Справа № 2а-24/13
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2014р.
Справа № 876/1862/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання

Саламахи О.І.,

за участю представників:

апелянта (відповідача у справі):
Білецька М.П.,

позивача у справі: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова, м.Львів

на постанову Личаківського районного
суду м.Львова від 04.01.2013р. у справі
№2а/1312/24/2013

за позовом ОСОБА_2, м.Львів

до управління Пенсійного фонду України
у Личаківському районі м.Львова,
м.Львів

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2012р. позивач: ОСОБА_2 звернувся до
Личаківського районного суду м.Львова
з позовом до управління Пенсійного
фонду України у Личаківському районі
м.Львова про визнання дій
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій, просив, з урахуванням
уточнених позовних вимог, визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови йому у зарахуванні у розмір
пенсії підвищень пенсії, які мали місце
в 2005р., 2006р., 2007р. та 2008р. в розмірі
401,37грн. Також апелянт просить
зобов'язати відповідача з 01.06.2012р.
призначити йому пенсію з врахуванням
підвищень у відповідності до вимог ч.13
ст.24 Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність" від
13.12.1991р. та ч.2 ст.42 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р.

Постановою Личаківського районного
суду м.Львова від 04.01.2013р. у справі
№2а/1312/24/2013 адміністративний позов
ОСОБА_2 задоволено частково, визнано
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова щодо
відмови ОСОБА_2 у зарахуванні у розмір
пенсії підвищень пенсії, які мали
місце в 2005р., 2006р., 2007р. та 2008р.;
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Личаківському районі
м.Львова з 01.06.2012р. призначити ОСОБА_2
пенсію з врахуванням підвищень у
відповідності до вимог ч.13 ст.24 Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність" від 13.12.1991р. та ч.2 ст.42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р.; у задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, його оскаржив відповідач:
управління Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова, який у
поданій апеляційній скарзі,
посилаючись на те, що при винесенні
даного рішення судом неповністю
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та
порушено норми матеріального та
процесуального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог позивача відмовити.

У судове засідання Львівського
апеляційного адміністративного суду
02.06.2014р. з'явився представник апелянта
(відповідача у справі): Білецька М.П.,
яка доводи, викладені в апеляційній
скарзі, підтримала у повному обсязі,
просила апеляційну скаргу задоволити,
постанову Личаківського районного
суду м.Львова від 04.01.2013р. у справі
№2а/1312/24/2013 скасувати та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
позивача відмовити.

Позивач у справі: ОСОБА_2 проти доводів
апеляційної скарги заперечив,
зазначив, що рішення суд першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
просив апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Личаківського
районного суду м.Львова від 04.01.2013р. у
справі №2а/1312/24/2013 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, пояснення учасників судового
розгляду, перевіривши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
залишити без змін, з огляду на наступне:

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивачу з 22.01.1997р. призначено пенсію по
інвалідності ІІІ-ї групи загального
захворювання. З 06.02.2002р. за поданою ним
заявою його переведено на наукову
пенсію, яку він отримував до 01.06.2009р.,
коли знову подав заяву про переведення
його пенсію за віком. В період 2005-2008рр.,
коли ОСОБА_2 отримував наукову пенсію,
її розмір регулярно збільшувався у
зв'язку із зростанням показників
середньої заробітної плати, однак
після його чергового переведення з
17.05.2012р. на наукову пенсію, вказані
підвищення йому не було враховано.

Відповідно до вимог ч.2 ст.42 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", крім
індексації пенсії, передбаченої
частиною першою цієї статті, у разі,
якщо величина середньомісячної
заробітної плати штатного працівника в
Україні за даними центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері статистики, за минулий
рік зросла, з 1 березня поточного року
розмір пенсії підвищується на
коефіцієнт, що відповідає не менш як 20
відсоткам темпів зростання
середньомісячної заробітної плати
штатного працівника в Україні
порівняно з попереднім роком, крім
випадків, коли підвищення пенсійних
виплат за минулий рік перевищило цей
коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення
пенсійних виплат у минулому році був
менший, ніж зазначений у цій частині, то
збільшення пенсій здійснюється з
урахуванням попереднього підвищення.

