Справа № 872/4280/13
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2013-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2013 р. справа № 2а-0870/5671/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів: Мельника
В.В. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Шелепової Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1 (
договір від 28.02.2013)

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2012 року по адміністративній
справі № 2а-0870/5671/11 за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Регіонального управління департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України у Запорізькій
області про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій,

встановив:

У липні 2011 року ФОП ОСОБА_2 ( далі -
Позивач) звернулась з позовом до
Регіонального управління департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України у Запорізькій
області (далі - Відповідач), у якому, з
урахуванням уточнених вимог, просила
суд скасувати рішення Відповідача №
080869 від 21.06.2011 року про застосування
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 6800 грн. ( а.с.37-39, 141).

Постановою Запорізького
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2012 року у задоволенні позовних
вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
щодо скасування рішення Регіонального
управління департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової адміністрації
України № 080869 від 21.06.2011 року про
застосування фінансових санкцій у
вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. -
відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
факт продажу тютюнових виробів
неповнолітній особі було підтверджено
матеріалами справи, поясненнями
покупця, продавця, фіскальним чеком, а
тому Відповідачем правомірно було
винесено рішення про накладення
фінансових санкцій у відповідності до
ст. 15-3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва та обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів». ( а.с.150-152)

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 подала на
нього апеляційну скаргу, в якій просила
скасувати постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2012 року та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційною скарги вказувала на те, що
пояснення продавця ОСОБА_3, які
містяться в матеріалах справи, не
відповідають дійсності, адже вони були
написані під психологічним тиском, про
що в подальшому вона неодноразово
зазначала у своїх поясненнях.
Відповідно до вимог чинного
законодавства продавець не
зобов'язаний витребувати у покупця
документи, які засвідчують його вік.
ОСОБА_3 вважала, що покупцеві було 20
років, тому продала йому пачку цигарок.
У магазині на видному місці висить
об'ява, що цигарки можливо продавати
лише з 18-ти років. Більш того, залучений
органами міліції для проведення рейду
ОСОБА_4 є учнем школи-інтернату,
клінічний діагноз якого - розумова
відсталість, що само по собі ставить
під сумнів його пояснення. В той же час
його зріст 181 см, вага 69 кг, добре
розвинений, що і дало підстави продавцю
вважати, що даній особі більше 18 років. (
а.с.156-157)

Відповідач заперечував проти
задоволення апеляційної скарги.
Зазначав, що відповідно до позиції
Верховного суду України відсутність у
продавця сумніву щодо віку покупця та
продаж у зв'язку з цим забороненого
товару неповнолітній особі не може
бути підставою для звільнення суб'єкта
господарювання від відповідальності.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник Позивача -
ОСОБА_1 вимоги апеляційної підтримала
та просила її задовольнити з підстав у
ній зазначених. Просила врахувати
конкретні обставини справи з огляду на
несумлінність дій працівників міліції,
які протиправно залучають до участі у
рейдах осіб з спеціалізованої
школи-інтернату. Більш того, залучена
ними особа ( ОСОБА_4) знаходиться на
обстеженні психіатричній лікарні з
приводу суіцидальних тенденцій.

Заслухавши представника
Позивача, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що відповідно до
протоколу про адміністративне
правопорушення № 033804 від 26.05.2011 року
було встановлено, що в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_2», АДРЕСА_1, що належить ФОП
ОСОБА_2 26 травня 2011 року близько 17
години 30 хвилин продавцем ОСОБА_3 було
реалізовано тютюнові вироби, а саме -
пачку цигарок «Честерфілд»
неповнолітній особі ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18)

Згідно з постановою начальника
Вільнянського РВ № 033804 від 26.05.2011 року
за справою про адміністративне
правопорушення зібраний матеріал
направлено до адмінкомісії ( а.с.19)

Постановою Вільнянського
районного суду Запорізької області від
28.02.2012 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 про визнання протоколу
про адміністративне правопорушення №
033804 від 26.05.2011 року та постанови
начальника Вільнянського РВ №
033804 від 26.05.2011 року за справою про
адміністративне правопорушення, якою
зібраний матеріал направлено до
адмінкомісії - відмовлено ( а.с.122)

