Справа № 814/1028/14
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2014 року
Справа № 814/1028/14

м. Миколаїв

11:10

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Птичкіної В.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу

за позовом:Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва, вул. Г.Петрової, 2-А, м.
Миколаїв, 54029 до відповідача:Товариства
з обмеженою відповідальністю
«АСК-Торг», вул. Крилова, 38,корп.1, кв.
30,Миколаїв,54040 третя особа:Реєстраційна
палата виконавчого комітету
Миколаїської міської ради, вул.
Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54027
про:припинення юридичної особи;
визнання недійсним запису про
проведення державної реєстрації,В С Т А
Н О В И В:

У червні 2007 року ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва звернулася до
господарського суду Миколаївської
області з адміністративним позовом, в
якому просила визнати недійсними з
дати реєстрації установчі документи
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АСК-Торг» (надалі -
Товариство) і визнати недійсним з дати
видачі свідоцтво про реєстрацію
Товариства платником податку на додану
вартість.

Як вказано у позовній заяві, «…
установчі документи ТОВ «АСК-Торг» в
порушення чинного законодавства
складені та зареєстровані на підставну
особу … ТОВ «АСК-Торг» за юридичною
адресою … не знаходиться …ТОВ
«АСК-Торг» було зареєстровано на
підставну особу в супереч інтересам
держави та з порушенням норм чинного
законодавства, з метою ухилення від
сплати податків, оскільки особи, які
здійснювали господарську діяльність
від імені ТОВ «АСК-Торг» усвідомлювали
протиправність своїх дій, свідомо
приховували своє місцезнаходження та
не сплачували податки … власник та
керівник підприємства не здійснював
безпосередньої самостійної діяльності
направленої на отримання прибутку …
дану діяльність не можливо вважати
підприємницькою … дії відповідача
порушують норми чинного законодавства
України і надають можливість іншим
незареєстрованим особам займатися
фіктивним підприємництвом та
одержувати не контрольовані доходи».

Ухвалою від 25.06.2007 (ар. с. 44)
господарський суд Миколаївської
області, з посиланням на пункт 1 частини
1 статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України, відмовив у
відкритті провадження в
адміністративній справі.

03.11.2008 Одеський апеляційний
адміністративний суд ухвалу
господарського суду Миколаївської
області від 25.06.2007 скасував і направив
справу до цього ж суду для продовження
розгляду (ар. с. 29).

Ухвалою від 28.04.2009 (ар. с. 33)
господарський суд Миколаївської
області передав адміністративний
позов ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва за підсудністю до
Миколаївського окружного
адміністративного суду.

Ухвалою від 06.05.2009 Миколаївський
окружний адміністративний суд відкрив
провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 24.06.2009 (ар. с. 52-53)
Миколаївський окружний
адміністративний суд замінив
первинного позивача у справі належним
позивачем Державною податковою
інспекцією у Заводському районі м.
Миколаєва, правонаступником якої є ДПІ
у Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (надалі - ДПІ або
позивач).

У заяві від 02.10.2009 (ар. с. 68) ДПІ уточнила
позовні вимоги і просила суд припинити
юридичну особу та визнати недійсним
запис про проведення державної
реєстрації з моменту реєстрації
Товариства «… через порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можливо усунути через
дефектність статутних (установчих
документів)».

Ухвалою від 13.10.2009 (ар. с. 73-74) суд залучив
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, Реєстраційну палату
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради.

Постановою від 11.12.2009 (ар. с. 95-98), що була
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 09.1.2010 (ар. с. 134-136), суд у задоволенні
позовних вимог ДПІ відмовив.

Ухвалою від 26.03.2013 (ар. с. 138-141) Вищий
адміністративний суд України:

- частково задовольнив касаційну
скаргу ДПІ;

- скасував постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 11.12.2009 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09.12.2010;

- закрив провадження у справі в
частині позовних вимог щодо визнання
недійсним запису про державну
реєстрацію Товариства;

- направив на новий розгляд до
суду першої інстанції справу в частині
припинення юридичної особи.

Всі документи, що направлялись
відповідачу за адресою, що вказана в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців в
якості місцезнаходження Товариства,
повернулись до суду без вручення
адресату з відміткою «За истечением
срока хранения».

Відповідно до частин четвертої та
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд розглянув справу у
письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов
висновку про те, що позов задоволенню
не підлягає.

Правовою підставою позовних вимог ДПІ
у заяві від 02.10.2009 вказала частину другу
статті 38 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
(надалі - Закон № 755).

Згідно з цією нормою (у редакції, що
була чинною у 2009 році), підставою для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, зокрема є визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації через порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути.

Як зазначено вище, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
26.03.2013 провадження у цій справі в
частині визнання недійсним запису про
проведення державної реєстрації
Товариства було закрито.

Доказів того, що запис про проведення
державної реєстрації Товариства був
визнаний недійсним, позивач не надав.

Враховуючи те, що умовою постановлення
судового рішення щодо припинення
юридичної особи є факт визнання
недійсним запису про проведення
державної реєстрації такої особи, а цей
факт ДПІ не довела, підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Крім того, суд зазначає таке.

Вимоги про припинення юридичної особи,
що були заявлені на підставі частини
другій статті 38 Закону № 755, за своє
суттю відповідали вимогам про
скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності,
які податковий орган мав право
заявляти відповідно до пункту 17
частини першої статті 11 Закону України
від 04.12.1990 № 509-ХІІ «Про державну
податкову службу в Україні».

Першій з підстав, вказаних у частині
другій статті 38 Закону № 755 (визнання
недійсним запису про проведення
державної реєстрації через порушення
закону, допущені при створенні
юридичної особи, які не можна усунути),
кореспондував пункт 2 частини першої
статті 110 Цивільного кодексу України (в
редакції, що була чинною у 2009 році),
згідно з яким юридична особа
ліквідується за рішенням суду про
визнання судом недійсною державної
реєстрації юридичної особи через
допущені при її створенні порушення,
які не можна усунути, а також в інших
випадках, встановлених законом.

При цьому частиною другою статті 110
Цивільного кодексу України
передбачалось, що вимога про
ліквідацію юридичної особи на
підставах, зазначених у пункті 2
частини першої цієї статті, може бути
пред'явлена до суду органом, що
здійснює державну реєстрацію, а також
учасником юридичної особи.

Таким чином, вимога позивача, що
заявлена на підставі пункту 2 частини
першої статті 110 Цивільного кодексу
України (ліквідація як вид припинення
юридичної особи), задоволенню не
підлягає, оскільки позивач не є ані
органом, що здійснював державну
реєстрацію, ані учасником Товариства.

Керуючись статтями 11, 71, 128, 158 - 163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Птичкіна