Справа № 822/11/14
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/11/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року м.
ХмельницькийХмельницький окружний
адміністративний суд

в складі :головуючого-судді
суддівЛабань Г.В. Фелонюк Д.Л.
Ковальчук О.К. при секретарі за
участі:Вересняк А.А. представників
сторінрозглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фруктовий світ",
третя особа на стороні позивача ТзОВ
Дьолер Буковина до Державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Фруктовий світ" ( далі Товариство)
звернулося з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області (
далі ДПІ у м. Хмельницькому ГУ
Міндоходів), в якому просило визнати
протиправними та скасувати прийняті
відносно нього податкові
повідомлення-рішення № , №
та №501 від 28.11.2013 року.

В судовому засіданні представник
позивача заявив клопотання про
збільшення позовних вимог, в якому
просив суд, крім вказаних податкових -
повідомлень рішень від 28.11.2013 року,
скасувати податкові повідомлення -
рішення № , №, № від
13.01.2014 року та №, № від 31.01.2014
року винесених ДПІ у м. Хмельницькому.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що податкові повідомлення -
рішення підлягають скасуванню,
оскільки при їх прийнятті відповідач
дійшов хибних висновків про завищення
товариством з обмеженою
відповідальністю "Фруктовий світ" сум
податкового кредиту з ПДВ та сум ПДВ
заявлених до відшкодування по
господарських операціях з ПП "Сіопт -
Агро" по поставці яблук та з ТОВ"
Радіосистеми" по придбанню будівельних
матеріалів ( цементу та піску) як
безтоварних, оскільки вказані висновки
відповідача не відповідають дійсним
обставинам справи. Факт здійснення
господарських операцій з
вищезазначеними контрагентами
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами.

На думку позивача також неправомірними
є висновки відповідача щодо
фіктивності операцій між ТОВ
"Фруктовий світ" та ТОВ "Букофрут"
(правонаступником якого є ТЗОВ "Дьолер
Буковина") по поставці яблук.

Позивач вказує, що Товариством було
сформовано податковий кредит з податку
на додану вартість на підставі
первинних документів, оформлення яких
передбачене Податковим кодексом
України та Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

У судовому засіданні представник
позивача підтримав уточнені позовні
вимоги та просив суд задовольнити
вимоги щодо скасування податкових
повідомлень - рішень, посилаючись на
викладені в позовній заяві обставини.

Представники відповідача в судових
засіданнях проти позову заперечили,
зазначивши, що висновки викладені в
актах перевірки №4435/15-1-33590996 від 06.11.2013
року, №5182/15-1/33590996 від 20.12.2013 року, від
24.01.2014 року № 221/15-1/33590996 та прийняті
податкові повідомлення рішення є
правомірними та базуються на вимогах
чинного законодавства. Представниками
відповідачів суду надані письмові
заперечення (т.9 а с. 126-130 та 9. а. с. 163-172) .

Представники відповідача стверджують,
що під час перевірки при аналізі
наданих документів договорів та
специфікацій, котрі складені в с. Немія
Могилів- Подільського району
Вінницької області та засвідчені
печатками та підписами директора
ТОВ"Фруктовий Світ" Нікішина Д.О. та
директора ПП "Сіопт-Агро" Корнійця М.О.,
згідно довідки №318 від 30.10.2013 року, було
встановлено, що ПП "Сіопт-Агро" на
території Немійської сільської ради
ніколи не знаходилось, земельної
ділянки, приміщень у власності та
користуванні (оренді) не має. За
адресою зазначеною у ЄДРПОУ відсутнє.
Корнієць М.О. на території Немійської
сільської ради не зареєстрований та не
проживає, майна та земельних ділянок на
території сільської ради у власності
та в оренді не мав та не має. ПП "Сіопт-
Агро" не може бути виробником яблук, так
як в нього відсутні як власні, так і
орендовані сади. На думку податкового
органу, надані для перевірки податкові
накладні, видаткові накладні,
договори, товарно - транспорті за
підписом директора Корнійця М.О. та
товарно - транспорті накладні згідно
до додаткової угоди ( специфікації) №7
від 18.09.2-013 року до договорам поставки
не мали реального характеру. Фактично
перевіркою встановлено документування
операцій по регістрах бухгалтерського
обліку лише бухгалтерськими
проводками. Наявність у ТОВ "Фруктовий
світ" документів, які відповідно до ПК
України, є необхідними для формування
податкового кредиту - податкових
накладних не є безумовною підставою
для віднесення сум до податкового
кредиту. Аналізом наданих до перевірки
товарно - транспортних накладних
встановлено, що вантажні перевезення
нібито здійснювалися транспортними
засобами марки КАМАЗ з причіпами, але
відповідно до АІС "Автомобіль" ДАІ МВС
України, частина із них відсутні, а інші
зареєстровані на фізичних осіб, які ні
яким чином не пов"язані із здійсненням
перевезень товарів ПП "Сіопт-Агро". Крім
того дані автомобілі не мають вказаної
в наданих для перевірки ТТН
вантажопідйомності ( витяг з бази АІС
"Автомобіль" ДАІ МВС України (наведено в
додатку №5). Аналогічна ситуація ТТН
стосується перевезень транспортними
засобами марки КАМАЗ з причіпами за
рахунок ТОВ "Букофрут". Дані факти
свідчать про те, що фактично не могли
здійснюватися господарські операції з
урахуванням часу, оперативності
проведення операцій, наявності та
місцезнаходження майна, трудових
ресурсів, віддаленості контрагентів
один від одного.