Відповідно до довідки директора
школи-інтернату, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
( учасник рейду - покупець пачки
цигарок) має зріст 181 см, вагу - 69 кг,
діагноз клінічний - розумова
відсталість легкого ступеню, вторинна
кардіопатія. На даний час знаходиться
на обстеженні у третьому відділенні
обласної психіатричної лікарні з
приводу суіцидальних тенденцій,
бродяжності у особи з легкою розумовою
відсталістю ( а.с.131)

Рішенням № 080869 від 21 червня 2011
року до ФОП ОСОБА_2 було застосовано
фінансові санкції у вигляді штрафу в
розмірі 6800 грн. (а.с.9)

Скасування вказаного рішення про
застосування фінансових санкцій і було
предметом судового розгляду.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суду першої інстанції
виходив з того, що факт продажу
тютюнових виробів неповнолітній особі
було підтверджено матеріалами справи,
поясненнями покупця, продавця,
фіскальним чеком, а тому Відповідачем
правомірно було винесено рішення про
накладення фінансових санкцій у
відповідності до ст. 15-3 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
та обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

Колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він прийнятий без врахування
наступних обставин справи.

Відповідно до ст.. 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
разі порушення вимог ст..15-з цього
Закону у розмірі 6800 грн.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.3, 4 ст. 15-3
Закону України «Про державне
регулювання виробництва та обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» забороняється
продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років.

Продавець пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин
столових або тютюнових виробів
зобов'язаний отримати у покупця,
який купує пиво (крім
безалкогольного), алкогольні напої,
слабоалкогольні напої, вина столові
або тютюнові вироби, паспорт або
інші документи, які підтверджують вік
такого покупця, якщо у продавця виникли
сумніви щодо досягнення покупцем
18-річного віку.

Із матеріалів справи слідує, що
підставою для винесення Відповідачем
Рішення № 080869 від 21 червня 2011 року, яким
до ФОП ОСОБА_2 було застосовано
фінансові санкції у вигляді штрафу в
розмірі 6800 грн., слугували лише
матеріали перевірки ВКМСЛ
Вільнянського РВ ГУ МВС України у
Запорізькій області від 26.05.2011 року (
а.с.9)

При цьому на підтвердження
скоєння правопорушення за основу взято
пояснення продавця ОСОБА_3, яка
перебуває у трудових відносинах з ФОП
ОСОБА_2, та неповнолітнього ОСОБА_4, що
містяться у адміністративному
матеріалі на а.с. 20 та 21 відповідно.

В той же час, при відібранні
пояснень у ОСОБА_3, їй не роз'яснювались
положення статей 10, 63 Конституції
України, вона не попереджалась про
відповідальність за завідомо
неправдиві покази.(а.с.20).

У подальшому ОСОБА_3, оспорюючи до
суду протокол про адміністративне
правопорушення та постанову
начальника Вільнянського РВ, якою вона
фактично не притягалась до
адміністративної відповідальності, а
якою зібраний матеріал лише
передавався до адмінкомісії,
спростувала свої пояснення та
зазначала, що змушена була написати їх
під тиском, в той час, як у неї не
виникало сумніву щодо повноліття
ОСОБА_4, оскільки він виглядає старше
свого віку. ( а.с.122)

Зазначене об'єктивно
підтверджується і довідкою директора
школи-інтерната, відповідно до якої
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має зріст 181 см,
вагу - 69 кг, що давало підстави продавцю
вважати, що зазначена особа досягла
18-річного віку та не вимагати паспорта
для підтвердження віку, як це і
передбачено п.2 ч.1, ч.3, 4 ст. 15-3 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

Більш того, як зазначає Позивач, а
її пояснення ніким не спростовано, у
магазині на видному місці висить
об'ява, що цигарки можливо продавати
лише з 18-ти років.

Щодо пояснень у неповнолітнього
ОСОБА_4, колегія суддів зазначає, що
вони були отримані оперуповноваженим
міліції без участі психолога, або, хоча
би, представника спеціальної школи -
інтернату, де останній перебував з
клінічним діагнозом - розумова
відсталість легкого ступеню, вторинна
кардіопатія. (а.с.21) Більш того, згідно з
довідкою навчального закладу, на даний
час ОСОБА_4 знаходиться на обстеженні у
третьому відділенні обласної
психіатричної лікарні з приводу
суіцидальних тенденцій, бродяжності у
особи з легкою розумовою відсталістю.
( а.с.131)

Зазначене свідчить про те, що
указані пояснення отримані з
порушенням процесуальних норм.

