Справа № 809/1661/14
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р.
Справа № 809/1661/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Микитюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання
Котик Д.М.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Левченка В.С

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1
до
відповідача: УМВС України в
Івано-Франківській області

про поновлення на службі в ОВС та
оплату за час вимушеного прогулу,-

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

29.05.2014 року ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області (надалі -
відповідач) про скасування наказів
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Івано-Франківської
області № 525 від 01.05.2014 року, та № 243 о/с
від 12.05.2014 року в частині звільнення з
органів внутрішніх справ, поновлення
на посаді начальника штабу
Снятинського РВ УМВС в
Івано-Франківській області та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржуваними наказами т.в.о.
начальника управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області (надалі -
УМВС України в Івано-Франківській
області) від 01.05.2014 року за № 525 та від
12.05.2014 року та № 243 о/c неправомірно був
притягнутий до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ. Підставою
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності та звільнення став
висновок службового розслідування за
фактом смерті помічника оперативного
чергового чергової частини
Снятинського РВ УМВС прапорщика
міліції ОСОБА_3, відповідно до якого
відповідач встановив в діях позивача
грубе порушення вимог Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 № 3460-IV, Присяги працівника
органів внутрішніх справ, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.12.1991 № 382, наказу МВС України від
26.03.2010 № 90 "Про стан дисципліни й
законності в діяльності органів та
підрозділів внутрішніх справ та заходи
щодо його покращення", та виразилось у
не вчиненні жодних дій щодо
установлення місця знаходження
прапорщика міліції ОСОБА_3 та
прихованні даного факту від
керівництва УМВС.

Позивач вважає, що службове
розслідування було проведене,
поверхнево та упереджено, з грубими
порушеннями вимог Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
МВС України від 12.03.2013 № 230. В порушення
п.5.3. цієї інструкції вході службового
розслідування не було встановлено
наявність причинного зв'язку між діями
позивача та їх наслідками, смертю
ОСОБА_3 Крім цього вважає, що члени
комісії безпідставно звинувачують
його в порушенні вимог Присяги
працівника ОВС та наказу МВС № 181 «Про
організацію діяльності чергових
частин органів і підрозділів
внутрішніх справ України, направленої
на захист інтересів суспільства і
держави від протиправних посягань», не
вказуючи при цьому конкретні статті,
які він порушив або посадові обов'язки,
які було порушено. Комісією не
встановлені обставини, що пом'якшують
ступінь відповідальності, а також
ставлення до скоєного.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві.
Просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив з підстав, викладених у
письмовому заперечені. Пояснив суду, що
оскаржувані накази видані правомірно,
відповідно до повноважень та у спосіб,
що передбачений законом. Просив у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення позивача, представника
відповідача, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
дослідивши і оцінивши докази, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 14.09.2000 року проходив службу в
органах внутрішніх справ, працював на
посадах оперативного уповноваженого
БНОН, дільничого інспектора міліції,
помічника начальника
відділу-оперативного чергового РВ
УМВС, а з 27.12.2013 року працював на посаді
начальника штабу Снятинського РВ УМВС
в Івано-Франківській області. За час
перебування на службі в органах
внутрішніх справ нагороджений рядом
відзнак МВС України та присвоєно
спеціальне звання майора міліції.

Відповідно до наказу т.в.о. начальника
УМВС України в Івано-Франківській
області № 525 від 01.05.2014 року «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників УМВС
України в Івано-Франківській області»
начальника штабу Снятинського РВ УМВС
майора міліції ОСОБА_1 притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ України (а.с. 69-72).

Наказом управління МВС України в
Івано-Франківській області (по
особовому складу) №243 о/с від 12.05.2014 року
майор міліції ОСОБА_1 був звільнений з
органів внутрішніх справ з посади
начальника штабу Снятинського РВ УМВС
на підставі пункту «є» статті 64 (за
порушення дисципліни) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (а.с. 23).

Вказані вище накази про дисциплінарну
відповідальність ОСОБА_1 та звільнення
його з органів внутрішніх справ є
безпідставними та протиправними,
виходячи з наступного.

Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України, затверджений
Законом України від 22.02.2006 року за №3460-IV
(надалі - Статут) визначає сутність
службової дисципліни, обов'язки осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України
стосовно її дотримання, види заохочень
та дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 7 Статуту встановлено, що
службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького складу
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників, дотримуватися норм
професійної та службової етики, у
службовій діяльності бути чесною,
об'єктивною і незалежною від будь-якого
впливу громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб, з гідністю і честю
поводитися в позаслужбовий час, бути
прикладом у дотриманні громадського
порядку, припиняти протиправні дії
осіб, які їх учиняють.

У разі виявлення порушень
законодавства, зловживань чи інших
правопорушень у службовій діяльності
особа рядового або начальницького
складу повинна вжити заходів щодо
припинення цих порушень та доповісти
про це безпосередньому або старшому
прямому начальникові.