На думку представників відповідача,
операції по взаємовідносинах
Товариства із ТОВ "Радіосистеми" також
не мали реального характеру. В ході
перевірки не встановлено факту
виписування довіреностей про
отримання продукції від ТОВ
"Радіосистеми", не надано сертифікатів
відповідності, не надано документів
щодо транспортування товару,
відомості, які містяться податкових
накладних неможливо ідентифікувати як
такі, що призначені для використання в
оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності платника
податку. Фактичне здійснення
постачання, приймання - передачі та
оприбуткування товарно-матеріальних
цінностей по ланцюгу від ТОВ"
Радіосистеми" до Товариства "Фруктовий
Світ" не підтверджено.

Представник третьої особи ТЗОВ "Дьолер
Буковина" (правонаступник ТЗОВ
"Букофрут") в судовому засіданні просив
задовольнити позовні вимоги позивача.
У своїх поясненнях вказав, що між ТОВ
"Фруктовий світ" та ТОВ "Букофрут" був
укладений договір щодо вантажних
перевезень транспортними засобами
марки КАМАЗ з причіпами. Зобов"язання
виконанні, розрахунки проведені. У
підтвердження своїх поясненнях
представником у судовому засіданні
наданні документи ( т.10 а.с. 62-250, т.11
а.с.1-250, т.12 а.с.1-250, т.13 а.с.1- 67)

Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

ТОВ "Фруктовий світ" зареєстроване
29.05.2005 року виконавчим комітетом
Хмельницької міської ради та взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби 29.06.2005 року та
перебуває на обліку в ДПІ у м.
Хмельницькому, , за
адресою м. Хмельницький, вул.
Проскурівська,6.

Судом встановлено, що працівниками
відповідача на підставі ст.76, 86 ПК
України, було проведено документальну
виїзну позапланову виїзну перевірку -
ТОВ "Фруктовий світ" з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість по декларації за
серпень 2013 р. За результатами перевірки
складено акт № 4435/15-1/33590996 від 06.11.2013
року.

По закінченню позапланової
документальної виїзної перевірки,
згідно акту №90996 від 06.11.2013 року
встановлено, що Товариством порушено
п. 198.1 , п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
Кодексу України в частині завищення
суму податкового кредиту по податку на
додану вартість по операціях з
придбання ТМЦ (яблука) у ПП "Сіопт- _Агро"
на суму ПДВ 1 131 463 гривень, в результаті
чого збільшено суму грошового
зобов'язання в сумі 922 098 гривень, та
застосовано штрафні санкції в розмірі
461 049 гривень, зменшено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ в сумі 94 202 гривень
зменшено розмір від'ємного значення
суми ПДВ на 32053 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідач прийняв податкові
повідомлення-рішення № , №
та №501 від 28.11.2013 року, якими
позивачу було встановлено завищення
суми бюджетного відшкодування по
податку на додану вартість, що
підлягала бюджетному відшкодуванню.

Податкові - повідомлення рішення від
28.11.2013 року були оскаржені в
адміністративному порядку і рішенням
від 27.12.2013 року скаргу залишено без
задоволення, оскаржувані податкові
повідомлення - рішення без змін.

Крім того, у січні 2014 року відповідачем
на підставі ст.ст.76,86 ПК України було
проведено документальні виїзні
позапланові перевірки - ТОВ "Фруктовий
світ" з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість по декларації за вересень та
за жовтень 2013 р. По закінченню
позапланових документальних виїзних
перевірок було складено акти від 20.12.2013
року № 90996 та від 24.01.2014 року №
22115-1/33590996.

За результатами перевірки
правомірності нарахування бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за вересень 2013 року було
встановлено, що Товариством допущено
порушення п. 198.1, . п. 198.3.,п. 198.6 ст. 198
Податкового Кодексу України в частині
завищення суму податкового кредиту по
податку на додану вартість по
операціях з придбання ТМЦ (яблука) у ПП "
Сіопт- Агро" та по операціях з придбання
матеріальних цінностей у ТОВ
"Радіосистеми".

На підставі Акту від 20.12.2013 року №
90996, ДПІ у м. Хмельницькому було
винесено 13.01.2014 року податкові
повідомлення - рішення №№ ; ;
.

За результатами перевірки, згідно акту
від 24.01.2014 року № 22115-1/33590996, встановлено,
що платником задекларовано бюджетне
відшкодування жовтня 2013 року в межах
від'ємного значення вересня 2013 року у
розмірі 99879 грн.