Відповідно до приписів статті 70
КАС України, докази у справі мають бути
належними та допустимими. Докази,
одержані з порушенням закону, судом при
вирішенні справи до уваги не беруться.

В той же час, обов'язок
доказування у справах про оскарження
рішень суб'єктів владних повноважень,
покладається саме на останніх ( частина
2 статті 71 КАС України).

Крім того, колегія суддів
зазначає, що на час винесення
оскаржуваної постанови Відповідача - а
саме на 21 червня 2011 року, взагалі не
існувало будь-якого іншого рішення, яке
б підтверджувало факт скоєння
продавцем ОСОБА_3 правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП України та
притягнення її до адміністративної
відповідальності, адже постановою
начальника Вільнянського РВ, ОСОБА_3 не
притягалась до адміністративної
відповідальності, а зібраний матеріал
лише передавався до адмінкомісії, яка і
мала б установити наявність чи
відсутність правопорушення. Станом на
21 червня 2011 року рішення адмінкомісією
не приймалось, про що навіть сам
Відповідач не зазначає в оскаржуваній
постанові.

Щодо посилання суду першої
інстанції на постанову Вільнянського
районного суду Запорізької області від
28 лютого 2012 року, як на доказ скоєння
Позивачем порушення та правомірність
прийнятого Відповідачем рішення про
застосування фінансових санкцій, то
колегія суддів вважає їх помилковими з
огляду на наступне.

По - перше, суд зобов'язаний
перевіряти відповідність прийнятого
рішення суб'єкта владних повноважень
приписам частини 3 статті 2 КАС України
саме на час його прийняття.

По - друге, частиною 4 цієї статті
72 КАС України у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
визначено, що постанова суду у справі
про адміністративний проступок, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
винесена постанова, лише у питаннях, чи
мало місце діяння та чи вчинене воно
цією особою.

Вищевказана постанова не містить
доказів, що діяння мало місце та
вчинене саме Позивачем, оскільки зміст
постанови зводиться лише до описання
позовних вимог ОСОБА_3 та констатації
невизнання позову Вільнянським РВ, а
мотивувальна частина не містить ніяких
посилань на докази та їх аналіз. (а.с.122)

Сама по собі наявність
резолютивної частини про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про
визнання недійсними протоколу № 033804
від 26.05.2011 року і постанови № ЗП 033804
від 26.05.2011 року, відповідно до якої
ОСОБА_3 не притягалась до
адміністративної відповідальності, а
якою лише зібраний матеріал
передавався до адмінкомісії, не є
належним доказом встановлення факту
скоєння Позивачем інкримінує мого
порушення, оскільки предметом
судового спору фактично, по якому
приймалось рішення, було оскарження
процесуальних документів
співробітників міліції ( протоколу та
постанови про передачу матеріалів на
адмінкомісію), які по своїй суті не є
рішенням суб'єкта владних повноважень,
не порушують права особи, а
відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством,
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову у позові.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення від
21.06.2011 року про накладення на Позивача
фінансових санкцій у вигляді штрафу у
розмірі 6800 грн., прийняте Відповідачем
лише на підставі матеріалів перевірки
ВКМСЛ Вільнянського РВ ГУ МВС України у
Запорізькій області від 26.05.2011 року, які
зібрані з порушенням процесуального
закону, про що зазначалось вище, не
відповідає приписам частини 3 статті 2
КАС України, оскільки ґрунтується на
неналежних та недопустимих доказах,
прийняте упереджено, без урахування
усіх обставин, що мають значення для
його прийняття, без дотримання
принципу рівності перед законом, а тому
воно підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на зазначене, та приписи
частини 1 статті 2 КАС України (
завданням адміністративного
судочинства є захист прав та інтересів
фізичної особи від порушень з боку
суб'єктів владних повноважень при
здійсненні ними владних управлінських
функцій), колегія суддів приходить до
висновку, що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
задоволення позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202,
ст. 205, 207 КАС України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2012
року по адміністративній справі №
2а-0870/5671/11 - скасувати та прийняти нову
постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення № 080869 від 21.06.2011 року про
застосування фінансових санкцій у
вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. -
скасувати.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення у повному обсязі.

Повний текст постанови складено
11 листопада 2013 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко