77 доларів
за кг. тобто за ціною більш ніж вдвічі
меншою, чим визначила Південна митниця.

На вказане, представником відповідача
було зазначено, що протягом вказаного у
позові періоду підприємством для
здійснення митного оформлення товару
«гранати свіжі для промпереробки» до
Південної митниці Міндоходів подано 18
МД, у тому числі у яких за результатом
аналізу документів, що підтверджують
заявлену ним митну вартість товару на
рівні 0,4 доларів США за кг так само було
виявлено розбіжності, в результаті
чого відповідачем також виносились
рішення про коригування митної
вартості та встановлювалась митна
вартість на рівні 1,58 доларів США за кг.
Твар при цьому випускався у вільний
обіг під гарантії згідно з положеннями
ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України. При
цьому, позивачем надавались додаткові
документи, що підтверджували митну
вартість товару, у яких завдяки
здійсненим заходам (отримання нових
документів, узгодження та виправлення
механічних помилок тощо) виявлені
розбіжності усунено. Таким чином, за
результатами вказаних обставин,
Міністерство доходів і зборів України
дійшло висновку про економічну
обґрунтованість ціни за плоди гранату
свіжого несортованого для
промпереробки на рівні 0,77 доларів США
за кг., в результаті чого було скасовано
18 рішень відповідача по зазначеним у
скарзі деклараціям про коригування
митної вартості товару. Проте, у
відношенні спірних рішень, позивачем
не здійснювались заходи оскарження та
вказані рішення скасовані не були. У
зв'язку із чим, вказані доводи позивача
не заслуговують уваги.

Суд погоджується з такими доводами
відповідача, оскільки рішення
Міністерства доходів і зборів України,
на яке посилається позивач, як на
підставі необґрунтованості спірних
рішень про коригування митної вартості
товарів не містить дослідження
центральним органом саме обставин щодо
митного оформлення товарів за ВМД,
поданими у період з 13.09 2013 року по 03.10.2013
року.

На підставі зазначеного, суд вважає, що
доводи позивача ґрунтуються на
припущеннях, оскільки матеріали справи
свідчать про доведеність виявлених
відповідачем розбіжностей в
документах, поданих декларантом.

Дослідивши надану позивачем
документацію, яка надавалась з
первинною митною декларацією та
додатково наданими на вимогу митного
органу, суд вважає правомірними доводи
відповідача про встановлені порушення,
оскільки наявною в матеріалах справи
довідкою Одеської регіональної ТПП від
03.09.2013 року до декларації
№ 500070002/2013/201079 від 13.09.2013 року
здійснено оцінку товарів, ввезених за
іншими товаросупровідними
документами, оскільки вона містить
інший номер інвойсу, ніж зазначено у
декларації та містить посилання на те,
що частина продукції частково
закуплена у населення, що не може
вважатися належним підтвердженням
заявленої ціни товару, оскільки такі
обставини свідчать, що ЧП ОСОБА_4 не є
виробником усієї партії товару, який
поставляється за вказаною МД. Довідки
Одеської регіональної ТПП, які
додавались до МД №№ 500070002/2013/201309 та
500070002/2013/201310 від 03.10.2013 року вбачається
також не можуть розглядатись в якості
належних доказів в підтвердження
вартісних характеристик оцінюваних
товарів, оскільки довідкою № 000948 від
18.09.2013 року визначено вартість товару
станом на вересень місяць 2013 року та
містить реквізити інвойсу, який не має
відношення до даної партії товарів,
митне оформлення якої здійснюється.
Аналогічні розбіжності містяться і в
довідці № 000948 від 18.09.2013 року.

Надані позивачем до декларацій інвойси
не містять умов грошових розрахунків,
які також не можливо встановити згідно
поданих підприємством
товаросупровідних документів. В той
час як згідно з п. 4.1
зовнішньоекономічного контракту № 10
передбачено, що оплата за поставлений
товар здійснюється шляхом передплати
суми, що вказана в інвойсі або з
відстрочкою платежу.

Крім того, слід також зазначити, що
платіжних доручень на оплату товару по
попередніх поставках та в подальшому
позивачем також не надано.