Згідно з поданою ТОВ "Фруктовий світ" до
ДПІ у м. Хмельницькому податковою
декларацією з ПДВ за жовтень 2013 року
(вх. № від 19.11.2013 року) та
додатками позитивне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту становить
61834 грн.

За результатами перевірки
підтверджено позитивне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту в сумі 1216033 грн.

На порушення п. 198.1, п. 198.3, п.198.6, ст.198,
п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. ТОВ "Фруктовий світ"
занижено позитивне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту на 1154179 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідач прийняв податкові
повідомлення - рішення №, №
від 31.01.2014 року.

Висновки перевірки ґрунтуються на
тому, що ТОВ "Фруктовий світ" у
взаємовідносинах зі своїми
контрагентами ПП "Сіопт- Арго", ТЗОВ
"Букофрут" та по операціях з придбання
матеріальних цінностей у ТОВ
"Радіосистеми", не здійснювало реальних
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг), господарські операції не мали
на меті настання реальних наслідків, в
тому числі по взаєморозрахунках,
первинні документи надані ОДПІ на
перевірку не підтверджують
господарських операцій та свідчать про
відсутність ділової мети при вчиненні
господарських операцій, однак такі
висновки спростовуються матеріали
справи.

Відповідно до ст. 42 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.3 ГК України під
господарською діяльністю у цьому
Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.

Із матеріалів справи слідує, що між ПП
"Сіопт-Агро" та ТОВ "Фруктовий світ" було
укладено договори поставки яблук: №
02082013 від 02.08.2013 року, № 310713 від 31.07.2013
року, та № 200813 від 20.08.2013 року. За цими
договорами постачальник
зобов'язувався передати у власність
покупцю яблука (товар), а покупець
зобов'язувався своєчасно прийняти
товар і оплатити його на умовах цього
договору. До договорів сторони
укладали Специфікації в яких
зазначалось кількість товару, ціна,
його вартість та пункт доставки.

У п.5.1 договору від 02.08.2013 року, вказано,
що право власності на Товар переходить
від Постачальника до Покупця з моменту
підписання сторонами оформленої
належним чином накладної на окрему
партію у пункті поставки. Із умов
договору та первинних документів
слідує, що пунктів поставки у
товариства було два 1 - це с. Громада,
Любарський район Житомирської області;
2 - це с. Мамаївці, Кіцманський район
Чернівецької області.

При укладанні договорів № 020813 від
20.08.2013 року, № 310713 від 31.07.2013 року, № 200813
від 20.08.2013 року ТОВ "Фруктовий світ"
перевірило оригінали документів та
отримало від ПП "Сіопт-Агро" копії
наступних документів:

виписку з ЄДРЮ серія ААБ № 493732 від
13.03.2013 року;

витяг з ЄДРЮ Серія АА № 906482 від 13.03.2013
року;

нотаріально засвідчене рішення
власника № 1 від 28.03.2013 року;

копію паспорту та індентифікаційного
коду директора Корнієць Михайла
Олексійовича;

копію довідки Могилів - Подільської
об"єднаної державної податкової
інспекції № 185615 від 04.03.2013 року "Про
набуття ( підтвердження) статусу
платника фіксованого
сільськогосподарського податку;

копію свідоцтва № 200111504 НБ№ 116437 про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства, як суб"єкта спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість від 01.03.2013 року.

Наведене свідчить , що ПП "Сіопт-Агро"
було зареєстровано у Єдиному
державному реєстрі та було платником
податків, всі необхідні документи
видані державним органами та ДПІ, а
тому Товариство не може нести
відповідальності за контрагента.

Таким чином між Товариством та ПП
"Сіопт- Агро" були дотримані умови
договору з придбання яблук і в межах
господарської діяльності, що
спрямовані на реальне настання
економічної доцільності. Договірні
відносини між вказаними суб"єктами
господарювання відповідали нормам
Цивільного кодексу України, а саме
статтям: 623, 629, 655, 656, 658,662, 664 ЦК.

Після отримання яблук і отримання
податкових накладних від ПП
"Сіопт-Агро" перевірялась реєстрація
податкових накладних в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Всі накладні
отримані від постачальника були
зареєстровані.

Частина куплених яблук доставлялась і
перероблялась на сік яблучний
концентрований на заводі орендованому
товариством у ТОВ "Любар-Інвест 2005", а
решта поставлялась у відповідності до
умов договорів поставки № 310713 від
31.07.2013 року, та № 200813 від 20.08.2013 року на
інший завод, а саме ТОВ " Букофрут" за
адресою с. Мамаївці, Кіцманського
району.

Після отримання поставлених яблук та
наданні всіх необхідних первинних
бухгалтерських документів
передбачених ст.. 6 Закону України "Про
бухгалтерський облік в Україні"
товариство здійснювало оплату яблук.

