Справа № 268/618/14-а
Суддя: Перевєрзєв М. М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кіровський районний суд міста Макіївки
№ 2-а/268/53/14
Справа №
П о с т а н о в а

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 року

м. Макіївка

Кіровський районний суд міста
Макіївки Донецької області у складі:
головуючий суддя Перевєрзєв М.М.,
розглянувши у порядку скороченого
провадження в приміщенні місцевого
суду в місті Макіївка адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Кіровської районної адміністрації
Макіївської міської ради про визнання
дій суб'єкта владних повноважень
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок і виплату сум
недоотриманої державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,

у с
т а н о в и в:

27 лютого 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з адміністративним
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної адміністрації
Макіївської міської ради (далі - УПСЗН)
про визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату сум недоотриманої державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
мотивуючи свої вимоги порушенням
відповідачем її конституційного права
на отримання соціальної виплати на
дитину в гарантованому законом
розмірі.

Позивачка ОСОБА_1 та представник
відповідача - юрисконсульт ОСОБА_2, які
належним чином повідомлені про час і
місце судового розгляду справи, у
судове засідання не з'явились, надавши
суду письмові заяви про можливість
розгляду справи за їх відсутності.

У змісті позовної заяви ОСОБА_1
вказано, що вона є матір'ю ОСОБА_3, яка
народилась 31 липня 2012 року, та
перебуває на обліку в УПСЗН Кіровської
районної адміністрації Макіївської
міської ради. Розмір призначеної
посадовими особами відповідача
державної допомоги не відповідає
вимогам чинного законодавства. Вона
зверталася до УПСЗН із заявою про
перерахунок розміру допомоги у
відповідності до вимог закону, однак їй
було відмовлено.

Посилаючись на наведені
обставини та їх правове обґрунтування,
позивачка вважає, що відповідачем
суттєво порушені її конституційні
права на гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сім'ї з дітьми,
тому просить суд визнати дії суб'єкта
владних повноважень протиправними та
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної адміністрації
Макіївської міської ради здійснити з 26
серпня 2013 року перерахунок і виплату їй
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку -
ІНФОРМАЦІЯ_4 р. у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідач - управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної адміністрації
Макіївської міської ради позов ОСОБА_1
не визнало, пославшись на його
безпідставність. У письмових
запереченнях відповідач зазначив, що
позивачка перебуває на обліку як
застрахована особа та з 16 жовтня 2012
року отримує соціальну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, розмір якої визначено
у відповідності до Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1751 від 27
грудня 2001 року. Видатки держави на
загальносуспільні потреби, їх розмір і
цільове спрямування визначаються
виключно законами України про
Державний бюджет України. Положеннями
закону «Про Державний бюджет України
на 2008 рік» внесені зміни до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми». Встановлену цим
законом процедуру визначення розміру
державної допомоги на дитину віднесено
до компетенції Кабінету Міністрів
України, зазначена норма закону
неконституційною не визнавалась, а
тому продовжує діяти на теперішній час.

За таких обставин відповідач
вважає, що дії його посадових осіб
відповідають чинному законодавству,
правові підстави для перерахунку
позивачці розміру державної
соціальної допомоги відсутні, її права
і законні інтереси при цьому не
порушені, тому просить у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовити.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши докази в межах заявлених
позовних вимог (стаття 11 КАС України),
суд установив наступне.

Між сторонами виникли спірні
правовідносини у сфері призначення і
виплати особі, яка застрахована в
системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, які регулюються
нормами Закону України від 21
листопада 1992 року № 2811-ХІI
(відповідними змінами та доповненнями)
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(далі - Закон № 2811-ХІI), Закону України
від 18 січня 2001 року № 2240-ІІІ (з
відповідними змінами та доповненнями)
«Про загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням або
похованням» (далі - Закон № 2240-ІІІ), та
законами про Державний бюджет України
на відповідні роки.

Представленими в матеріалах
справи доказами встановлено, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, виданого 09 серпня 2012 року
міським відділом реєстрації актів
цивільного стану Макіївського
міського управління юстиції у
Донецькій області.

Позивачка з 12 вересня 2012 року
перебуває на обліку в управлінні праці
на соціального захисту населення
Кіровської районної адміністрації
Макіївської міської ради. Рішенням від
12 вересня 2012 року їй призначена і
виплачується щомісячна допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», розмір якої визначено
відповідно до Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року № 1751, у розмірі: з 16
жовтня 2012 р. - 67,10 грн., з листопада 2012
року по 31 січня 2014 року - 130 грн.
Державну соціальну допомогу позивачка
отримує як застрахована особа.

Приписами статті 19 Конституції
України встановлено, що правовий
порядок в Україні грунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Пунктом 1 частини 1 статті 90
Конституції України передбачено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод.

Пенсії, інші види соціальних виплат
та допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» в редакції з 01 січня 2002
року допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Згідно з вимогами статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку подається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Законом України від 28 грудня 2007
року № 107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
були внесені зміни до Закону № 2811-ХІІ
та статтю 15 викладено у наступній
редакції: «Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень».

Проте у Прикінцевих положеннях Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
встановлено, що розділ І цього Закону
набирає чинності з 01 січня 2008 року і діє
по 31 грудня 2008 року.

Отже, стаття 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
відновлена в попередній редакції,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

З огляду на наведене посилання
відповідача в обґрунтування своєї
позиції на зазначену норму закону є
неспроможними.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №
107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», було виключено статті 40-44.

