Справа № 2-а-6145/11/2218
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-6145/11/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей В.Л.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Біла Л.М.

судді: Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницький на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 28 квітня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницький про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про перерахунок пенсії.

Постановою суду першої інстанції позов
задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглядає справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
встановлено судом першої інстанції та
знайшло своє підтвердження при
апеляційному розгляді справи, позивач
має статус дитини війни та відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" має право на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Ст. 7 вказаного Закону передбачено, що
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій, передбачених цим
Законом, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів не
приймає до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абз. 1 ч. 1 цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій
призначених згідно з цим законом,
оскільки наявність такої норми за
відсутності іншого мінімального
розміру пенсій за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання щомісячної державної
соціальної 30 % доплати до пенсії, як
дитині війни.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється,
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Право позивача на отримання підвищення
до пенсії відповідно до вимог ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" не залежить від наявності
чи відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане державою і закріплено Законом
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" відповідачем не здійснено.
Всупереч положенням вищенаведеної
норми права позивачу щомісячне
підвищення до пенсії виплачувалось
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від 28
травня 2008 року №530. Отже, відповідач не
правомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено ст. 6 зазначеного
Закону.

Також безпідставним є посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування встановленого дітям
війни підвищення пенсії, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів , яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань .

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується з рішенням суду першої
інстанції щодо відмови в частині
позовних вимог позивачу, а саме, щодо
проведення перерахунку та виплати
підвищення до пенсії в подальшому та в
свою чергу, зазначає, що заявлений
позов в цій частині задоволенню не
підлягає, такі позовні вимоги
суперечать змісту законодавства,
оскільки судове рішення повинно бути
наслідком чинного правового
регулювання, а не обмежувати волю
законодавчого органу в майбутньому
змінювати правове регулювання
суспільних відносин.

При цьому суд апеляційної інстанції не
заперечує права Позивача на одержання
пенсії в подальшому в розмірі,
визначеному законами України, разом з
тим реалізація такого права повинна
відбуватися в межах правових норм
чинного законодавства України.

А тому на думку колегії суддів, вірним
способом захисту порушеного права
позивача, зобов'язавши відповідача
здійснювати виплату позивачам
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком по день
припинення у них такого права.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне вказати на те, що судом
першої інстанції не враховано
пропущений позивачем строк звернення
до адміністративного суду, не надано
оцінку поважності причин його пропуску
та помилково зобов'язано відповідача
здійснити нарахування та виплату
позивачу невиплаченого підвищення до
пенсії відповідно до статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" в розмірі, що обчислюється з
урахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність за періоди з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008
року.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про пропущення своїх прав,
свобод чи інтересів.

В силу приписів ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

При цьому, питання про поновлення чи
відмову в поновленні процесуального
строку вирішується в порядку,
передбаченому ст. 102 КАС України.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мала відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, отже наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

Таким чином, враховуючи вищезазначене
та положення ч. 2 ст. 99 КАС України, право
позивача на отримання щомісячного
підвищення до пенсії у розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"підлягає
захисту з 22.09.2010 року.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницький задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 28 квітня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницький про перерахунок пенсії,
- скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницький
нарахувати та виплатити їй щомісячне
підвищення до пенсії у розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"за
період з 09 липня 2007 року по 21 вересня 2010
року - залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницький щодо не нарахування та
невиплати ОСОБА_2 підвищення до пенсії
в розмірі, передбаченому ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" протиправною.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницький
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
підвищення до пенсії у розмірі,
передбаченому ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", тобто 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
визначеної відповідно до ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з 22 вересня 2010 року по 22
березня 2011 року включно, з урахуванням
виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Біла Л.М.

Судді
Гонтарук В. М.

Матохнюк Д.Б.