Крім того подальша поставка яблук
товариством здійснювалась іншій
юридичній особі ТОВ "Букофрут", яка теж
підтверджує отримання яблук від
позивача по документах, що надані для
перевірки, в тому числі товарно -
транспортні накладні які видавались ПП
"Сіопт - Агро" з відміткою заводу
виробника про те, що яблука отримані.

Наведене свідчить, що договори
поставки та перевірені первинні
документи відповідають принципам
укладення договорів, передбачених
розділом II, складені у відповідності до
III розділу Цивільного кодексу України
та відповідно до ст.712 ЦК України.

Подальша поставка яблук які отримувало
Товариство, здійснювалась у
відповідності до вказаного договору та
специфікацій та вивантажувалися на
заводі ТОВ "Букофрут", та на заводі ТОВ
"Любар-Інвест 2005", що свідчить, що дані
операції мають реальний характер.

Судом встановлено, що за кожну отриману
партію яблук проведено повний
розрахунок в безготівковому порядку
шляхом перерахування грошових коштів
на рахунок вищезгаданих суб'єктів
господарювання про, що свідчать
банківські виписки, які перевірені під
час перевірки працівниками ДПІ.

Із аналізу наданих документів
підтверджується факт прийняття,
оприбуткування та відвантаження яблук
та документів, які підтверджують рух
товару від Постачальника до Покупця,
про те що Договір поставки яблук та
вищевказані специфікації, до нього
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлено ними
та засвідчують факт настання таких
наслідків.

Підтвердженням поставки яблук по
договору №02/08/2013 від 02.08.2013 року ( т.1
а.с.71-72) є такі первинні документи:

1.Договір №02/08/2013 від 02.08.2013 року ( т.1
а.с.71-72)

2. Специфікації в яких визначались
умови поставок :№ 1 від 02.08.2013 року - 10000
тонн на суму 930 000,00грн. , №2 від 02.08.2013
року -1700 тонн на суму 1 581 000,00грн., №3 від
16.08.2013 року - 800 тонн на суму 888 000,00грн., №4
від 16.08.2013 р. - 2300 тонн на суму 2 553 000,00грн.,
№5 від 29.08.2013 р. - 140 тонн на суму 187
600,00грн., №6 від 29.08.2013 р. - 7 000 тонн на
суму 9 380 000,00грн., № 7 від 18.09.2013 р. - 9 000
тонн на суму 13 680 000,00 грн. ( т.1 а. с.73-79 ).

3.Видаткові накладні ПП "Сіопт -Агро" від
№ 0000008 до № 0000254 на товар одержувачем
якого є Товариство ( т.3 а.с.31-250 та т.4
а.с.1-239) після кожної видаткової
накладної містяться товарно -
транспортні накладні.

4.Товарно - транспортні накладні від №
0000008 до 0000254 які підтверджують доставку
яблук по видатковим накладним (т.3
а.с.31-250 та т.4 а.с.1-239).

5. Податкові накладні від № 42 до № 992 ( т.2
а.с.116-203 ).

6. Платіжні доручення № № 365, 379, 390, 395, 405,
431, 450, 463, 469, 489, 505, 518, 541,553 ( т.3 а.с.14-27).

Підтвердженням по договорам поставки
№ 310713 від 31.07.2013 року, та № 200813 від 20.08.2013
року на інший завод, а саме ТОВ
"Букофрут" за адресою с. Мамаївці,
Кіцманського району є такі документи :

1.Специфікації в яких визначались умови
поставок;

2.Видаткові накладні ПП Сіопт -Агро" від
№ РН-0000255 до № РН- 0000971 одержувачем
якого є Товариство з відміткою
конкретно отримання яблук ТОВ
"Букофрут" (т.5 а.с.1-250, т.6 с.с.1-250, т.7
а.с.1-250, т.8 а.с.1-250, т.9 а.с.1-111).

3.Товарно - транспортні накладні від №
0000255 до 00009711 які підтверджують доставку
яблук (т.5 а.с.1-250, т.6 с.с.1-250, т.7 а.с.1-250, т.8
а.с.1-250, т.9 а.с.1-111).

4.Податкові накладні видані ПП "Сіопт -
Агро".

5.Платіжні доручення № №606, 616, 635, 667, 691,
707, 728, 740, 757, 778, 794, 815, 826;, 840, 843, 856, 887, 907, 989,
1028, 1095 ( т.3 а.с.1-13,29,30 ).

Після отримання поставлених яблук та
наданні всіх необхідних первинних
бухгалтерських документів
передбачених ст.. 6 Закону України "Про
бухгалтерський облік в Україні"
товариство здійснювало оплату яблук.
Крім того подальша поставка яблук
Товариством здійснювалась іншій
юридичній особі ТОВ "Букофрут", яка теж
підтверджує отримання яблук від
Товариства по документах, що надані для
перевірки, в тому числі товарно -
транспортні накладні які видавались ПП
"Сіопт - Агро" з відміткою заводу
виробника про те, що яблука отримані.

