Справа № 2а-8/11/0226
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-8/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А. П.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
09 лютого 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2009 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі, в якому просила
визнати дії УПФУ у Тульчинському
районі по невиплаті надбавки, як дитині
війни, протиправними; зобов'язати УПФУ
у Тульчинському районі зробити
перерахунок щомісячної надбавки до
пенсії, як дитині війни за 2007 рік;
стягнути з УПФУ у Тульчинському районі
на її користь суму недоплаченої
щомісячної надбавки до пенсії, як
дитині, в розмірі 1221 грн.

Постановою Тульчинського районного
суду Вінницької області позов
задоволено частково: визнано дії
управління ПФУ у Тульчинському районі
Вінницької області щодо відмови у
нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 доплати
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни " від 18.11.2004 року
протиправними; зобов'язано управління
ПФУ у Тульчинському районі Вінницької
області нарахувати та виплачувати
ОСОБА_2 щомісячну доплату до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни " від
18.11.2004 року та виплачувати її щомісячно,
починаючи з 13.09.2008 року, виплативши
заборгованість за період з 13.09.2008 року
по теперішній час, а в решті позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування судом першої інстанції
обставин, які мають значення для
справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, у
судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а постанову суду першої
інстанції - частково скасувати,
виходячи з наступного.

Позивачка є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на неї повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
вищезазначеним Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообовязкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про Державний бюджет України"
на відповідний рік.

На момент звернення позивачки до суду
нарахування підвищення до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим позивачка
звернулась до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачці щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивачки, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обовязку нараховувати та
сплачувати позивачці підвищення до
пенсії, передбачене статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Також безпідставним є посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування встановленого дітям
війни підвищення пенсії, оскільки
реалізація особою права, що повязане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Так, задовольняючи вимоги позивачки за
період, починаючи з 13.09. 2008 року по, суд
першої інстанції не звернув увагу на
положення ст. 99 КАС України, в редакції,
що діяла до 30.07.2010 року, відповідно до
якої для звернення за захистом прав,
свобод, та інтересів встановлювався
річним термін.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
державні соціальні гарантії дітям
війни встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Однак, дію ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
зупинено Законами України "Про
державний бюджет України на 2007 рік" та
"Про державний бюджет України на 2008 рік"
відповідно на 2007, 2008 роки.

Необхідно вказати, що рішеннями
Конституційного суду України від 09
липня 2007 року №6-рп/2007 та від 22 травня 2008
року №10-рп/2008 визнані такими, що не
відповідають Конституції' України (є не
конституційними), зокрема положення
законів України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік" та "Про Державний
бюджет України на 2008 рік" в частин;
обмеження дії ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Згідно рішення Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008
положення Закону України "Про
державний бюджет України на 2008 рік"
визнані не конституційними втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним судом цього рішення,
тобто з 22 травня 2008 року. Отже, саме з
цієї дати відновлено дію ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а тому задоволенню підлягають
вимоги позивачки щодо зобов'язання
відповідача провести нарахування та
виплат позивачці недоплаченого
підвищення пенсії за період з 22.05.08 р. в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком на підставі вимог ст. 6 Закону
України "При соціальний захист дітей
війни".

В силу приписів ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

При цьому, питання про поновлення чи
відмову в поновленні процесуального
строку вирішується в порядку,
передбаченому ст. 102 КАС України.

Таким чином, враховуючи всі обставини у
справи, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції позов в частині вимог,
які стосуються періоду починаючи з
01.01.2007 року по 21.05.2008 року, ще на стадії
відкриття провадження у справі повинен
був залишити без розгляду, та
продовжувати розгляд справи по суті
тільки щодо вимог, заявлених в межах
шестимісячного строку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене та положення ст.
195 КАС України, беручи до уваги надане
суду апеляційної інстанції право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
частковому скасуванню з ухваленням в
цій частині нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області задовольнити частково .

Постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 09 лютого 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати в частині зобов'язання
управління ПФУ у Тульчинському районі
Вінницької області нарахувати та
виплачувати ОСОБА_2 щомісячну доплату
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. 6
Закону України „Про соціальний захист
дітей війни " від 18.11.2004 року та
виплачувати її щомісячно, починаючи з
13.09.2008 року, виплативши заборгованість
за період з 13.09.2008 року по теперішній
час та щодо відмови в задоволенні
решти позовних вимог .

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою зобов'язати управління ПФУ у
Тульчинському районі Вінницької
області нарахувати та виплачувати
ОСОБА_2 щомісячну доплату до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України „Про
соціальний захист дітей війни " від
18.11.2004 року та виплачувати її щомісячно,
починаючи з 22.05.2008 року, виплативши
заборгованість за період з 22.05.2008 року
по день припинення права на таку
доплату.

Позовні вимоги за період з 01.01.2007 року
по 13.02.2008 року залишити без розгляду.

В решті постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
09 лютого 2011 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.