Відповідно до статті 12 Статуту на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Згідно ст. 14 Статуту про накладення
дисциплінарного стягнення видається
наказ, зміст якого оголошується
особовому складу органу внутрішніх
справ.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення
службової дисципліни начальник може
обмежитись усним попередженням особи
рядового або начальницького складу
щодо необхідності суворого додержання
службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної
відповідальності осіб рядового і
начальницького складу, які мають
дисциплінарне стягнення і знову
допустили порушення службової
дисципліни, дисциплінарне стягнення,
що накладається, має бути більш
суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою
рядового або начальницького складу
незначного проступку з урахуванням
його нетяжкості, сумлінного ставлення
цієї особи до виконання службових
обов'язків, нетривалого перебування на
посаді (до шести місяців) та з інших
поважних причин начальник може
обмежитися раніше накладеним на таку
особу дисциплінарним стягненням.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Статтею 20 Статуту встановлено, що особа
рядового або начальницького складу має
право усно чи письмово послідовно
звернутися зі скаргою щодо накладення
на неї дисциплінарного стягнення до
старшого прямого начальника - аж до
міністра внутрішніх справ України або
до суду.

Відповідно до статті 21 Статуту
дисциплінарне стягнення може бути
оскаржено протягом трьох місяців з дня
ознайомлення з наказом особи, на яку
воно накладено.

Дослідженням в судовому засіданні
оскаржуваного наказу про притягнення
позивача до дисциплінарної
відповідальності встановлено, що на
нього накладено стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
за грубе порушення вимог
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, затвердженого
Законом України від 22.02.2006 №3460-IV,
Присяги працівника органів внутрішніх
справ, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №
382, наказу МВС України від 26.03.2010 № 90 "Про
стан дисципліни й законності в
діяльності органів та підрозділів
внутрішніх справ та заходи щодо його
покращення", та виразилось у не
вчиненні жодних дій щодо установлення
місця знаходження прапорщика міліції
ОСОБА_3 та прихованні даного факту від
керівництва УМВС України в
Івано-Франківській області (а.с. 69-72).

Разом з тим, у чому конкретно полягали
порушення позивачем вимог Закону
№3460-IV та №3206-VI з тексту наказу не
вбачається.

В порушення статті 14 Статуту зміст
наказу від 01.05.2014 року за №525 не був
доведений під підпис позивача, що
підтверджується копією наказу, поданою
суду представником відповідача. Також,
всупереч вимог цієї ж статті витяг з
наказу позивачу не вручено.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 вчинив всі необхідні дії, щодо
встановлення причин невиходу на службу
ОСОБА_3 та місце знаходження
останнього, а саме: по телефону дав
вказівку оперуповноваженому Нестораку
М.М. перевірити чи ОСОБА_3 вдома.

Наступного дня 29.06.2014 року особисто
виїхав по місцю проживання ОСОБА_3 та
зустрівся з його сестрою і почав
з`ясовувати обставини зникнення ОСОБА_3
та осіб з якими його бачили востаннє.

30.04.2014 року за заявою матері ОСОБА_3 до
ЄРДР була внесена інформація за
ознаками складу кримінального
правопорушення передбаченого ч.1 ст.115
КК України з кваліфікаційною відміткою
безвісно зниклий.

01.05.2014 року було виявлено ОСОБА_3 з
ознаками насильницької смерті в
с.Кулачківці Снятинського району. Про
дану подію, після встановлення всіх
обставин справи було поінформовано
УМВС України в Івано-Франківській
області, що підтверджується
матеріалами службового розслідування
за фактом смерті помічника
оперативного чергового чергової
частини Снятинського РВ УМВС в
Івано-Франківській області прапорщика
міліції ОСОБА_3 (а.с. 12-22).

Начальник штабу Снятинського РВ УМВС в
Івано-Франківській області майор
міліції ОСОБА_1 за період служби в
органах внутрішніх справ
характеризувався позитивно. На момент
притягнення до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ
дисциплінарних стягнень не мав.

Відповідно до підпункту "є" пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року N 114, особи середнього, старшого
і вищого начальницького складу
звільняються зі служби в органах
внутрішніх справ в запас (з постановкою
на військовий облік) за порушення
дисципліни.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем у судовому засіданні не
спростовані доводи позивача про те, що
наказ від 01.05.2014 року № 525 в частині
застосування до нього дисциплінарного
стягнення, виданий відповідачем за не
доведення у установленому законом
порядку порушення позивачем вимог
Дисциплінарного статуту, наслідком
чого, з врахуванням тяжкості такого
правопорушення, обставини за яких його
скоєно, заподіяної шкоди, ступеня вини
позивача, попередньої його поведінки,
ставлення до виконання службових
обов'язків, до нього міг бути
застосований крайній захід
дисциплінарного впливу у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ.

Як наслідком відповідачем не доведено
також правомірності наказу № 243 о/с від
12.05.2014 року щодо звільнення позивача з
органів внутрішніх справ за підпунктом
"є" пункту 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ - за порушення
дисципліни.

