Справа № 820/10241/14
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі
головуючого судді Лук'яненко М.О.,
за участю секретаря судового засідання
Гайворонського В.С.,
представників сторін:
позивача - Басарт Л.А.,
відповідача - Ковальчука Т.О., Тертічної
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" до
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговуванням великих
платників у місті Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкового
повідомлення-рішення, -
Позивач, товариство з обмеженою
відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, у
якому просить суд: скасувати податкове
06.02.2014 року про збільшення товариству з
обмеженою відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" суми грошового
зобов'язання за платежем 14010100 податок
на додану вартість у сумі 206152,74 грн., у
тому числі 137435,16 грн. за основним
(фінансовими) санкціями.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте
контролюючим органом без дотримання
податкового законодавства України, а
зафіксовані в акті перевірки висновки
не відповідають дійсним обставинам
справи.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
Представники відповідача проти позову
заперечували, надали суду письмові
заперечення, позиція яких повністю
збігається з викладеною у судовому
засіданні, де зазначили, що встановлені
при перевірці позивача порушення
належним чином зафіксовані в акті
перевірки, а оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте на
цілком законних підставах та
відповідають чинному законодавству, у
зв'язку з чим просив у задоволенні
Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного
Позивач як юридична особа
зареєстрований виконавчим комітетом
Харківської міської ради 02.08.2001 року,
згідно свідоцтва про державну
реєстрацію юридичних осіб серії А00
№173247 (т. 1 а.с. 187).
Відповідно до довідки з головного
управління статистики у Харківській
області №591541, товариство за КВЕД-2010
займалось такими видами діяльності: 35.30
Постачання пари, гарячої води та
кондиційного повітря, монтаж
водопровідних мереж, систем опалення
та кондиціонування, 68.20 надання в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна, 71.12
Діяльність у сфері інжинірингу,
геології та геодезії, надання послуг
технічного консультування в цих
сферах, 41.20 Будівництво житлових і
нежитлових будівель, 42.21 Будівництво
трубопроводів (т. 1 а.с. 191-192).
Фахівцями спеціалізованої державної
податкової інспекції з
обслуговуванням великих платників у
місті Харкові Міжрегіонального
головного управління Міндоходів була
проведена виїзна позапланова
перевірка товариства з обмеженою
відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" () з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства по взаємовідносинам з
за період 2011-2013 рр., за результатами
якої складено акт від 22.01.2014 року
№15/43-00-14/31555944, яким зафіксовано
наступні порушення: п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року № 2755-VІ (із змінами та
доповненнями), що призвело до завищення
податкового кредиту на суму 137435,16 грн.,
в т.ч. по періодах: березень 2013 року -
На підставі зазначеного акту перевірки
спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговуванням великих
платників у місті Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів було прийнято податкове
Позивач не погодившись з винесеним
податковим повідомленням-рішенням
оскаржив його до Міністерства доходів
Рішенням Міністерства доходів і зборів
України №8548 від 15.05.2014 року скарга
позивача була залишена без
задоволення, а податкове повідомлення-
рішення без змін (т. 1 а.с.9 -12).

Дослідивши зібрані докази по справі
суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що між
ТОВ "Котельні лікарняного комплексу"
(покупець) та ТОВ "Бруно-Плюс"
(постачальник) було укладено договір
поставки №24-5-13 від 24.05.2013 року, за
умовами якого постачальник
зобов'язується поставити, а покупець
прийняти та оплатити металопластикові
вироби. Якість та комплектність
продукції зазначені в специфікаціях (т.
1 а.с. 60, 61 зі зворотного боку).

Крім того, між позивачем (замовник) та
ТОВ "Бруно-Плюс" (підрядник) було
укладено два договору підряду №28-4-13
від 28.04.2013 року, №14-5-13 від 14.05.2013 року (т. 1
а.с. 62-63), за умовами яких замовник
передає, а підрядник приймає на себе
виконання будівельно - монтажних робіт
по котельням та іншим об'єктам
підприємства, антикорозійних робіт на
об'єктах замовника.

