Справа № 805/5594/14
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 р.
Справа №805/5594/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12:45

Донецькій окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого - судді
Хохленкова О. В.

за участю секретаря судового засідання
Проніна Д.С.

за участю позивача: ОСОБА_1,

за участю представника відповідача:
Сітнікова І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції м.
Донецька про зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із
позовною заявою до відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції м.
Донецька про зобов'язання вчинити
певні дії.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що він
з 2008 року по 2012 рік працював директором
ТОВ «Поллукс - Домсервіс». 04.12.2009 року
Київським районним судом м.Донецька
було винесено рішення по цивільній
справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ
«Поллукс - Домсервіс» про стягнення
суми заборгованості по заробітній
платі, яким суд задовольнив позовні
вимоги позивача та стягнув з ТОВ
«Поллукс - Домсервіс» грошові кошти в
розмірі 3600 гривень.

19.04.2010 року державним виконавцем була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження.

Ухвалою Ворошиловського районного
суду м.Донецька від 14.04.2011 року було
задоволено подання державного
виконавця та встановлено тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України відносно ОСОБА_3 як керівника
ТОВ «Поллукс - Домсервіс».

Відповідно до протоколу загальних
зборів учасників ТОВ «Поллукс -
Домсервіс» від 31.10.2012 року ОСОБА_3 було
звільнено з посади директора цього
підприємства.

25.04.2013 року позивач звернувся до органу
ДВС з листом в якому повідомив про те,
що він вже не є керівником юридичної
особи - боржника і просив вжити заходів
до зняття тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України відносно
нього.

Листом № 2753 від 15.11.2013 року відділ ДВС
направив позивачу відповідь, згідно з
якою оскільки у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб
керівником ТОВ «Поллукс - Домсервіс»
залишається рахуватися ОСОБА_3 то
підстави зняття з ОСОБА_3 тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, відсутні.

Позивач вважає, що тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України
стосувалися його як керівника ТОВ
«Поллукс - Домсервіс». Оскільки в даний
час він не є керівником цього
підприємства то тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України відносно
нього повинно бути скасовано.

Просив зобов'язати відділ ДВС
направити до адміністрації Державної
прикордонної служби України подання
про зняття його особи з контролю.

В судове засідання представник
позивача з'явився. Позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання з'явився.
Проти позову не заперечував. Пояснив,
що дійсно він отримав від ОСОБА_3
протокол загальних зборів учасників
ТОВ «Поллукс - Домсервіс» від 31.10.2012
року про його звільнення з посади
директора цього підприємства, але
оскільки питання щодо зняття обмежень
щодо виїзду за межі України з особи не
врегульоване законодавством він не
може самостійно направити до
адміністрації Державної прикордонної
служби України подання про зняття
обмежень щодо виїзду за межі України
ОСОБА_3

Суд, вислухавши думку сторін,
дослідивши всі наявні в справі
письмові докази, прийшов до наступних
висновків.

Щодо строків звернення до суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 Закону
України «Про виконавче провадження»
Позовну заяву з приводу рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби може бути подано до суду у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Позивач дізнався про відмову органу
ДВС вжити заходів про зняття з нього
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України в день отримання листа
органу ДВС від 15.11.2013 року.

До суду він звернувся 30.04.2014 року.

Тому, десятиденний строк для звернення
до суду, встановлений ч.2 ст.181 КАС
України позивачем порушений.

Але, враховуючи ту обставину, що
бездіяльність відповідача має
триваючий характер, суд вважає, що
позивачем строк звернення до суду
пропущений з поважних причин.

Правовідносини які склались між
сторонами регулюються Конституцією
України, Законом України «Про
виконавче провадження» № 606 (далі по
тексту Закон № 606) та нормами
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5 (далі по тексту Інструкція №
512/5).

Судом встановлено, і ця обставина не
заперечується сторонами, що позивач
ОСОБА_3 працював на посаді керівника
юридичної особи ТОВ «Поллукс -
Домсервіс» з 2008 року по 2012 рік.

