Справа № 826/3543/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3543/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
Міщука М.С. суддів:
Бєлової Л.В., Гром Л.М. при
секретарі
Коток А.О. розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва у
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Ардіс» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби м.Києва
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товару, картки відмови,
зобов'язання вчинити дії , -

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Ардіс»
(далі Товариство або позивач)
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі Митниця або
відповідач), Головного управління
Державної казначейської служби
м.Києва, у якому просило:

- визнати протиправним та
скасувати рішення Митниці
№10027003/2014/000039/2 від 28.02.2014 року про
коригування митної вартості товарів та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №100270003/2014/40042
від 28.02.2014 року;

- стягнути з Державного бюджету
України через Головне управління
Державної казначейської служби
України у м.Києві на користь Товариства
суму надміру сплачених до бюджету:
податку на додану вартість 12 750 грн. 81
коп., а також ввізне мито 5 795 грн. 82 коп.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
квітня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано протиправними та скасовано
рішення Митниці № 100270003/2014/000039/2 від
28.02.2014 року про коригування митної
вартості товарів та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 100270003/2014/40042 від 28.02.2014
року.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови Митниця посилається на те, що
оскаржуване рішення та картка відмови
є правомірними, оскільки позивач не
надав митному органу належних
документів для підтвердження митної
вартості товарів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, які з'явились у
судове засідання та перевіривши за
матеріалами справи наведені у скарзі
доводи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Ардіс» є імпортером товарів таких, як
велосипеди та частини до велосипедів
виробником яких є китайська фірма «CHINA
JІANGLONG BICYCLE CO. LTD».

Поставка та ввезення товару на митну
територію України здійснювались на
підставі Контракту №2013JLB-UA-01 від 10.10.2013
року (далі Контракт), який було укладено
між ТОВ «Ардіс» та Фірмою «CHINA JІANGLONG
BICYCLE CO. LTD».

Відповідно до пункту 1.2 Контракту
поставка товару здійснюється партіями.

Пунктом 2.1 Контракту передбачено, що
ціни на товар договірні і
відображаються в інвойсі.

На підставі інвойсу №JL-130927 від 19.12.2013
року оформленого на окрему партію
товару, позивач здійснив ввезення на
митну територію України та митне
оформлення товару, а саме:

- стальна корзина мод: JL-055 біла з
кріпленням та кронштейнером 3100
комплектів по ціні 1,53 доларів США за шт.

- стальна корзина мод: JL-055 чорна з
кріпленням та кронштейнером 5900
комплектів по ціні 1,50 доларів США за шт.

Для митного оформлення зазначеного
товару позивачем надано до Митниці
декларацію митної вартості №
100270003/2014/315818. Митна вартість товарів
була заявлена позивачем за основним
методом, яка склала 160 442 грн. 15 коп. за
курсом НБУ 8,9363 - 13 593 доларів США.

На підтвердження заявленої митної
вартості товару, позивачем надано
митному органу наступні документи:

- Контракт №2013JLB-UA-01 від 10.10.2013 року;

- комерційний інвойс № JL -130927 від
19.12.2013 року;

- проформа інвойс № JL -130927 від
24.10.2013 року;

- коносамент BILL OF LADING № TSGJ160316 від
25.12.2013 року;

- рахунок на перевезення №UAIM 0248398
від 05.02.2014 року;

- платіжне доручення в іноземній
валюті №1 від 23.01.2014 року;

- платіжне доручення №2 від 06.02.2014
року;

- платіжне доручення в іноземній
валюті №225 від 12.11.2013 року проведено
банком 12.11.2013 року;

- міжнародна товарно-транспортна
накладна CMR №507986;

- сертифікат походження форми А з
перекладом № 1ЗС1305А0219/00004R;

- пакувальний лист № JL -130927 від
19.12.2013 року;

- лист повідомлення про
відсутність страхування товару від
27.02.2014 року №36/02;

- акт зважування від 26.02.2014 року;

- екологічна декларація №6288 від
07.02.2014року;

- лист від 28.02.2014 року;

лист б/н від 28.02.2014 року.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів
відповідачем виявлено, що документи
надані декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості товарів
містять такі розбіжності: фактична
вага згідно з актом зважування від
26.02.2014 року перевищує вагу зазначену в
коносаменті № TSGJ160316 від 25.12.2013 року та в
сертифікаті походження товару, а також
у Контракті не зазначено місце
поставки товару, що суперечить пункту
4.1 Контракту.

