Справа № 2-а-2346/11/2070
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року
м. Київ К/9991/96540/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27 липня
2011 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року

у справі № 2-а-2346/11/2070

за позовом Приватного підприємства
«Укрспецтехнік»

до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського
окружного адміністративного суду від 27
липня 2011 року, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2011 року,
адміністративний позов Приватного
підприємства «Укрспецтехнік» (далі - ПП
«Укрспецтехнік»; позивач) до Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова (далі - ДПІ у
Московському районі м. Харкова;
відповідач) задоволено в повному
обсязі. Скасовано податкове
повідомлення-рішення № /1 від 28
грудня 2010 року. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ПП «Укрспецтехнік» судові витрати в
розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями у справі,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, з підстав
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм процесуального та
матеріального права, просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27 липня 2011
року, ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено планову виїзну перевірку ПП
«Укрспецтехнік» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01 липня 2007 року по 30 червня 2010
року, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2007
року по 30 червня 2010 року, за
результатами якої складено акт №
9114/234/33292584 від 08 жовтня 2010 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки та за результатами
адміністративного оскарження,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення
№ /1 від 28 грудня 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 23 333,80 грн. (16 667,00 грн.
- основний платіж, 6 666,80 грн. - штрафні
(фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
ПП «Укрспецтехнік» підпункту 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03
квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин;
далі - Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з
неправомірним віднесенням до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість на підставі податкової
накладної, виписаної на його адресу
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Електроспецтех», з
підстав нікчемності договору № 13/0010
від 13 травня 2010 року на виконання
монтажних робіт, укладеного між
позивачем та вказаним постачальником.

Обґрунтовуючи свою правову
позицію, контролюючий орган посилався
на висновки, викладені в акті №
2123/18-011/34689962 від 25 серпня 2010 року,
складеному Державною податковою
інспекцією у Жовтневому районі м.
Харкова за результатами проведення
перевірки ТОВ «Електроспецтех». В
указаному акті перевірки податковим
органом викладено думку про
нікчемність всіх правочинів, вчинених
між ТОВ «Електроспецтех» та його
основним постачальником - Приватним
підприємством «Елітпромстандарт», що,
на переконання відповідача,
обумовлює і нікчемність договору,
укладеного між ТОВ «Електроспецтех» та
ПП «Укрспецтехнік».

Задовольняючи адміністративний
позов в повному обсязі, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
№ 168/97-ВР податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 996-XIV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Таким чином, підставою для
виникнення у платника права на
податковий кредит з податку на додану
вартість є факт реального здійснення
операції з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення відповідної операції
первинними документами, які містять
достовірні відомості про обсяг та
зміст господарської операції.

Як з'ясовано судами та не
заперечується відповідачем, фактичне
виконання господарської операції з
придбання позивачем монтажних робіт у
ТОВ
«Електроспецтех» засвідчується
належним чином складеними довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
типової форми № КБ-3, актом приймання
виконаних будівельних робіт типової
форми № КБ-2в, податковою накладною,
розрахунком вартості
будівельно-монтажних робіт та
платіжними дорученнями.

Отримані від контрагента роботи
ПП «Укрспецтехнік» використано при
виконанні договору підряду № 78/08-01 від
30 липня 2010 року, укладеного з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «VLADI», що
підтверджується долученими платником
податку до матеріалів справи
відповідними первинними та платіжними
документами.

Отже, враховуючи встановлений
судовими інстанціями факт реального
здійснення спірної господарської
операції, що, зокрема, податковим
органом не спростовано, а також з
огляду на те, що податкове
законодавство не ставить в залежність
право платника податку-покупця на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість від іншої
особи, в тому числі від тієї, яка не була
безпосереднім постачальником товарів
(робіт, послуг), висновок судів
попередніх інстанцій про відсутність у
контролюючого органу в розглядуваній
ситуації правових підстав для
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення слід визнати
правильним.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 27
липня 2011 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від
24 листопада 2011 року такими, що
прийняті з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а тому суд касаційної інстанції
не знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова відхилити, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 27 липня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.