Згідно довідки Одеської регіональної
ТПП № 001008 від 07.10.2013 року, яка було
додатково надано листом від 07.10.2013 року
вбачається, що ціна гранатів свіжих для
промислової промпереробки визначена
для товару, що поставляється згідно з
додатковою угодою № 2 від 04.10.2013 року,
специфікації № 1 від 04.10.2013 року по
контракту № 10 від 10.04.2012 року, що не
можливо віднести до партії товару,
митне оформлення якої було здійснено
за МД № 500070002/2013/201079, за якою оформлено
партію товарі без специфікації та
додаткової угоди, по контракту. Крім
того, калькуляція собівартості б/н від
27.08.2013 року, подана до митного
оформлення 03.10.2013 року до вказаної МД та
додатково надана листом № 07/10 від 07.10.2013
року подано з різним змістом, містить
складові вартості робіт, числові
значення яких відрізняються від
аналогічних видів робіт вказаних у цих
калькуляціях. Зокрема, відрахування на
заробітну плату в одному документі
становлять - 600 доларів США, в іншому - 260
доларів США. Аналізуючи дані викладені
у цих довідках про кількість найманих
працівників та вартість робіт по збору
гранатів, відповідачем було
розрахунковим методом встановлено, що
відрахування на заробітну плату
найманим працівникам складали 1 000
доларів США (40х500х0,05 кг.). Таким чином,
відповідачем правомірно встановлено
розбіжності у поданих документах,
оскільки у документі, який надавався
додаткового на вимогу митного органу,
відсутні такі найменування робіт як
обрізка дерев та їх обприскування із
зазначенням їх вартості. Також, обидві
довідки із аналогічними реквізитами
містять різні числові значення щодо
врожайності з 1 га, суми транспортних
витрат, механічної обробки землі, тари
тощо.

Дослідивши надані позивачем документи
до декларацій № 500070002/2013/201309 та №
500070002/2013/201310 було встановлено також ряд
аналогічних викладеним вище
розбіжностей. Зокрема у довідках щодо
цін гранатів із зазначенням інших
номерів інвойсів, ніж зазначено у
деклараціях, калькуляції собівартості
продукції містять складові вартості
робіт у розрізі найменувань робіт,
числові значення яких відрізняються
від числових значень аналогічних видів
робіт за іншими калькуляціями, які
мають аналогічні реквізити, тощо.

Таким чином, оскільки позивачем було
надано до митного оформлення
суперечливі документи, відповідачем
правомірно було відмовлено у митному
оформлені за заявленим методом - за
ціною договору, оскільки наданими
підприємством документами не
обґрунтовується заявлена до митного
оформлення по спірним деклараціям
митна вартість товарів.

Відповідно до положень Митного кодексу
України та VII ГАТТ митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 64 цього Кодексу тільки у разі,
якщо неможливо застосувати жоден із
інших передбачених ст. 57 цього Кодексу
методів.

Згідно наказу Міністерства Фінансів
України № 598 від 24.05.2012 року «Про
затвердження форми рішення про
коригування митної вартості товарів,
Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів та
Переліку додаткових складових до ціни
договору» посилання на використання
цінової бази Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби у
рішенні про коригування митної
вартості товарів допускається тільки
при визначенні митної вартості
відповідно до положень статей 59, 60 та 64
Митного кодексу України з обов'язковим
визначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо.

Складові, які включаються при
визначенні митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)
визначено п. 10 ст. 58 Митного кодексу
України, відповідно до якого, зокрема,
до митної вартості товарів включаються
суми витрат на транспортування товару,
що залежить від умов, на підставі яких
такий товар поставляється.

Згідно умов зовнішньоекономічного
контракту № 10, поставка товару
здійснювалась на умовах: DAF - границя
України, СРТ - смт. Сарата.

За офіційними правилами тлумачення
торгівельних правил ІНКОТЕРМС термін
DAF означає, що продавець виконав
постачання, коли він надав
нерозвантажений товар, що пройшов
митне очищення для експорту, але ще не
для імпорту на прибулому транспортному
засобі в розпорядження покупця в
названому пункті чи місці на кордоні до
надходження товару на митний кордон
суміжної країни. Під терміном кордон
розуміється будь-яка границя,
включаючи кордон країни експорту.
Однак, якщо сторони бажають, щоб
продавець узяв на себе обов'язки щодо
розвантаження товару з прибулого
транспортного засобу і ніс усі ризики й
витрати за таке розвантаження, то це
повинно бути чітко обговорене у
відповідному доповненні до договору
закупівлі-продажу. Цей термін може
застосовуватися під час перевезення
товару будь-яким видом транспорту, коли
товар поставляється до сухопутного
кордону.

Умови поставки СРТ означає, що
продавець доставить товар названому їм
перевізнику. Крім цього, продавець
зобов'язаний оплатити витрати,
пов'язані з перевезенням товару до
названого пункту призначення. Це
означає, що покупець бере на себе всі
ризики чи втрати ушкодження товару, як
і інші витрати після передачі товару
перевізнику. Під словом перевізник
розуміється будь-яка організація, яка
на підставі договору перевезення бере
на себе зобов'язання забезпечити
самому чи організувати перевезення
товару по залізниці, автомобільним,
повітряним, морським і внутрішнім
водним чи іншим транспортом чи
комбінацією цих видів транспорту.

Дослідивши надані позивачем документи,
ті які надавались самостійно для
митного оформлення товарів, а також
надані на вимогу митного органу, судом
встановлено, що згідно відбитків
штампів на товаросупровідних
документах (зокрема CMR) перевізниками
товару виступала українська сторона в
особі ряду підприємств, відповідних
угод (договорів, контрактів, тощо) з
якими в підтвердження домовленості
азербайджанської сторони про
перевезення товарів позивачем ані під
час митного оформлення товарів, ані під
час судового розгляду справи надано не
було.

