Справа № 812/3583/14
Суддя: А.М. Каюда
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/3583/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді: Каюди А.М.,

при секретарі: Опейкіній Є.А.,

за відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області про
скасування записів про вчинення
реєстраційних дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у справі, ОСОБА_1, був
зареєстрований як фізична особа -
підприємець у виконавчому комітеті
Артемівської районної ради у м.
Луганську 01.06.1999 за реєстраційним
номером №04051862Ф0010458.

08.12.2000 року державну реєстрація
позивача як підприємця скасовано за
його рішенням.

Вказані обставини зазначені позивачем
та підтверджені листом директора
Департаменту з питань регуляторної
політики та підприємництва Луганської
міської ради від 14.05.2014 (а.с. 7).

Однак, відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичний осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
20.05.2014 в реєстрі містяться записи про
реєстраційні дії, а саме: включення
відомостей про фізичну
особу-підприємця з відміткою про те, що
свідоцтво про її державну реєстрацію,
вважається недійсним від 01.10.2012
№0045341 та запис про внесення
рішення фізичної особи-підприємця про
припинення підприємницької діяльності
від 14.05.2014 №2045341 (а.с. 6).

Враховуючи заяву про зміну позовних
вимог від 25.06.2014 позивач просить суд
скасувати записи про реєстраційні дії,
зазначені вище, оскільки його державну
реєстрацію як підприємця було
скасовано ще у грудні 2000 року, до
набрання чинності Законом України "Про
держану реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" та
створення Єдиного державного реєстру.
На час скасування державної реєстрації
у 2000 році таке скасування відбувалося
на підставі рішення самого підприємця.

Враховуючи, що заява позивача про зміну
позовних вимог, як і передбачено
статтями 51, 137 КС України, була подана до
початку розгляду справи по суті, вона
приймається судом.

Відповідач проти позову заперечував,
зазначив, що відомості до реєстру про
державну реєстрацію позивача як
підприємця були включені на виконання
прикінцевих положень Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
щодо спрощення механізму державної
реєстрації припинення суб'єктів
господарювання" №2390-VI від 01.07.2010.

Дослідивши матеріали справи з
урахуванням письмових заперечень
відповідача суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом на час скасування
державної реєстрації позивача у грудні
2000 року питання реєстрації підприємців
були врегульовані Законом України "Про
підприємництво" та Положенням про
державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності,
затверджене постановою Кабінету
Міністрів України №740 від 25.05.1998.

Відповідно до статті 8 Закону
скасування державної реєстрації
здійснюється за заявою власника
(власників) або уповноважених ним (ними)
органів чи за особистою заявою
підприємця-громадянина.

Пунктами 33, 36, 37 Положення №740
передбачено, що скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи
здійснюється органом державної
реєстрації за заявою
підприємця-громадянина, а також на
підставі рішення суду (арбітражного
суду) у разі:

провадження діяльності, що суперечить
законодавству;

несвоєчасного повідомлення
підприємцем-громадянином про зміну
свого постійного або тимчасового місця
проживання;

неподання протягом року до органів
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
бухгалтерської звітності згідно із
законодавством.

Скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи здійснюється шляхом
виключення його з Реєстру суб'єктів
підприємницької діяльності на
підставі таких документів:

особистої заяви
підприємця-громадянина або рішення
суду (арбітражного суду) у випадках,
передбачених законодавством;

довідки органу державної податкової
служби про зняття з обліку;

довідки установ банків про закриття
рахунків;

довідки органу внутрішніх справ про
здачу печаток і штампів;

оригіналу свідоцтва про державну
реєстрацію.

Орган державної реєстрації у 10-денний
термін повідомляє відповідні органи
державної податкової служби та
державної статистики про скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності.

Враховуючи надане директором
департаменту з питань регуляторної
політики та підприємництва
повідомлення від 14.05.2014 скасування
державної реєстрації позивача як
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи відбулося 08.12.2000 на
підставі його власного рішення, що
повністю відповідало діючому на той
час законодавству.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців". Прикінцевими
положеннями цього закону було
передбачено, що державний реєстратор
протягом 2004-2005 років при надходженні
від юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців реєстраційної картки,
відповідно до вимог статті 19 цього
Закону, зобов'язаний провести заміну
раніше виданих їм свідоцтв про
державну реєстрацію на свідоцтва про
державну реєстрацію єдиного зразка.

Також Законом України "Про внесення
змін до Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" щодо спрощення
механізму державної реєстрації
припинення суб'єктів господарювання"
№2390-VI від 01.07.2010 було визначено, що
процес включення до Єдиного державного
реєстру відомостей про юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців,
зареєстрованих до 1 липня 2004 року,
завершується через рік, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом.

