Справа № 522/8839/14-а
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/8839/14-а
Провадження № 2-а/522/648/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року Приморський районний
суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси про
визнання протиправними та скасування
рішення №37 від 11 квітня 2014 року, та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, до
Управління Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси та просить
визнати протиправним та скасувати
рішення № 37 від 11 квітня 2014 року
Управління Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси про
відмову у призначенні пенсії;
зобов'язати відповідача зарахувати
йому до вислуги років: час роботи на
прокурорсько-слідчих посадах в органах
прокуратури Одеської області з 25
травня 1994 року по 31 березня 2014 року,
половину строку навчання в Одеському
національному університеті ім.
Мечнікова з 01 вересня 1990 року по 28
червня 1995 року включно та призначити
пенсію за вислугою років, починаючи з
дня звернення, тобто з 08 квітня 2014 року.

При цьому позивач посилається на те, що
у 1995 році він закінчив юридичний
факультет Одеського Національного
університету імені Мечникова денної
форми навчання та отримав диплом.

З 25 травня 1994 року позивач працював на
різних посадах прокурорів в органах
прокуратури, а на час подання заяви до
Управління Пенсійного фонду України у
Приморському районі міста Одеси
працював заступником прокурора
Чорноморської прокуратури з нагляду за
додержанням законів в транспортній
сфері. 08 квітня 2014 року ОСОБА_1
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі
міста Одеси з заявою для призначення
пенсії за вислугу років згідно з
Законом України «Про прокуратуру». 11
квітня 2014 року рішенням № 37 Управління
Пенсійного фонду України у
Приморському районі міста Одеси
відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії
відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», у зв'язку з тим, що
період навчання з 01 вересня 1990 року по 28
червня 1995 року на юридичному
факультеті в Національному
університеті імені Мечникова не
зараховується до стажу роботи за
вислугою років, оскільки він не є вищим
юридичним навчальним закладом.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, подав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі та просить суд їх
задовольнити.

Представник відповідача - Управління
Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином. До суду надійшли заперечення
представника відповідача, в котрих він
посилається на те, що згідно ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру»,
право на пенсію за вислугу років мають
незалежно від віку прокурори слідчі зі
стажем роботи не менше 21 року 6 місяців,
у тому числі зі стажем роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 11 років 6 місяців.
Відповідно до ч. 6 ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», до вищевказаного
стажу роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років, зараховується час
роботи на прокурорських посадах,
перелічених у статті 56 вказаного
закону, половина строку навчання у
вищих юридичних навчальних закладах.
Представник відповідача вважає, що
Одеський державний університет імені
Мечникова, який у 1995 році закінчив
ОСОБА_1, не входить до переліку вищих
юридичних навчальних закладів, тому
просить суд відмовити у задоволенні
позову, оскільки вважає, що право на
пенсію згідно з Законом України «Про
прокуратуру» позивач на даний час не
набуває у зв'язку з відсутністю
необхідного стажу роботи.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом встановлено, що 01 вересня 1990 року
ОСОБА_1 вступив до Одеського державного
університету імені Мечникова і 28
червня 1995 року закінчив повний курс
названого університету за
спеціальністю правознавство. Рішенням
Державної екзаменаційної комісії
позивачу присвоєно кваліфікацію
«юрист», що підтверджується дипломом
серії НОМЕР_2, який виданий 30 червня 1995
року.

З 25 травня 1994 року ОСОБА_1 працював на
різних посадах прокурорів в органах
прокуратури, що підтверджується копією
трудової книжки, серії НОМЕР_1.

З 28 вересня 2012 року згідно наказу №2176к
позивач працював на посаді заступника
прокурора Чорноморської прокуратури з
нагляду за додержанням законів в
транспортній сфері, що також
вбачається з вищевказаної копії
трудової книжки.

08 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Приморському районі міста Одеси з
заявою для призначення пенсії за
вислугою років згідно з ст. 50-1 Законом
України «Про прокуратуру».

Однак 11 квітня 2014 року рішенням № 37
Управління Пенсійного фонду України у
Приморському районі міста Одеси
відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії
відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», у зв'язку з тим, що
період навчання з 01 вересня 1990 року по 28
червня 1995 року на юридичному
факультеті в Національному
університеті імені Мечникова не
зараховується до стажу роботи за
вислугою років, оскільки він не є вищим
юридичним навчальним закладом.

