Справа № 260/10582/13-а
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пронін С.Г.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року справа № 260/10582/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів Гаврищук Т.Г. та Ястребової Л.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_2
та Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Донецьку ради на постанову
Ленінського районного суду м. Донецька
від 24 квітня 2014 року у адміністративній
справі № 260/10582/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м. Донецьку ради про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, третя особа -Управління
Державної казначейської служби
України у Ленінському районі м.
Донецька, -

В С Т А Н О
В И В :

Позивачка звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила визнати неправомірними дії
відповідача та зобов'язати останнього
здійснити нарахування позивачу
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років на поточний рік
за період з 22.08.2013 року до дати
досягнення її сином трирічного віку та
стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача нараховану
відповідачем допомогу по догляду за
дитиною до досягнення ним трирічного
віку у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років за період з
22.08.2013 року з урахуванням фактично
виплачених сум.

Постановою Ленінського районного суду
м. Донецька від 24 квітня 2014 року позов
задоволено частково, а саме,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок розміру виплаченої
позивачу з 22 серпня 2013 року по 24 квітня
2014 року включно, допомоги по догляду за
дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
досягнення ним трирічного віку
відповідно до ст.. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі встановленому
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом, та виплатити цю допомогу з
урахуванням сум допомоги, виплачених з
22 серпня 2013 року по 24 квітня 2014 року.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як прийняту з
порушенням норм матеріального права.
Позивач також подала апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції змінити, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач є застрахованою особою, матір'ю
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, у
зв'язку з чим отримує грошову допомогу,
виплату якої здійснює відповідач в
розмірі 130 гривень щомісячно.

Позивач з таким розміром допомоги не
погоджується і вважає, що остання
повинна виплачуватись в розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

При вирішенні спору колегія суддів
виходить з правової позиції Верховного
Суду України, яка викладена в постанові
від 25 грудня 2012 року у справі № 21-410а12, є
обов'язковою для застосування в
судовій практиці та полягає в
наступному.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№ 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки в даній справі спір виник щодо
виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-III), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції помилково
зазначений кінцевий термін
нарахування та виплати щомісячної
допомоги, оскільки щомісячна допомога
є періодичним платежем, виплата якого,
за загальним правилом, не обмежена у
часі, а припиняється з досягненням
дитиною 3-х років.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним судом в постановах від 23
квітня 2012 року № 21-239а11 та від 19.03.2013
року в №21-53а13, які згідно ст. 244-2 КАСУ є
обов'язковими для застосування у
судовій практиці.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова суду
першої інстанції підлягає зміні із
виключенням кінцевої дати перерахунку
допомоги.

З огляду на вищезазначене та керуючись
ст.ст. 195, 198, 201, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України,
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у м. Донецьку ради
- залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду
м. Донецька від 24 квітня 2014 року у
адміністративній справі № 260/10582/13-а -
змінити.

У абзаці другому резолютивної частини
постанови Ленінського районного суду
м. Донецька від 24 квітня 2014 року у
адміністративній справі № 260/10582/13-а
вислів «по 24 квітня 2014 року включно»
замінити «до досягнення дитиною
трирічного віку».

В іншій частині постанову Ленінського
районного суду м. Донецька від 24 квітня
2014 року у адміністративній справі №
260/10582/13-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів після набрання
нею законної сили.

Колегія суддів:
С.Ю.Чумак

Т.Г.Гаврищук

Л.В.Ястребова