Справа № 674/170/14-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 674/170/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Кучерява А.В.
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Боровицький О. А.

судді: Біла Л.М. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління соціального захисту
населення Дунаєвецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області на постанову Дунаєвського
районного суду Хмельницької області
від 25 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління соціального захисту
населення Дунаєвецької районної
державної адміністрації Хмельницької
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання провести
виплати компенсацій 50% вартості
продуктів харчування за
фізіологічними і медичними нормами,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду із адміністративним позовом, у
якому просить: визнати неправомірними
дії управління соціального захисту
населення Дунаєвецької районної
державної адміністрації щодо виплати
йому в неповному обсязі грошової
компенсації вартості продуктів
харчування відповідно до Закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
для громадян віднесених до 1 категорії
з 01 серпня 2013 року з урахуванням
попередніх виплат; зобов'язати
відповідача нарахувати і виплатити
позивачу щомісячну часткову
компенсацію вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
встановивши її у розмірі 50% вартості
продуктів харчування за медичними
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я України, згідно з
пунктом 20 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 25 лютого
2014 року заявлений позов задоволено.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Власне,
покликаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим,
що при винесенні рішення судом не
враховані приписи постанови Кабінету
Міністрів України № 936 від 20.09.2005.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
заперечення позивача, перевіривши
матеріали справи та скаргу в межах
наведених у них доводів, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Приймаючи рішення по справі, суд
виходив з того, що на підставі
пріоритетності законів над
підзаконними актами при здійсненні
соціальних виплат позивачеві
підлягають застосуванню норми статті 20
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не постанови КМ України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку суду апеляційної інстанції,
відповідають нормам чинного
законодавства, виходячи з наступного.

Як встановлено судом з матеріалів
справи та не оспорюється сторонами,
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
віднесений до першої категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
ІІ групи, захворювання пов'язане з
наслідками аварії на ЧАЕС, що
підтверджується копіями відповідних
посвідчень (а.с.13-14).

З урахуванням наведеного, позивачу
виплачується компенсація за пільгове
забезпечення продуктами харчування у
розмірі 302 грн. щомісяця (а.с.5).

Також виплата спірної допомоги
покладена на відповідача згідно вимог
пункту 4 постанови КМ України № 936 від
20.09.2005 "Про затвердження Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини 1 статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно з положеннями пункту 14 частини 1
статті 20 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) особам, віднесеним до
категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються
гарантовані державою компенсації та
пільги, зокрема, забезпечення
продуктами харчування за медичними
нормами з обов'язковим прикріпленням
до відповідних магазинів за місцем
проживання. Зазначеним особам
компенсується 50 процентів вартості
продуктів харчування за медичними
нормами, встановлюваними центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я.

Наявність у позивача права на
призначення йому вказаної компенсації
є визначальним для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (частина 2 статті
46 Конституції України).

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від20
вересня 2005 року №936. Отже, відповідач не
правомірно виплачував позивачу
компенсацію вартості продуктів
харчування громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи в меншому розмірі ніж це
передбачено пунктом 14 статті 20
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо
задоволення заявлених вимог у спосіб,
строках та межах визначених законом.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
соціального захисту населення
Дунаєвецької районної державної
адміністрації Хмельницької області
залишити без задоволення, а постанову
Дунаєвського районного суду
Хмельницької області від 25 лютого 2014
року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Боровицький О. А.

Судді
Біла Л.М.

Граб Л.С.