У відповідності до частини 1 статті 50-1
Закону України «Про прокуратуру»
прокурори і слідчі зі стажем роботи з 1
жовтня 2013 по 30 вересня 2014 не менше 21 рік
6 місяців, у тому числі зі стажем роботи
на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 11 років 6 місяців,
мають право на пенсійне забезпечення
за вислугу років незалежно від віку.

Відповідно до ч. 6 ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» до вищевказаного
стажу роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років, зараховується час
роботи на прокурорських посадах,
перелічених у статті 56 цього Закону, у
тому числі у військовій прокуратурі,
стажистами в органах прокуратури,
слідчими, суддями, на посадах
начальницького складу органів
внутрішніх справ, офіцерських посадах
Служби безпеки України, посадах
державних службовців, які займають
особи з вищою юридичною освітою, в
науково - навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Доводи представника відповідача щодо
того, що період навчання в Одеському
національному університеті імені
Мечнікова не може бути зарахований до
стажу роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років згідно Закону України
«Про прокуратуру», оскільки
університет не є вищим навчальним
юридичним закладом, не ґрунтуються на
законі. Чинне законодавство не дає
визначення поняттю, що є вищим
навчальним юридичним закладом, тому
суд виходить з того, що вищим
навчальним юридичним закладом є
заклад, після навчання в якому особа
отримала вищу юридичну освіту.

Статтею 1 Закону України «Про вищу
освіту» визначено, що вищий навчальний
заклад - це освітній, освітньо-науковий
заклад, який заснований і діє
відповідно до законодавства про
освіту, реалізує відповідно до наданої
ліцензії освітньо-професійні програми
вищої освіти за певними освітніми та
освітньо-кваліфікаційними рівнями,
забезпечує навчання, виховання та
професійну підготовку осіб відповідно
до їх покликання, інтересів, здібностей
та нормативних вимог у галузі вищої
освіти, а також здійснює наукову та
науково-технічну діяльність.

За змістом п. 1 ст. 9 Закону України «Про
вищу освіту» вищий навчальний заклад,
вище професійне училище, центр
професійно-технічної освіти мають
право видавати документ про вищу
освіту державного зразка тільки з
акредитованого напряму
(спеціальності).

Також Законом України «Про вищу
освіту» визначено, що акредитований
напрям - це напрям, за яким вищий
навчальний заклад певного типу отримав
право провадити освітню діяльність,
пов'язану із здобуттям вищої освіти та
кваліфікації, акредитована
спеціальність - спеціальність
відповідного
освітньо-кваліфікаційного рівня, за
якою вищий навчальний заклад певного
типу отримав право провадити освітню
діяльність, пов'язану із здобуттям
вищої освіти та кваліфікації.

Згідно з ст. 43 Закону України «Про
освіту», ст. 25 Закону України «Про вищу
освіту» університет - багатопрофільний
вищий навчальний заклад четвертого
рівня акредитації, який провадить
освітню діяльність, пов'язану із
здобуттям певної вищої освіти та
кваліфікації широкого спектра
природних, гуманітарних, технічних,
економічних та інших напрямів науки,
техніки, культури і мистецтв, проводить
фундаментальні та прикладні наукові
дослідження, є провідним
науково-методичним центром, має
розвинуту інфраструктуру навчальних,
наукових і науково-виробничих
підрозділів, відповідний рівень
кадрового і матеріально-технічного
забезпечення, сприяє поширенню
наукових знань та здійснює
культурно-просвітницьку діяльність.

Таким чином, розкриваючи зміст поняття
«вища юридична освіта», суд вважає, що
відповідно до Переліку спеціальностей,
за якими здійснюється підготовка
фахівців у вищих навчальних закладах
за освітньо-кваліфікаційними рівнями
спеціаліста і магістра (затверджене
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.08.2010 №787) така галузь знань, як
«право», включає в себе такі
освітньо-кваліфікаційні рівні
спеціаліста та магістра, як
«правознавство» та «правоохоронна
діяльність».

Судом встановлено, що з 01 вересня 1990
року по 28 червня 1995 рік, а саме в період
навчання ОСОБА_1 у Одеському
національному університеті імені
Мечнікова, університет здійснював
підготовку, перепідготовку та
атестацію фахівців різних
освітньо-кваліфікаційних рівнів, у
тому числі на юридичному факультеті за
напрямом «Правознавство».

Також відповідно до п. 4 ст. 7 Закону
України «Про вищу освіту» вищу освіту
мають особи, які завершили навчання у
вищих навчальних закладах, успішно
пройшли державну атестацію відповідно
до стандартів вищої освіти і отримали
відповідний документ про вищу освіту
державного зразка.

