Справа № 2а-8050/11/0226
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-8050/11/0226
Головуючий у 1-й інстанції: Карнаух А.П.
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Боровицький О. А.

судді: Біла Л.М. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області на постанову Тульчинського
районного суду Вінницької області від
12 листопада 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про здійснення перерахунку
пенсії та стягнення не донарахованих
сум пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2011 року позивач звернулась в
суд з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області про здійснення перерахунку
пенсії та стягнення не донарахованих
сум пенсії.

Постановою Тульчинського районного
суду Хмельницької області від 12
листопада 2012 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано дії
відповідача щодо відмови у
нарахуванні та виплаті позивачу
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
розмірі 30 % мінімальної заробітної
плати щомісяця за період з 10.09.2010 року
по 10.03.2011 року протиправними.
Зобов'язано відповідача перерахувати
та виплатити позивачу щомісячну
грошову допомогу у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства у
розмірі 30% мінімальної заробітної
плати щомісяця за період з 10.09.2010 року
по 23.07.2011 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржену постанову та прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні вимог
адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту 3
частини 1 статті 197 КАС України, якою
передбачено, що суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справ матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання
управління ПФУ у Тульчинському районі
Вінницької області здійснити
перерахунок та виплату допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробника та особистого підсобного
господарства на підставі статті 37
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивач проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Відповідно до статті 37 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" громадянам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах, зокрема, у зоні посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі 30
процентів від мінімальної заробітної
плати; у зоні гарантованого
добровільного відселення - 40 процентів
від мінімальної заробітної плати; у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - 50 процентів від
мінімальної заробітної плати.

Всупереч статті 37 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" позивачу вказана доплата
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно
Кабінетом Міністрів України, а не в
кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати, як того вимагає
вказаний Закон.

З огляду на те, що Закон України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має вищу юридичну силу в
порівняні з постановами Кабінету
Міністрів України, відповідач не
правомірно виплачував доплату в
меншому розмірі ніж це передбачено
статтею 37 зазначеного Закону.

Таким чином, колегія суддів суду
апеляційної інстанції дійшла висновку
про правомірність доводів суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок та виплату
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства, відповідно до
статті 37 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Згідно з приписами пункту 3
прикінцевих положень Закону України
"Про державний бюджет України на 2012 рік"
у 2012 році норми та положення статті 37
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України на
2012 рік.

Враховуючи викладене, судом першої
інстанції вірно зазначено, що
перерахунок та виплату допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства, у розмірі 30% мінімальної
заробітної плати, відповідно до статті
37 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" необхідно проводити по 23
липня 2011 року.

Таким чином, апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

За правилами статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі Вінницької
області залишити без задоволення, а
постанову Тульчинського районного
суду Вінницької області від 12
листопада 2012 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Боровицький О. А.

Судді
Біла Л.М.

Граб Л.С.