Отже, укладаючи договори із своїми
контрагентами, позивач мав всі
документальні підтвердження
господарської правосуб'єктності
контрагентів договорів (здійснювати
господарську діяльність,
реалізовувати господарську
компетенцію, мати зобов'язання, нести
за ними відповідальність, тощо).

За таких обставин позивач, як покупець
товару (робіт, послуг), не може нести
відповідальність за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі.

Відповідно до вимог ст.218 ГК України
підставою господарської
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене таким
суб'єктом господарське правопорушення.
У силу частини другої зазначеної
статті учасник господарських відносин
відповідає за порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним ужито всіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. При цьому слід
ураховувати, що елементами
правопорушення є вина та наявність
причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Вважається, що застосування принципу
вини як умови відповідальності
пов'язане з необхідністю доведення
порушення зобов'язання.

В цілому слід зазначити, що Договори
поставки та перевірені первинні
документи відповідають принципам
укладення договорів, передбачених
розділом II, складені у відповідності до
ІІІ розділу Цивільного кодексу України
та відповідно до ст.712 ЦК України.

Окрім того, за кожну отриману партію
яблук проведено повний розрахунок в
безготівковому порядку шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок вищезгаданих суб'єктів
господарювання про, що свідчать
банківські виписки, які перевірені
працівниками ДПІ.

Таким чином, аналіз наданих документів,
свідчить про рух товару від
Постачальника до Покупця, про те що
Договори поставки яблук та вищевказані
специфікації, до нього спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлено ними та засвідчують факт
настання таких наслідків.

Всі ці первинні документи були
предметом дослідження працівниками
ДПІ м. Хмельницького. Крім того
перевіряючі провели дослідження і
встановили, що дані яблука товариством
продавались ТОВ "Букофрукт", і за таких
операцій отримано прибуток. Наведене
свідчить про реальність отримання
яблук від постачальника.

Крім викладеного, підтвердженням
господарських відносин Товариства у
вересні 2013 року є довідка Могилів-
Подільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області про результати
зустрічної звірки ПП "Сіопт_Агро" щодо
документального підтвердження
господарських відносин із ТОВ
"Фруктовий Світ"(т.9 а.с.183-193). Із вказаної
довідки слідує, що звіркою ПП
"Сіопт_Агро" документально
підтверджено реальність здійснення
господарських операцій із ТОВ
"Фруктовий Світ", їх вид, обсяг, якість
та розрахунки. Звіркою ПП "Сіопт_Агро"
встановлено відображення в
податковому обліку господарських
операцій та розрахунків із ТОВ
"Фруктовий Світ" . Аналогічна довідка
щодо господарських операцій між
вказаними господарюючими суб"єктами
мається за серпень 2013 року ( т.9
а.с.206-220).У вказаних довідках зазначені
специфікації та перераховані
видаткові та податкові накладні із
зазначенням номерів та дат їх виписки,
вказано одиницю виміру, кількість та
суму по кожній із накладних ( т.9
а.с.227-249).

У акті перевірки та у відповідях на
результати розгляду скарг позивача,
податковим органом не заперечується,
що дані яблука Товариством
перероблялись, як самостійно так і
постачались ТОВ "Букофрут" і за такої
господарської операції отримано
прибуток. Однак податковим органом
надається оцінка щодо доцільності та
аналізується господарська діяльність
ТОВ "Сіопт-Агро", що є неприпустимим.

Посадові особи органів податкового
контролю не наділені повноваженнями
щодо формування в акті перевірки
висновків про реальність або
нереальність господарських операцій,
мету господарських операцій та інше.
Жодним Законом не передбачено право
органу державної податкової служби
самостійно, в позасудовому порядку ,
визнавати нікчемними і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Суд відхиляє, як безпідставні
твердження представників відповідача
про те, що ПП "Сіопт - Агро" не має своїх
садів і не відомо звідки могли б
збирати яблука, оскільки Товариству
були надані копії договорів, що
підтверджують належність садів даному
підприємству та оригінали документів
виданих органами ДПІ які це
підтверджують і зокрема : копію довідки
Могилів - Подільської об'єднаної
державної податкової інспекції № 185615
від 04.03.2013 року "Про набуття
(підтвердження) статусу платника
фіксованого сільськогосподарського
податку"; копію свідоцтва № 200111504 НБ №
116437 про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства,
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість від 01.03.2013 року.

Крім того Товариство не може нести
відповідальність за контрагента ПП
"Сіопт - Агро" відносно джерел отримання
яблук.

Суд не погоджується із позицією
представників відповідача щодо не
підтвердження факту транспортування
яблук ПП "Сіопт-Агро" та ТОВ "Букофрут",
оскільки представником позивача та
третьої особи надані нотаріально
посвідчені відомості щодо
транспортних засобів, які перелічені у
письмових запереченнях та
спростовують висновки податкового
органу ( т.9 а.с.116-125).