28 червня 1995 року ОСОБА_1 отримав диплом
спеціаліста за спеціальністю
правознавство, з присвоєнням
кваліфікації юриста.

Згідно ст. 30 Закону України «Про вищу
освіту», факультет - це основний
організаційний і навчально-науковий
структурний підрозділ вищого
навчального закладу третьої та
четвертого рівнів акредитації, що
об'єднує відповідні кафедри і
лабораторії. За спеціалізацією і
напрямками навчання є юридичний,
економічний, історичний та інші
факультети.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
оскільки позивач закінчив юридичний
факультет, рішенням Державної
екзаменаційної комісії Одеського
державного університету імені
Мечникова йому присвоєно кваліфікацію
«юрист», то він є особою, яка закінчила
вищий навчальний заклад.

11 вересня 2000 року указом Президента
України «Про надання деяким вищим
навчальним закладам статусу
національних», Одеському
державномудержавному університету
імені Мечникова наданий статус
національного.

У зв'язку з тим, що Одеський
національний університет імені
Мечникова є вищим навчальним закладом,
який акредитований у повному обсязі по
IV рівню акредитації, юридичний
факультет є факультетом вищого
навчального закладу, де здобувається
вища юридична освіта і проходження
повного курсу навчання на юридичному
факультеті університету є
проходженням навчання у вищому
юридичному навчальному закладі.

Таким чином, суд вважає незаконним
рішення відповідача, в частині не
зарахування періоду навчання з 01
вересня 1990 року по 28 червня 1995 року на
юридичному факультеті в Одеському
національному університеті імені
Мечнікова до стажу роботи за вислугу
років, оскільки він є вищим юридичним
навчальним закладом.

Однак, судом встановлено, що з 25 травня
1994 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду
старшого помічника прокурора -
стажистом прокуратури Приморського
району м. Одеси згідно наказу №70 від 25
травня 1994 року.

З вищевикладеного вбачається, що
період навчання на денній формі (з 01
вересня 1990 року по 28 червня 1995 року)
співпадає з періодом роботи позивача в
органах прокуратури на посаді стажиста
прокуратури Приморського району м.
Одеси. Один і той самий період не може
бути зарахований до стажу роботи двічі.

Тому, суд вважає за можливе врахувати в
стаж роботи позивача половину строку
навчання в Одеському національному
університеті ім. Мечнікова за період з
01 вересня 1990 року по 24 травня 1994 року.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи повинні діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і Законами
України.

Тому, суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1
частково, визнавши протиправним та
скасувавши рішення № 37 від 11 квітня 2014
року Управління Пенсійного фонду
України у Приморському районі м. Одеси
про відмову у призначенні пенсії, а
також зобов'язавши відповідача
зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років: час
роботи на прокурорсько-слідчих посадах
в органах прокуратури Одеської області
з 25 травня 1994 року по 31 березня 2014 року,
половину строку навчання в Одеському
національному університеті ім.
Мечнікова з 01 вересня 1990 року по 24
травня 1994 року включно та призначити
позивачу пенсію за вислугою років,
починаючи з дня звернення, тобто з 08
квітня 2014 року.

Таким чином, керуючись ст. 19, 55
Конституції України, ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», ст. ст. 1, 7, 9,
25, 30 Закону України «Про вищу освіту»,
ст. 43 Закону України «Про освіту», ст. 2
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст.ст. 2, 8, 9, 10, 11, 17, 18, 49, 51,
70, 71, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси про
визнання протиправними та скасування
рішення №37 від 11 квітня 2014 року, та
зобов'язання вчинити певні дії, -
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення № 37 від 11 квітня 2014 року
Управління Пенсійного фонду України у
Приморському районі м. Одеси про
відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Приморському районі м.
Одеси зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до вислуги років: час роботи на
прокурорсько-слідчих посадах в органах
прокуратури Одеської області з 25
травня 1994 року по 31 березня 2014 року (19
років 10 місяців 4 дні), половину строку
навчання в Одеському національному
університеті ім. Мечнікова з 01 вересня
1990 року по 24 травня 1994 року включно (1
рік 10 місяців 12 днів) та призначити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за вислугою
років, починаючи з дня звернення, тобто
з 08 квітня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Приморський районний суд м. Одеси
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання її копії.

Суддя
Ю.Б.Свячена