У зв'язку з цим, Митницею запропоновано
декларанту надати додаткові документи
на підтвердження заявленої митної
вартості товару, а саме:

- платіжні або бухгалтерські
документи;

- експортну декларацію країни
відправлення;

- прайс-листи від виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів,підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Оскільки позивач відмовився надати
додаткові документи, Митницею прийнято
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості товарів №10027003/2014/000039/2
від 28.02.2014року.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив з того, що у
позивача були в наявності всі
документи для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною 1 статті 52 МК України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 2 статті 52 МК України
передбачено, що декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Згідно частини 1 статті 53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України
передбачено, перелік документів, які
підтверджують митну вартість товарів.

Згідно із частиною 3 статті 53 МК України
у разі якщо документи, зазначені у
частині 2 цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Перелік додаткових документів
визначено в цій же статті.

Колегією суддів встановлено, що
позивачем на підтвердження заявленої
митної вартості було надано комплект
обов'язкових документів, передбачений
частиною 2 статті 53 МК України, які є
належним чином оформленими, містять
достовірні відомості, базуються на
об'єктивних і документально
підтверджених даних.

В графі 33 «Обставини прийняття рішення
та джерела, що використовувались
митним органом для коригування митної
вартості» оскаржуваного рішення
№10027003/2014/000039/2 зазначено, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), на
підставі спрацювання автоматизованої
системи аналізу та управління ризиками
(АСАУР) у зв'язку з тим, що надані для
митного оформлення документи містять
розбіжності по вазі товару.

Крім того, митний орган обґрунтовуючи
свою позицію посилається на те, що в
пункті 4.1 контракту вказані умови
поставки - FOB, відповідно до Офіційних
правил тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
ІНКОТЕРМС поставка товарів на умовах
термін FOB «франко-борт» означає, що
поставка є здійсненою продавцем, коли
товар перейшов через поручні судна в
названому порту відвантаження.
Оскільки в контракті місце поставки
товару не зазначено, таким чином
спостерігається невиконання
міжнародних Правил ІНКОТЕРМС.

Однак, суд першої інстанції вірно
відхилив такі посилання відповідача
зважаючи на те, що відповідно до
Офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати ІНКОТЕРМС в контракті
зазначаються тільки умови поставки,
оскільки місце поставки може бути
різним та залежить від продавця.

Щодо різниці у фактичній вазі товару,
судом першої інстанції встановлено, що
позивачем надано митному органу лист,
яким підтверджено, що у вантажних
документах, який прибув по коносаменту
TSGJ160316 в контейнері TCNU5372393, вага нетто і
брутто була зазначена невірно.
Правильною вагою нетто та брутто є 9090
кг та 9450 кг відповідно.

Крім того, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що рішення про митне
оформлення не може базуватися виключно
на інформації автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками,
оскільки таке рішення повинно
базуватися на оцінці інших наданих
доказів у їх сукупності.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи відповідача, що платіжне
доручення №6 від 06.02.2014 року за доставку
контейнера подано позивачем до митного
органу без дотримання вимог
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затверджена постановою
Правління НБУ №22 від 21.01.2004 року,
оскільки вищезазначене платіжне
доручення з матеріалів справи не
вбачається та відповідачем до суду не
надано. Інші платіжні доручення наявні
в матеріалах справи відповідають даній
Інструкції, містять дати, підписи та
відбитки штампів банку.

За таких обставин, висновок митного
органу про неможливість визначення
митної вартості товару за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції),
колегія суддів вважає необґрунтованим,
а застосування резервного методу
неправомірним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
нормами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 24 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.