Згідно установленої судової практики
Верховного Суду України, висловленій,
зокрема, у постанові цього суду від 31
січня 2011 року № 14/11 у справі за позовом
закритого акціонерного товариства
"Мукачівський лісокомбінат" до
Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення. Так,
за тотожних обставин та на підставі
вказаних норм Закону Верховний Суд
України дійшов висновку про те, що
"чинне законодавство України не
ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

До того ж, про неприпустимість
притягнення до відповідальності
одного суб'єкта господарювання, у
випадку неправомірних дій іншого
зазначено в практиці Європейського
Суду з прав людини. Згідно ст. 17 Закону
України " Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23.02.2006 року №
3477-ІУ, є джерелом права, свідчить про те,
що якщо державні органи мають
інформацію про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта , а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживань
з їх боку. (Рішення Європейського суду
від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав
проти України"

Отже, Європейський Суд з прав людини
чітко визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення законодавства його
контрагентом.

Крім того, відповідно до ст..18 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні. Третя особа не
може посилатися на них у спорі у разі,
якщо вона знала або могла знати про те,
що такі відомості є недостовірними.

На момент вчинення спірних
правовідносин ПП" Сіопт- Агро" та ТОВ "
Букофрут" були зареєстровані в
Єдиному державному реєстрі та мали
статус платника ПДВ, про що свідчить
вказані висновки у актах перевірок, а
отже Позивач мав право обраховувати
податкові зобов'язання по здійснених
господарських операціях.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно п. п. 14.1.181 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Положеннями п.193.3 ст.198 ПК України
передбачено. що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної ( контрактної)
вартості товарів/ послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно ст.39 цього кодексу, та
складаються з сум податків,
нарахованих ( сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
( у тому числі при їх імпорті ) та послуг
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари послуги на основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного періоду, а
також від того. чи здійснював платник
податку оподатковувані операції
протягом такого звітного податкового
періоду.

Згідно п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу
України якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в - граціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми :: латку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться з:
податкового кредиту зазначеного
платника.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Водночас статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст.9 вказаного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, оцінюючи реальність
господарських операцій, суд враховує
наявність необхідних первинних
документів, які відповідають вимогам
ст.9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність", а саме:
належних договорів на надання певних
послуг, поставку товару, відповідних
документів на підтвердження виконання
таких договорів та зв'язку понесених
витрат з господарською діяльністю
підприємства, зокрема, актів виконаних
робіт та інших додаткових документів,
які передують підписанню цих актів в
підтвердження конкретних обсягів,
змісту наданих послуг, товарів,
податкової накладної на оплату послуг,
товарів, реальне подальше використання
послуг, товарів у господарській
діяльності та збільшення обсягів
виробництва, продаж й конкретні
результати від цього.

На підтвердження виконання умов
укладених договорів Позивачем надано
податкові та видаткові накладні, акти
здачі-приймання робіт,
товарно-транспортні накладні,
банківські виписки платіжних доручень,
що свідчать про реальність
господарських операцій.

Щодо господарської операції
Товариства "Фруктовий Світ" з ТОВ
"Радіосистема" то судом встановлено, що
15.08.2013 року між ними був укладений
договір купівлі-продажу (т.1 а.с .225). На
виконання даного договору ТОВ
"Радіосистема" продала товариству
цемент та пісок. 2 вересня 2013 року
Товариство отримало цемент в кількості
25 тон, та 27 вересня пісок в кількості 400
тон., згодом Товариство провело повний
розрахунок за вказані будівельні
матеріали, і отримало від продавця
податкові накладні.

Наведене підтверджується видатковою
накладною №РН-000092 від 02.09.2013 на цемент в
кількості 25 тонн на суму 24000,00грн.( т.1 а.
с. 226), податковою накладною від 02.09.2013
року №1 на загальну суму 24000,00 грн.(т.1
а.с.227)., видатковою накладною №РН-0000098
від 27.09.2013 року на пісок в кількості 400,000
тонн на суму 24000,00 грн.(т.1 а.с.228),
податковою накладною від 27.09.2013 року №35
(т.1. а.с.229), а також сертифікатами
відповідності, платіжними дорученнями,
довідками про вартість виконаних
будівельних робіт за вересень,
листопад. грудень 2013 року, актами
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень, листопад, грудень 2013 року
та іншими документами, що стосуються
виконання будівельних робіт
приміщення цеху по переробці
сільськогосподарської продукції.

Досліджені судом докази свідчать
проте, що господарські операції з
придбання в ТОВ "Радіосистеми" товару (
цементу та піску) спричинили зміни в
структурі активів позивача та його
зобов'язань. Зазначений товар
оплачений позивачем та використаний
позивачем у власній господарській
діяльності.

Відповідачем не наведено та не подано
будь-яких доказів, які б могли свідчити
про недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість формування витрат -
як-от безтоварний та/або фіктивний
характер здійснених операцій, завідоме
придбання товарів у осіб, діяльність
яких має ознаки фіктивного
підприємництва, спрямування операцій
на одержання прибутку виключно за
рахунок податкової вигоди тощо.