В ході розгляду справи було досліджено
виконавче провадження з якого випливає
що

04.12.2009 року Київським районним судом
м.Донецька було винесено рішення по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ТОВ «Поллукс - Домсервіс» про стягнення
суми заборгованості по заробітній
платі, яким суд задовольнив позовні
вимоги позивача та стягнув з ТОВ
«Поллукс - Домсервіс» грошові кошти в
розмірі 3600 гривень.

19.04.2010 року державним виконавцем була
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.11 ЗУ «Про
виконавче провадження» у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням

З огляду на те, що рішення суду
боржником добровільно не виконувалось,
орган ДВС звернувся до суду з поданням
про тимчасове обмеження керівника
юридичної особи боржника у праві
виїзду за межі України.

Ухвалою Ворошиловського районного
суду м.Донецька від 14.04.2011 року по
справі № 6-112/11 було встановлено
тимчасове обмеження у праві виїзду
керівника боржника - юридичної особи
ТОВ «Поллукс - Домсервіс» ОСОБА_3 і.п.н.
НОМЕР_1 за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням (а.с.7).

Відповідно до п.11.3 Інструкції 512/5,
державний виконавець не пізніше
наступного дня після надходження
ухвали суду про тимчасове обмеження
особи (боржника) у праві виїзду за межі
України до виконання нею своїх
зобов'язань направляє засвідчену судом
копію цієї ухвали для виконання до
Адміністрації Державної прикордонної
служби України.

Відповідно до протоколу загальних
зборів учасників ТОВ «Поллукс -
Домсервіс» від 31.10.2012 року ОСОБА_3 було
звільнено з посади директора цього
підприємства (а.с.9).

25.04.2013 року позивач звернувся до органу
ДВС з листом в якому повідомив про те,
що він вже не є керівником юридичної
особи - боржника і просив вжити заходів
до зняття тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України відносно
нього (а.с.8)

Листом № 2753 від 15.11.2013 року відділ ДВС
направив позивачу відповідь, згідно з
якою оскільки у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб
керівником ТОВ «Поллукс - Домсервіс»
залишається рахуватися ОСОБА_3 то
підстави зняття з ОСОБА_3 тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України, відсутні (а.с.10).

Таким чином, судом встановлено, що
обмеження у праві виїзду за межі
України застосовувалося відносно
ОСОБА_3 як керівника юридичної особи.

Після того, як ОСОБА_3 був
звільнений з посади керівника
юридичної особи - боржника він перестав
мати до виконавчого провадження будь -
яке відношення, а обмеження його права
на свободу пересування порушує його
конституційне право.

Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

В даному випадку, ані ЦПК України
ані ЗУ «Про виконавче провадження» ані
Інструкцією 512/5 питання відновлення
права на свободу пересування, тобто
зняття обмеження на право виїзду за
межі України щодо особи яка перестала
бути керівником юридичної особи -
боржника, не врегульоване.

Відповідно до ч.7 ст.9 КАС України, у
разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Згідно з ч.1 ст.33 Конституції
України, кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

В даному випадку, обмеження, які
були встановлені законом щодо ОСОБА_3,
коли він був керівником юридичної
особи - боржника відпали тоді, коли він
перестав бути керівником юридичної
особи - боржника, а тому конституційний
принцип гарантування свободи
пересування та право вільно залишати
територію України відносно нього,
повинен бути відновлений.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Нормами ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростували
доводи позивача в повному обсязі,
відповідачем суду не надано, а отже
позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст..94 КАС України
на користь позивача підлягає стягненню
з Державного бюджету України сплачений
ним судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 8-11, 23, 69-72, 86, 94, 128, 160,
162, 167, 181, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т
А Н О В И В:

Позов ОСОБА_3 до відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції м.
Донецька про зобов'язання вчинити
певні дії, задовольнити повністю.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції м.
Донецька направити до Адміністрації
Державної прикордонної служби України
подання про зняття обмеження у праві
виїзду ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.) і.п.н.
НОМЕР_1 за межі України.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 суму
судового збору в розмірі 73 ( сімдесят
три) гривні 08 копійок.

Постанова прийнята в нарадчій
кімнаті та її вступну та резолютивну
частину проголошено в судовому
засіданні в присутності представників
сторін 24 червня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови.

В повному обсязі постанова
складена 01 липня 2014 року.

Суддя
Хохленков О.В.