Усі юридичні особи та фізичні особи -
підприємці, створені та зареєстровані
до 1 липня 2004 року, зобов'язані у
встановлений пунктом 2 цього розділу
строк подати державному реєстратору
реєстраційну картку для включення
відомостей про них до Єдиного
державного реєстру та для заміни
свідоцтв про їх державну реєстрацію на
свідоцтва про державну реєстрацію
єдиного зразка або для отримання таких
свідоцтв.

Свідоцтва про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, оформлені з використанням
бланків старого зразка та видані до 1
липня 2004 року, після настання
встановленого пунктом 2 цього розділу
строку вважаються недійсними.

Спеціально уповноважений орган з
питань державної реєстрації протягом
місяця з дати завершення процесу
включення до Єдиного державного
реєстру відомостей про юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців,
зареєстрованих до 1 липня 2004 року,
передає відомості про юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців,
включених до Єдиного державного
реєстру, органам виконавчої влади та
органам місцевого самоврядування (далі
- уповноважені органи), які в межах
своїх повноважень ведуть облік
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців та/або проводять
реєстрацію юридичних осіб будь-яких
організаційно-правових форм та
фізичних осіб - підприємців.

Уповноважені органи протягом місяця з
дня отримання від спеціально
уповноваженого органу з питань
державної реєстрації відомостей про
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, включених до Єдиного
державного реєстру, проводять звірення
даних реєстрів (баз даних реєстрів,
журналів реєстрації, обліку тощо), що
ведуться ними, з даними Єдиного
державного реєстру. За результатами
звірення уповноважені органи подають
спеціально уповноваженому органу з
питань державної реєстрації відомості
з відомчих реєстрів (баз даних
реєстрів, журналів реєстрації, обліку
тощо) про юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, відомості про яких
не включені до Єдиного державного
реєстру.

За результатами проведеного звірення
уповноважені органи оприлюднюють у
спеціалізованих друкованих засобах
масової інформації та/або на відомчих
веб-сайтах відомості про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
відомості про яких на дату завершення
процесу включення до Єдиного
державного реєстру відомостей про
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців не включені до Єдиного
державного реєстру.

Після закінчення передбаченого для
включення відомостей до Єдиного
державного реєстру строку,
встановленого пунктом 2 цього розділу,
уповноважені органи у місячний строк
проводять остаточне звірення даних
відомчих реєстрів (баз даних реєстрів,
журналів реєстрації, обліку тощо), за
результатами якого готують аналітичну
інформацію для передачі її тимчасовим
міжвідомчим спеціальним комісіям,
утвореним з метою проведення в
Автономній Республіці Крим та
відповідних областях інвентаризації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, зареєстрованих до 1 липня
2004 року, відомості про яких до строку,
встановленого пунктом 2 цього розділу,
не включені до Єдиного державного
реєстру.

За результатами проведеної
тимчасовими міжвідомчими спеціальними
комісіями роботи відомості про
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, зареєстрованих до 1 липня
2004 року, включаються до Єдиного
державного реєстру з відміткою про те,
що свідоцтва про їх державну
реєстрацію, оформлені з використанням
бланків старого зразка та видані до 1
липня 2004 року, вважаються недійсними.

Саме на положення Закону №2390
посилається в своїх запереченнях на
позов відповідач як на підставу для
включення до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відомостей про
реєстрацію позивача.

Однак, суд не може погодитися з
правомірністю таких дій з огляду на те,
що на момент набрання чинності Законом
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" і тим більше на
момент прийняття змін до цього закону
Законом №2390 позивач у справі вже не мав
статусу підприємця, його було
скасовано у встановленому на момент
вчинення цих дій порядку ще 08.12.2000.

Аналіз норм Законів №775 та №2390 показує,
що включенню до новоствореного реєстру
та звернення щодо отримання свідоцтв
нового зразку звичайно стосувалося
лише тих суб'єктів підприємництва які
продовжували діяльність після
набрання чинності цими законами, і в
жодному разі не передбачало внесення
відомостей про суб'єктів,
підприємницька діяльність яких вже
була скасована у встановленому
порядку.

Відтак, не було ніяких законних підстав
для включення до нині діючого реєстру
відомостей про особу, яка вже не є
підприємцем.

За таких обставин суд дійшов висновку
про задоволення позову в повному
обсязі.

Відповідно до статті 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області про
скасування записів про вчинення
реєстраційних дій задовольнити
повністю.

Скасувати внесені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців записи про
реєстраційні дії стосовно ОСОБА_1, а
саме: запис про включення відомостей
про фізичну особу-підприємця з
відміткою про те, що свідоцтво про її
державну реєстрацію, вважається
недійсним від 01.10.2012 №0045341 та
запис про внесення рішення фізичної
особи-підприємця про припинення
підприємницької діяльності від 14.05.2014
№2045341.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Постанову у повному обсязі складено та
підписано 27.06.2014.

Суддя
А.М. Каюда