Частиною 2 статті 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що ввозяться на територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 цього Кодексу.

Статтею 49 Митного кодексу України
передбачено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України
відомості про митну вартість товарів,
використовуються для нарахування
податків і зборів (обов'язкових
платежів), ведення митної статистики, а
також у відповідних випадках для
розрахунків у разі застосування
штрафів, інших санкцій та стягнень,
встановлених законами України.

Заявлення митної вартості товарів,
згідно приписів ч. 1 ст. 53 Митного
кодексу України, здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів, згідно з
приписами ч.ч.1, 3, 4 ст. 54 Митного кодексу
України, здійснюється митним органом
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за встановленими ст. 57
Митного кодексу України методами,
основним з яких є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції). Кожен
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. У разі
неможливості застосування жодного з
методів 1-5, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, установлених статтею 64 цього
Кодексу.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу
України, митною вартістю за ціною
договору щодо товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є вартість
операції, тобто ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари,
якщо вони продаються на експорт в
Україну, скоригована в разі потреби
відповідно до частини другої цієї
статті. Ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
які повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов'язаних з продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця. Такі платежі можуть бути
здійснені прямо або опосередковано
шляхом переказу грошей, акредитиву,
інкасування або за допомогою інших
розрахунків (вексель, передача цінних
документів тощо).

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, з
урахуванням наведених норм
законодавства, суд дійшов висновку, що
в даних спірних правовідносинах
відповідачем повністю доведено
виникнення обґрунтованих сумніві щодо
правильності заявленої позивачем
митної вартості товару, за наявності
яких. Південна митниця мала
обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. При витребуванні
додаткових документів відповідач діяв
відповідно до норм чинного митного
законодавства. При цьому позивачу було
надано можливість підтвердити
заявлену митну вартість чи коригування
митної вартості шляхом надання
додаткових документів, однак позивачем
належних доказів на підтвердження
заявленої митної вартості надано не
було, а ті документи, що були надані
підприємством містили ряд
розбіжностей, що не дало змогу
підтвердити заявлену митну вартість та
обраний метод її обчислення. У зв'язку
із встановленням відповідачем
розбіжностей в наданих самостійно та
на вимогу митного органу документах,
Південною митницею у спосіб,
передбачений ст. 57 Митного кодексу
України було визначено митну вартість
товару за резервним методом оцінки
згідно ст. 64 Митного кодексу України, на
думку суду, у своїх рішеннях про
коригування митної вартості,
відповідач послідовно довів
неможливість застосування попередніх
методів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що оскаржувані рішення
Південної митниці Міндоходів про
коригування митної вартості №
500070002/2013/710001/2 від 03.10.2013 року, №
500070002/2013/710002/2 від 03.10.2013 року та
№ 500070002/2013/710003/2 від
03.10.2013 року прийняті на підставі та у
межах повноважень, що передбачені
діючим законодавством, з урахуванням
наданих декларантом документів,
містять обґрунтовані доводи щодо
недоведеності заявленої позивачем
митної вартості, а тому на думку суду є
правомірними та такими, що не
підлягають скасуванню.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд
оцінюючи надані у справу докази,
виходить із принципів
адміністративного судочинства -
змагальність, диспозитивність та
офіційне з'ясування всіх обставин
справи, згідно із яким розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості; в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем доведено
правомірність прийняття оскаржуваних
рішень про коригування митної вартості
товарів № 500070002/2013/710001/2 від
03.10.2013 року, № 500070002/2013/710002/2 від 03.10.2013
року та № 500070002/2013/710003/2 від 03.10.2013 року,
відтак позовні вимоги позивача про
скасування цих рішень є
необгрунтованими, такими, що не
підтверджені належними письмовими
доказами, у зв'язку із чим задоволенню
не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
Митним кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11,
86, 159-164, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саратський завод
продовольчих товарів» (, адреса: 68200, Одеська область, смт.
Сарата, вул. Чкалова, 37) до Південної
митниці Міндоходів, третя особа на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спора - ГУ
ДКС України в Одеській області, про
визнання протиправним та скасування
рішень Південної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості №
500070002/2013/710001/2 від 03.10.2013
року, № 500070002/2013/710002/2 від 03.10.2013 року та
№
500070002/2013/710003/2 від 03.10.2013 року - відмовити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саратський завод
продовольчих товарів» (, адреса: 68200, Одеська область, смт.
Сарата, вул. Чкалова, 37) на користь
Державного бюджету України решту суми
судового збору у розмірі 4 129 (чотири
тисячі сто двадцять дев'ять) грн. 20
(двадцять) коп. та перерахувати на р/р
4005, одержувач ГУ ДКС України в
Одеській області, , МФО
828011, банк ГУ ДКС України в Одеській
області, код класифікації доходів 22030001,
призначення платежу: судовий збір, код
35118626, пункт 3.1.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 23 червня 2014 року.

Суддя
Я.В. Балан