Згідно із вимогами ч.3 ст.45 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
переведення з одного виду пенсії на
інший здійснюється з дня подання заяви
на підставі документів про страховий
стаж, заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду. При
переведенні з одного виду пенсії на
інший за бажанням особи може
враховуватися заробітна плата (дохід)
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку)
попереднього виду пенсії.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 23.04.2012р. №327 "Про підвищення
рівня соціального захисту населення"
передбачено, що пенсії, призначені
(перераховані) до 2008 року із
застосуванням показників середньої
заробітної плати (доходу) у середньому
на одну застраховану особу в цілому в
Україні, з якої сплачено страхові
внески, за 2005-2006 роки відповідно до
Законів України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (особам із числа
військовослужбовців строкової служби
та членам їх сімей) та із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, у тому числі в
сільському господарстві, за 2003-2006 роки
відповідно до Закону України "Про
наукову і науково-технічну діяльність",
перераховуються із застосуванням
показників відповідно середньої
заробітної плати (доходу) у середньому
на одну застраховану особу в цілому в
Україні, з якої сплачено страхові
внески за 2007 рік та середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України, у тому
числі в сільському господарстві, за 2007
рік.

Із змісту наведеної норми вбачається,
що таке не містить жодних обмежень щодо
зарахування підвищень розміру пенсії
при переведені особи з одного виду
пенсії на інший.

Крім того, згідно із вимогами ч.2 п.2
вказаної вище постанови, підвищення
встановлюється до розміру пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги та пенсій за особливі заслуги
перед Україною, інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством, і сум
індексації), що склався станом на
30.04.2012р.

Згідно із вимогами ч.13 ст.24 Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність", у разі, коли величина
середньої заробітної плати в Україні
за даними центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері статистики, за минулий
рік зросла, то з 1 березня кожного року
розмір пенсії підвищується у порядку,
встановленому частиною другою статті 42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Враховуючи викладене, колегія суддів
Львівського апеляційного
адміністративного суду погоджується з
висновками суду першої інстанції про
під ставність позовних вимог позивача
в частині визнання протиправними дії
відповідача щодо відмови йому у
зарахуванні у розмір пенсії підвищень
пенсії, які мали місце в 2005р., 2006р., 2007р.,
2008р. та зобов'язання відповідача
призначити позивачу пенсію з
врахуванням підвищень її розміру у
відповідності до вимог ч.13 ст.24 Закону
України "Про наукову і науково-технічну
діяльність" від 13.12.1991р. та ч.2 ст.42
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р.

Крім того, колегія суддів апеляційного
суду зазначає, що в іншій частині
відмови у задоволенні позовних вимог
рішення суду першої інстанції не
оскаржується, тому суд апеляційної
інстанції не має права робити правові
висновки щодо цієї частини судового
рішення. Більше того, рішення суду
першої інстанції в частині, що не
оскаржена особою, яка подала
апеляційну скаргу, не може бути
скасовано чи змінено апеляційним
судом.

Вимогами ч.2 ст.71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Львівського апеляційного
адміністративного суду приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, апеляційна скарга висновків
суду першої інстанції не спростовує,
відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196,
198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова, м.Львів
на постанову Личаківського районного
суду м.Львова від 04.01.2013р. у справі
№2а/1312/24/2013 за позовом ОСОБА_2, м.Львів до
управління Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова, м.Львів
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання до вчинення дій, - залишити
без задоволення.

2. Постанову Личаківського районного
суду м.Львова від 04.01.2013р. у справі
№2а/1312/24/2013 за позовом ОСОБА_2, м.Львів до
управління Пенсійного фонду України у
Личаківському районі м.Львова, м.Львів
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання до вчинення дій, - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції, а
у разі складення ухвали в повному
обсязі відповідно до статті 160 КАС
України, з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 06.06.2014р.