Між тим Конституційний Суд
України Рішенням від 22.05.2008 року №
10-рп/2008 визнав неконституційними низку
положень Закону № 107-VI, в тому числі й
пункту 25 розділу II щодо виключення
статей 40-44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Таким чином, з дня ухвалення цього
Рішення Конституційного Суду України
відновили свою дію вищезазначені
положення (стаття 43) Закону № 2240 - ІІІ.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

У даній справі спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд дійшов висновку, що на
спірні правовідносини у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону, яким є Закон №
2240-III, відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Законами України № 5508-VII від 06
грудня 2012 року «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» та № 719-VII від 16 січня
2014 року «Про Державний бюджет України
на 2014 рік», іншими законами не
встановлювався інший ніж у Законі №
2240-ІІІ розмір державної соціальної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, тому у
відповідача наявний обов'язок
здійснити перерахування і виплату
державної допомоги в розмірі,
передбаченому Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Положення Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1751 від 27
грудня 2001 року, до виниклих спірних
правовідносин застосовуватися не
можуть, оскільки вони в частині розміру
соціальної допомоги на дитину
суперечать вищевказаному закону.

У частині четвертій статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України, в пункті п'ятому постанови
Пленуму Верховного Суду України від 1
листопада 1996 року № 9 «Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя» визначено, що у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України (254к/96-ВР),
закону України, міжнародному договору,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту, суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи з приоритетності
законів над підзаконними актами, якими
є постанови Кабінету Міністрів
України, відповідач неправомірно при
визначенні розміру державної допомоги
на дитину виходив з положень Порядку,
який істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивачки.

З огляду на наведене наявність
такого права за законом у позивачки є
визначальною для прийняття рішення про
задоволення її позову, оскільки пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень.

У спірний період, відповідно до вимог
діючого законодавства розмір
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років становив: у 2013 році - з 1 січня
972 грн., з 1 грудня - 1032 грн., у 2014 році - з 1
січня 1032 грн., з 1 липня -1059 грн., з 1
жовтня - 1102 грн.

Враховуючи викладене, суд визнає
протиправними дії посадових осіб
управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
адміністрації Макіївської міської
ради з невиконання вимог закону щодо
порядку і розміру нарахування
позивачці державної допомоги на
дитину.

У той же час вимога ОСОБА_1 про
перерахунок державної допомоги на
майбутнє - до виповнення дитині
трьохрічного віку (ІНФОРМАЦІЯ_4)
задоволенню не підлягає, оскільки
відповідно до статті 2 КАС України суд
захищає лише порушені, невизнані або
оспорені права, свободи та інтереси
учасників адміністративних
правовідносин. Чинним законодавством
не передбачено можливості суду без
наявності спірних правовідносин, які
можуть бути в подальшому припиненні
або змінені шляхом внесення до закону,
встановлювати зобов'язання
відповідача на майбутнє.

За таких обставин суд має можливість
дати оцінку діям відповідача виключно
до дати постановлення судового
рішення.

Доводи відповідача про здійснення
виплат виключно у межах фінансування,
передбаченого державним бюджетом, та
відсутність у бюджеті спеціального
фінансування на виплату за 2013-2014 роки
державної допомоги на дитину у
розмірах, визначених у статті 43 Закону
№ 2240-III, суд визнає безпідставними з
огляду на те, що судові рішення
ухвалюються в межах норм чинного
законодавства в незалежності від
причин ненадходження коштів з
Державного бюджету України на виплату
соціальної допомоги, оскільки згідно
приписів частини другої статті 3
Конституції України права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави,
держава відповідає перед людиною за
свою діяльність, утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави. Тому
органи державної влади не можуть
посилатись на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх публічних
зобов'язань (рішення Європейського
суду з прав людини - справа «Кечко проти
України»).

Наведені відповідачем
аргументи не є підставою для звуження
існуючого у позивачки права на
отримання соціальної пільги -
державної грошової допомоги на дитину
у відповідності до положень закону і
для звільнення відповідача від виплати
такої допомоги у передбаченому Законом
розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, вказана норма встановлює
презумпцію протиправності рішення
суб'єкта владних повноважень та
покладає на нього обов'язок довести
суду правомірність свого рішення.

З огляду на викладене,
проаналізувавши фактичні обставини по
справі, оцінивши надані докази в
сукупності, суд визнає, що відповідач
не виконав зазначених вимог в частині
доказування та обґрунтування
правомірності прийнятих рішень та
вчинених дій, а тому вимоги позивачки є
обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню.

Ухвалою суду від 28 лютого 2014 року
позивача відповідно до положень статті
88 КАС України звільнено від сплати
судового збору. Приймаючи до уваги, що
відповідач є державною установою, суд
вважає можливим у відповідності до
положень статті 88 КАС України
звільнити його від сплати судових
витрат на користь держави.

На підставі вищевикладеного і
керуючись статтями 9, 11, 71, 88, 105, 158, 159, 160,
162, 163, Кодексу адміністративного
судочинства України, статтями 42 і 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», статями 4, 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», суд,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
адміністрації Макіївської міської
ради про визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок і
виплату сум недоотриманої державної
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
управління праці та соціального
захисту населення Кіровської районної
адміністрації Макіївської міської
ради щодо відмови у проведенні
перерахунку і виплати ОСОБА_1
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 26 серпня
2013 року по 08 квітня 2014 року у розмірі
меншому ніж прожитковий мінімум для
дітей до шести років.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної адміністрації
Макіївської міської ради здійснити
перерахунок і виплату на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за
адресою: 86112, АДРЕСА_1, державної
допомоги по догляду за дитиною - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, з 26 серпня 2013 року по 08
квітня 2014 року у розмірі відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», - прожиткового мінімуму
для дітей віком до шести років,
встановленого законом, з урахуванням
проведених виплат.

У задоволенні решти позовних
вимог ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Кіровської районної адміністрації
Макіївської міської ради відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається Донецькому апеляційному
адміністративному суду через
Кіровський районний суд м. Макіївки
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя: М.М.
Перевєрзєв