Справа № 812/3771/14
Суддя: А.М. Каюда
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3771/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Каюди А.М.,

при секретарі судового засідання:
Опейкіній Є.А.,

за відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
Державної податкової інспекції у м.
Свердловську Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу зі сплати
єдиного податку в сумі 1343,43грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна податкова інспекція
у м. Свердловську Головного управління
Міндоходів у Луганській області
звернувся до Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в
якому позивачем заявлено вимогу про
стягнення з боржника суми податкового
боргу зі сплати єдиного податку з
фізичних осіб за період з 20.04.2013 по
20.05.2014 у в розмірі 1343,43грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав до суду 25
червня 2014 року клопотання про розгляд
справи за відсутності представника
податкового органу.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час, місце та дату
розгляду справи був повідомлений з
урахуванням ч. 11 ст.35 КАС України
належним чином, правом надати
заперечення проти позову не
скористався.

Відповідно до частини 4 статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до частини 6 статті 71 КАС
України якщо особа, яка бере участь у
справі, без поважних причин не надасть
докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наявних у матеріалах
справи доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС
України, суд прийшов до наступного.

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Відповідно до ст.6 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010 №2755-VI податком є
обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового
кодексу України визначено, що платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Відповідно до положень статті 15
Податкового кодексу України,
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути
платником податку за одним або
кількома податками та зборами.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 зареєстрована в якості фізичної
особи - підприємця. (а.с.5-6), перебуває на
обліку в якості платника податків в
Державній податковій інспекції у м.
Свердловську Головного управління
Міндоходів у Луганській області. (а.с.7)

Розділом ХІV Податкового кодексу
України врегульовані питання,
пов'язані з обчисленням та сплатою
єдиного податку.

Пунктами 291.2 та 291.3 статті 291
Податкового кодексу України визначено,
що спрощена система оподаткування,
обліку та звітності - особливий
механізм справляння податків і зборів,
що встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на такі групи платників
єдиного податку, зокрема, перша група -
фізичні особи - підприємці, які не
використовують працю найманих осіб,
здійснюють виключно роздрібний продаж
товарів з торговельних місць на ринках
та/або провадять господарську
діяльність з надання побутових послуг
населенню і обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень. (п. 291.4, ст. 291 Податкового
кодексу України)

Статтею 298 Податкового кодексу України
передбачено, що для обрання або
переходу на спрощену систему
оподаткування суб'єкт господарювання
подає до органу державної податкової
служби заяву. До поданої заяви
додається розрахунок доходу за
попередній календарний рік, який
визначається з дотриманням вимог,
встановлених цим кодексом.

На підставі заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування від 14
вересня 2012 року поданої до ДПІ в м.
Свердловську, відповідач перебуває на
спрощеній системі оподаткування,
обрана ставка єдиного податку
платником при переході на спрощену
систему оподаткування складає 10% до
розміру мінімальної заробітної плати,
що відповідає першій групі платників
єдиного податку. (а.с.9-10)

Відповідно до пунктів 293.1, 293.2 статті 293
Податкового кодексу України, ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки). Фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць, зокрема, для першої
групи платників єдиного податку - у
межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Пунктом 294.1. статті 294 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку першої та
другої груп є календарний рік.

Для зареєстрованих в установленому
порядку фізичних осіб - підприємців,
які до закінчення місяця, в якому
відбулася державна реєстрація, подали
заяву щодо обрання спрощеної системи
оподаткування та ставки єдиного
податку, встановленої для першої або
другої групи, перший податковий
(звітний) період починається з першого
числа місяця, наступного за місяцем, у
якому виписано свідоцтво платника
єдиного податку. (пункт 294.4. статті 294
Податкового кодексу України)

Пунктом 295.1. статті 295 Податкового
кодексу України передбачено, що
платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Такі платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

У разі якщо сільська, селищна або
міська рада приймає рішення щодо зміни
раніше встановлених ставок єдиного
податку, єдиний податок сплачується за
такими ставками у порядку та строки,
визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3
статті 12 цього Кодексу. Платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Відповідно до рішення Свердловської
міської ради Луганської області
шостого скликання від 10 січня 2012 року
№372 вирішено затвердити ставки єдиного
податку для фізичних осіб -
підприємців, що діють на території
міста Свердловська. (а.с.13-15)

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено розмір
мінімальної заробітної плати, яка з
01.01.2013 складала 1147,00 грн. А, з 01.01.2014
мінімальний розмір заробітної плати
складає 1218,00грн., що визначено Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2014 рік».

Виходячи зі ставки єдиного податку, з
урахуванням розміру мінімальної
заробітної плати, та відповідно до
рішення Свердловської міської ради
яким затверджено ставки єдиного
податку, відповідачу податковим
органом з розрахунку 10 відсотків від
розміру мінімальної заробітної плати
нараховано до сплати єдиний податок за
період з 20.04.2013 по 20.05.2014. Станом на час
звернення позивача до суду за
відповідачем обліковується борг по
сплаті єдиного податку в сумі 1335,75грн.,
що підтверджується карткою особового
рахунку. (а.с.18-20)

В строки визначені пунктом 295.1 ст.295
Податкового кодексу України в
добровільному порядку сума
нарахованого єдиного податку
відповідачем не сплачена.

Згідно статті 300 Податкового кодексу
України платники єдиного податку
несуть відповідальність відповідно до
цього Кодексу за правильність
обчислення, своєчасність та повноту
сплати сум єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

Підпунктом 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно із підпунктом 129.1.1 пункту 129.1
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня. Нарахування пені розпочинається:

- при самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного цим Кодексом;

- при нарахуванні суми грошового
зобов'язання контролюючими органами -
від першого робочого дня, наступного за
останнім днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання, визначеного у
податковому повідомленні - рішенні
згідно із цим Кодексом.

Підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129
Податкового кодексу України
передбачено, що у день настання строку
погашення податкового зобов'язання,
нарахованого контролюючим органом або
платником податків у разі виявлення
його заниження на суму такого
заниження та за весь період заниження
(в тому числі за період
адміністративного та/або судового
оскарження).

Відповідно до пункту 129.4 статті 129
Податкового кодексу України пеня,
визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1
цієї статті, нараховується на суму
податкового боргу (включаючи суму
штрафних санкцій за їх наявності та без
урахування суми пені) із розрахунку 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, діючої на
день виникнення такого податкового
боргу або на день його (його частини)
погашення, залежно від того, яка з
величин таких ставок є більшою, за
кожний календарний день прострочення у
його сплаті.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.2 пункту
129.1 цієї статті, нараховується із
розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день заниження.

Інструкцією про порядок нарахування та
погашення пені за платежами, що
контролюються органами державної
податкової служби, затвердженою
наказом Державної податкової
адміністрації України від 17 грудня 2010
року № 953 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27 грудня
2010 за № 1350/18645, встановлений порядок
ведення органами державної податкової
служби обліку нарахування та погашення
пені, що справляється з платників
податків у зв'язку із несвоєчасним
погашенням узгодженого грошового
зобов'язання, та пені на податкове
зобов'язання, нараховане контролюючим
органом у разі виявлення його
заниження та/або визначене податковим
агентом при виплаті (нарахуванні)
доходів на користь платників податків -
фізичних осіб та/або контролюючим
органом під час перевірки такого
податкового агента (надалі - Інструкція
№ 953).

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції № 953
нараховані контролюючим органом суми
пені самостійно сплачуються платником
податків.

Згідно з пунктом 3.2 вищезазначеної
Інструкції № 953 при погашенні суми
податкового боргу (його частини) кошти,
що сплачує такий платник податку, у
першу чергу зараховуються в рахунок
податкового зобов'язання. У разі
повного погашення суми податкового
боргу кошти, що сплачує такий платник
податку, в наступну чергу
зараховуються у рахунок погашення
штрафів, в останню чергу зараховуються
в рахунок пені. Якщо платник податків
не виконує встановлену цим пунктом
черговість платежів або не визначає її
у платіжному документі (чи визначає з
порушенням зазначеного порядку), орган
державної податкової служби
самостійно здійснює такий розподіл
такої суми у порядку, визначеному цим
пунктом. У разі наявності у платника
податку податкового боргу органи
державної податкової служби
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, у
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків.

Пунктом 3.3 Інструкції № 953 передбачено,
що суми пені зараховуються до бюджетів
або державних цільових фондів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки.

Як вбачається з матеріалів справи, за
несвоєчасне погашення податкових
зобов'язань зі сплати єдиного податку у
відповідності до вимог статті 129
Податкового кодексу України
відповідачу нарахована пеня
відповідно в сумі 7,68грн., яка останнім
не сплачена. (а.с.20)

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України, у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового повідомлення -
рішення.

Податкова вимога не надсилається (не
вручається), якщо загальна сума
податкового боргу платника податків не
перевищує двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. У разі
збільшення загальної суми податкового
боргу до розміру, що перевищує двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, орган державної податкової
служби надсилає (вручає) податкову
вимогу такому платнику податків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що позивачем на
адресу відповідача надсилалась поштою
податкова вимога форми «Ф» від 03 грудня
2013 року №669-17 з повідомленням про
податковий борг у сумі 619,73грн. (а.с.16).
Проте, на адресу ДПІ в м. Свердловську
за закінченням терміну зберігання
повернулось поштове відправлення із
податковою вимогою, направлене на
адресу відповідача, а відтак у
відповідності до вимог Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 28 листопада 2012
року № 1236 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20 грудня
2012 року за № 2135/22447, податкова вимога
від 03 грудня 2013 року №669-17 вважається
врученою відповідачу у день,
зазначений поштовою службою в
повідомленні про вручення із
зазначенням причин невручення.

Факту оскарження відповідачем
вищезазначеної податкової вимоги
судом на час розгляду справи не
встановлено, а тому вона вважається
узгодженою. Даних про добровільну
сплату відповідачем наявного
податкового боргу або про відкликання
податкової вимоги у суду на час
розгляду справи не має.

Положенням ст.20 Податкового кодексу
України передбачено право
контролюючого органу застосовувати до
платників податків передбачені
законом фінансові (штрафні) санкції
(штрафи) за порушення податкового чи
іншого законодавства, контроль за
додержанням якого покладено на
контролюючі органи; стягувати до
бюджетів та державних цільових фондів
суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом
та іншими законами України; стягувати
суми недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Пунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового
кодексу України визначено, що
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Згідно із пунктом 87.11 статті 87
Податкового кодексу України орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що позов
Державної податкової інспекції у м.
Свердловську Головного управління
Міндоходів у Луганській області щодо
стягнення з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 податкового боргу зі сплати
єдиного податку в сумі 1343,43грн., що
складається з суми основного боргу в
розмірі 1335,75грн та пені в сумі 7,68грн., є
обґрунтованим та таким що підлягає
задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у м. Свердловську
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу зі сплати єдиного
податку в сумі 1343,43грн. задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, місце проживання:
АДРЕСА_1) суму податкового боргу зі
сплати єдиного податку в розмірі
1343,43грн. (одна тисяча триста сорок три
гривні 43 коп.) на користь державного
бюджету на р/р 0072 ВДК у м.
Свердловську, код одержувача 37871265
УДКСУ у Луганській області, МФО 804013.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Постанову у повному обсязі складено та
підписано 26 червня 2014 року.

Суддя
А.М. Каюда