В зв'язку з цим на переконання суду,
відповідачем порушено вимоги статті 14
Статуту, норми якої передбачають, що
при визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, а також те, що
звільнення з органів внутрішніх справ
є крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

Також, при прийнятті рішення щодо
застосування до позивача
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення відповідачем не взято до
уваги той факт, що він є членом
виборного профспілкового органу
первинної профспілкової організації
атестованих працівників міліції
Снятинського РВ УМВС в
Івано-Франківській області, що
підтверджується довідкою №2 від 13.06.2014
року (а.с. 56).

Відповідно до вимог ст.41 Закону України
«Про професійні спілки та гарантії їх
діяльності» зміна умов трудового
договору, оплати праці, притягнення
працівників до дисциплінарної
відповідальності, які є членами
виборних профспілкових органів,
допускається лише за попередньою
згодою виборного органу, членами якого
вони є.

Звільнення членів виборчого
профспілкового органу підприємства,
установи, організації (у тому числі
структурних підрозділів), його
керівників, профспілкового
представника (там де не обирається
виборний орган профспілки), крім
додержання загального порядку,
допускається за наявності попередньої
згоди виборного органу, членами якого
вони є, а також вищестоящого виборного
органу цієї профспілки (об`єднання
профспілок).

Однак, первинна профспілкова
організація атестованих працівників
міліції Снятинського РВ УМВС в
Івано-Франківській області відповідно
до протоколу зборів №3 від 22.05.2014 року
не погодилась зі звільненням позивача
з органів внутрішніх справ України за
відсутності достатніх підстав лист .
(а.с. 28).

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 цієї статті КАС України
встановлено, що в справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те,
що наказ від 01.05.2014 року за № 525 в
частині притягнення майора міліції
ОСОБА_1 до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ, прийнятий
УМВС України в Івано-Франківській
області за відсутності законних
підстав, нерозсудливо та
необґрунтовано.

Таким чином, позивача слід поновити на
посаді начальника штабу Снятинського
РВ УМВС України в Івано-Франківській
області з 12 травня 2014 року.

Відповідно абзацу 2 пункту 24 Положення
про проходження служби рядовим та
начальницьким складом органів
внутрішніх справ у разі поновлення на
роботі (посаді) орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно вирішує
питання про виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи встановлений судом факт
протиправності звільнення позивача із
органів внутрішніх справ України, суд
приходить до висновку про те, що період
часу з 12.05.2014 року та до моменту
поновлення на посаді є періодом
вимушеного прогулу позивача, а
втрачений за цей час заробіток,
відповідно до вимог чинного трудового
законодавства України, підлягає
відшкодуванню.

Як слідує з довідки №4190 від 27.05.2014 року
середньомісячне грошове утримання
ОСОБА_1 складало 3 965,31 грн., а
середньоденне - 130,01 грн. (а.с. 46).

Враховуючи те, що позивач не перебував
будь з ким у трудових відносинах в
період часу з 12.05.2014 року по 23.06.2014 року
час вимушеного прогулу становить 49
днів (130,01 грн. х 49 днів) загальна сума
відшкодування позивачу заробітної
плати становить 6370,49 грн.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
обґрунтовані, а позов таким, що
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1
статті 256 КАС України негайно
виконуються постанови суду про
присудження виплат заробітної плати,
іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць;
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Таким чином, постанову суду в частині
поновлення з 12 травня 2014 року майора
міліції ОСОБА_1 на посаді начальника
штабу ( на правах сектору) Снятинського
РВ УМВС України в Івано-Франківській
області та стягнення
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу за один місяць
належить звернути до негайного
виконання.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та
скасувати накази управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області № 525 від
01.05.2014 року та №243 о/с від 12.05.2014 року в
частині звільнення майора міліції
ОСОБА_1 з посади начальника штабу (на
правах сектору) Снятинського РВ УМВС
України в Івано-Франківській області
на підставі пункту "є" статті 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за порушення
дисципліни).

Поновити майора міліції ОСОБА_1, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на посаді
начальника штабу (на правах сектору)
Снятинського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області з 12 травня
2014 року.

Стягнути з управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області, 76000,
м.Івано-Франківськ, вул. Академіка
Сахарова, 15 на користь ОСОБА_1
середньомісячне грошове утримання за
час вимушеного прогулу з 12.05.2014 року по
23.06.2014 року 6370,49 ( шість тисяч триста
сімдесят) грн. 49 коп.

Постанову суду в частині поновлення
майора міліції ОСОБА_1 на посаді
начальника штабу (на правах сектору)
Снятинського РВ УМВС України в
Івано-Франківській області та
стягнення середньомісячного грошового
утримання за час вимушеного прогулу за
один місяць в розмірі 3965,31 грн. (три
тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять) грн. 31
коп. звернути до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Микитюк Р.В.

Постанова складена в повному
обсязі 27.06.2014 року.