Статтями 626, 629 Цивільного кодексу
України визначено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну чи
припинення цивільних прав та
обов'язків. При цьому договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність іншій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому (ст. 656
Цивільного кодексу).

Положеннями статті 662 Цивільного
кодексу встановлено, що продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
визначений договором купівлі-продажу.
Одночасно з товаром продавець повинен
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають передачі разом із
товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 658 ЦК України, право
продажу товару, крім випадків
примусового продажу та інших випадків,
установлених законом, належить
власникові товару, якщо продавець
товару не є його власником, покупець
набуває право власності лише у разі,
якщо власник не має права вимагати його
повернення.

Моментом виконання обов'язку продавця
щодо передачі товару згідно зі ст. 664 ЦК
України є вручення товару покупцеві,
якщо договором установлено обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути передано покупцеві за
місцезнаходженням товару.

Натомість, досліджені судом докази
свідчать про те, що сторони договору:
позивач та його контрагент ТОВ
"Радіостстеми" не тільки вчинили всі
дії, необхідні для забезпечення
реального виконання договору, а й
виконали договір. Зазначене
підтверджується первинними
документами, оформленими сторонами з
дотриманням вимог ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", які свідчать про
отримання позивачем товару (цементу та
піску) від ТОВ "Радіосистеми"

Результати цієї операції відображені
позивачем в бухгалтерському та
податковому обліку.

Згідно частини 1 статті 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Згідно з абзацом 1
частини 2 статті 215 ЦК України,
недійсним є лише право чин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний право чин). Податковий орган
не врахував припис акту цивільного
законодавства України, викладений в
частині 1 статті 204 цього Кодексу,
згідно з яким правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаним судом недійсним (презумпція
правомірності). Головною підставою
вважати правочин нікчемним являється
її недійсність, встановлена законом.
Саме законом, а не актами податкової
перевірки, які б факти в цьому акті не
були відображені. У зв'язку з цим слід
зазначити, що одним з основних завдань
органів державної податкової служби є
здійснення контролю дотримання
податкового законодавства і надання
роз'яснень законодавства з питань
оподаткування платникам податків.
Жодним законом не передбачено право
органу державної податкової служби
самостійно, в позасудовому порядку,
визнавати нікчемними право чини і дані,
вказані платником податків в
податкових деклараціях.

Таким чином, укладені між позивачем та
з ПП "Сіопт-Арго", з ТОВ "Букофрут" та з
ТОВ "Радіосистема" договори не
суперечать актам цивільного
законодавства, а відповідачами не
надано доказів, які б підтверджували,
що дані угоди не відповідають дійсним
намірам сторін щодо набуття цивільних
прав і обов'язків чи свідчить про намір
сторін ухилитися від оподаткування
доходів, отриманих внаслідок виконання
договору або приховування дійсного
об'єкту оподаткування, зменшення бази
оподаткування, створення штучних
підстав для незаконного відшкодування
сум сплачених податків за рахунок
коштів бюджету, отримання незаконних
пільг з оподаткування тощо.

В ході розгляду даної справи судом
встановлено, що укладені між позивачем
та його контрагентами договори не
віднесено законом до нікчемних, також
відсутні судові рішення про визнання
їх недійсними. Іншого відповідачем не
доведено, хоча, відповідно до ст. 73 КАС
України він, як суб'єкт владних
повноважень, має довести суду
правомірність свого рішення.

Суд вважає, що відповідач, приймаючи
оскаржувані в даній справі податкові -
повідомлення рішення, не міг
керуватися лише припущеннями щодо
фіктивності (нікчемності) укладеного
договору, а його позиція про те, що
дані договори очевидно суперечить
інтересам держави та - суспільства, не
підкріплена належними доказами та
рішенням суду про визнання їх такими.

Згідно зі ст. 216 ЦКУ вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного право чину може бути
пред'явлена будь-якою заінтересованою
особою. До кола таких заінтересованих
осіб органи ДПС не належать. Відповідно
до ст. 1 ЦК України регулюються особисті
немайнові та майнові відносини
(цивільні відносини), засновані на
юридичній рівності, вільному
волевиявленні, майновій самостійності
їх учасників. До податкових, бюджетних
відносин цивільне законодавство не
застосовується, якщо інше не
встановлено законом. Незважаючи на
набрання чинності Податковим кодексом
України не втратив чинність Закон
України "Про державну податкову службу
в Україні" від 04.12.1990 р. № 509-ХІІ.
Положення ПК України безпосередньо не
містять повноважень податкових
органів звертатися до суду за
наявності відповідних підстав із
позовами про визнання недійсними право
чинів (господарських зобов'язань)
платників податків і стягнення в доход
держави коштів, одержаних ними за
такими угодами, проте залишилася
чинною стаття 10 Закону № 509-ХІІ,
зокрема, її пункт 11, відповідно до якого
до функцій державних податкових
інспекцій віднесено подання до судів
позовів до підприємств, установ,
організацій та громадян про визнання
угод недійсними і стягнення в доход
держави коштів, одержаних ними за
такими угодами.

Позивачем під час перевірки були
надані, та в ході судового розгляду
справи оглянуті в оригіналі документи,
які поза всяким сумнівом,
підтверджують реальність
господарських операцій Товариства із
вказаними контрагентами та фактичне
виконання ними.

Суд вважає, що працівниками
податкового органу в ході перевірки не
були проаналізовані в повній мірі
господарські відносини, які виникли
між ПП "Сіопт Агро" ТОВ "Фруктовий світ"
та ТОВ "Букофрут", при перевірці
ревізори не дослідили рух товару від
першої ланки ланцюга до останнього,
коли право власності переходило не
прямо, а поетапно через кожну ланку з
точки зору закону така поставка є
цілком легітимною, відповідно до ст.511
ЦКУ .

Реєстри отриманих та виданих
податкових накладних підтверджують, як
купівлю так і продаж яблук
опосередковано доводять правомірність
сформованого податкового кредиту, що в
свою чергу дає підстави стверджувати
про законність підстав для включення
сум цього податку до складу
податкового кредиту відповідного
звітного періоду.

Закон України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 р. № 996-ХІУ (далі Закон №
996-ХІУ) встановлює, що первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення (стаття 1
Закону № 996- ХІУ). Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити (частини 1 та 2
статті 9 Закону № 996-ХІУ).

Аналогічні вимоги до первинних
документів міститься й у правилах
ведення бухгалтерського обліку.
Зокрема, відповідно до Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну від 24.05.1995р. № 88, (далі
Положення № 88) первинні документи - це
документи у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції (пункт 2.1.
Положення № 88), й складаються у момент
проведення операції або одразу після
її проведення (пункт 2.2. Положення № 88).

Отже, облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань платників
податків здійснюється на підставі
первинних документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення), а
податкові накладні внесені до реєстру
свідчать про правомірність отримання
податкового кредиту за вказаним
операціями.

Виходячи зі змісту статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
вартості товарів (послуг) та
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку протягом такого звітного
періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

Отже, податковий кредит складається із
сум податків сплачених (нарахованих)
платником податку своєму контрагенту у
зв'язку із здійсненням господарської
операції, що відповідає вимогам,
переліченим вище норм. При цьому датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше, дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Таким чином,
формально право платника податку на
податковий кредит, не залежить від тієї
обставини, чи відображалися суми
податку на додану вартість у
податковій звітності контрагентів
платника податку і чи сплачувався ними
податок на додану вартість.

Крім того, суд зазначає, що в розумінні
ст.16 ПК України, навіть за умови
допущення попередніми постачальниками
у ланцюгу постачання товару/надання
послуг певних порушень податкового
законодавства, дані обставини тягнуть
негативні наслідки саме для таких
постачальників та не впливають на
право позивача (добросовісного
платника податку) на віднесення
відповідних сум до складу податкового
кредиту та витрат.

Чинним законодавством України не
встановлено обов'язку суб'єкта
господарювання, а також права
здійснювати перевірку справжності
наданих контрагентами документів при
укладенні договорів, а також не
передбачено обов'язку здійснювати
перевірку місцезнаходження
контрагентів або сплати податків
контрагентами, чи належність
транспортних засобів тощо. Невиконання
контрагентом своїх обов'язків перед
бюджетом не може бути підставою для
неможливості формування податкового
кредиту на підставі господарських
операцій інших суб'єктів
господарювання, оскільки відповідно до
ст.61 Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, а тому до
відповідальності може бути
притягнутий лише порушник, яким у
даному випадку позивач не є.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов
до висновку, що відповідачем не
доведено правомірність прийняття
спірних податкових
повідомлень-рішень, а отже позовні
вимоги позивача про їх скасування
підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Разом з тим згідно з ч.3 ст.4 Закону
України "Про судовий збір" під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
№, №, № від 28.11.2013 року,
№, № від 13.01.2014 року, №
, № від 31.01.2014 року.

Стягнути з державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Фруктовий світ"
судові витрати по справі в розмірі 971
грн. судового збору шляхом безспірного
списання з розрахункового рахунку
державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області.

Стягнути судовий збір у сумі 3101 грн. (90%
судового збору) шляхом безспірного
списання розрахункового рахунку
державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області на
рахунок УДКСУ у м. Хмельницькому №
4002, , банк
отримувача: ГУДКСУ у Хмельницькій
області, код банку (МФО) 815013,
призначення платежу *;101; судовий збір;
35173158; пункт, за яким сплачується
судовий збір).

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24
березня 2014 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/
/підпис/Г.В. Лабань Д.Л. Фелонюк
Ковальчук О.К."Згідно з оригіналом"
Суддя Г.В. Лабань