Реальність виконання зазначених
договорів підтверджується залученими
до матеріалів справи документами
первинного та бухгалтерського обліку:
видатковою накладною (т. 1 а.с. 61), актами
прийому виконаних будівельних робіт (т.
1 а.с. 68-71, 82-84, 94-96, 109-113, 127-131, 146-148),
відомістю ресурсів (т. 1 а.с. 72-74, 85-86, 97-99,
114-117, 132-136, 149-150), розрахунком (т. 1 а.с. 75-76,
87-88, 100-101, 118-119, 137-138, 151-152), довідкою про
вартість виконаних робіт (т. 1 а.с. 77, 89,
102, 120, 139, 153), договірною ціною (т. 1 а.с. 78,
90, 103, 121, 140, 154), актом прийому - передачі
матеріалу (т. 1 а.с. 80, 92, 105-106, 123-124, 144-145,
157), актом цільового використання
матеріалів (т. 1 а.с. 81, 93, 107-108, 125-126, 142-143,
156), податковою накладною (т. 1 а.с .169-180).

Оплата по вищевказаним договорам
здійснювалась в повному обсязі шляхом
списання коштів з рахунків позивача, що
підтверджується виписками з банку (т. 1
а.с .64-66).

Поряд із тим, контролюючий орган при
перевірці взаємовідносин позивача з
його контрагентом ТОВ "Бруно-Плюс" () посилався лише на акт ДПІ у
Печерському районі м. Києва від 13.12.2013
року про неможливість проведення
зустрічної звірки по взаємовідносинам
ТОВ "Бруно-Плюс" із контрагентами за
січень - жовтень 2013 року, як на підставу
нереальності господарських
взаємовідносин позивача з його
контрагентом ТОВ "Бруно-Плюс".

Пунктом 1 порядку №1232 від 27.12.2010 року
про проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок
передбачено, що зустрічна звірка
полягає у зіставленні даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби, з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Тому, у податкового органу не було
законних підстав робити висновок про
нереальність здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом лише на підставі акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки, оскільки контрагент позивача
фактично не перевірявся, документи
первинного та бухгалтерського обліку
ТОВ "Бруно-Плюс" досліджені не були.

Крім того, 04 березня 2013 року між ТОВ
"Котельні лікарняного комплексу"
(покупець) та ТОВ "Новобуд-Світ"
(постачальник) було укладено договір
№4-3-13, за мовами якого постачальник
зобов'язується поставити, а покупець
прийняти і сплатити за обладнання і
матеріали, відповідно до специфікації,
яка є невід'ємною частиною договору (т. 1
а.с. 158, 160, 161-162 зі зворотного боку).

Реальність виконання умов укладеного
правочину підтверджується наданими до
суду позивачем документами
бухгалтерського обліку: видатковою
накладною (т. 1 а.с. 159,161-162), податковою
накладною (т. 1 а.с. 166-168)

Оплата по вищевказаному договору
здійснювалась в повному обсязі шляхом
списання коштів з рахунків позивача, що
підтверджується виписками з банку (т. 1
а.с .163-165).

Суд, зазначає, що в своєму акті
перевірки податковий орган, як на
підставу нереальності господарських
взаємовідносин позивача з його
контрагентом ТОВ "Новобуд-Світ",
посилається на не правильність
заповнення граф 15-16 в подорожніх
листах, а саме: відсутні записи часу
прибуття та вибуття.

Проте, суд з даними твердженням не
погоджується, оскільки подорожні листи
є внутрішніми допоміжними документами
при контролі витрат пального, а не
первинною бухгалтерською
документацією, та в жодному разі
недоліки в подорожніх листах не можуть
свідчити про реальність або
нереальність вчинених правочинів.

Проаналізувавши вищенаведені
обставини, суд приходить до висновку,
що позивачем доведено придбання послуг
у своїх контрагентів, оскільки ними
виконані умови укладених договорів, що
підтверджується первинними
бухгалтерськими та податковими
документами, які виписані з
додержанням вимог п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VІ (із змінами та
доповненнями), п. 9.2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" та п. 2.4 "Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку"
(затверджене наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 року № 88;
зареєстровано у Міністерстві юстиції
України 05.06.1995 року за № 168/704). Факти, які
б позбавляли правового значення
конкретні видані за здійсненими
господарськими операціями документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку, відповідачем не
надані.

Дослідивши приєднані до справи
документи, суд відзначає, що матеріали
справи не містять доказів наявності
між позивачем та його контрагентами
при укладанні і виконанні договорів
взаємоузгоджених зловмисних дій,
спрямованих на порушення існуючого в
державі суспільного ладу або моральних
засад. Відповідачем таких доказів суду
не надано, а судом при виконанні вимог
ст. 11 КАС України не виявлено.

При цьому, суд приймає до уваги, що
доказів, які б вказували на відсутність
реальності господарських операцій за
договорами позивача з його
контрагентами, за правилами ч. 2 ст. 71
КАС України, відповідач суду не надав.

Судом не встановлено невідповідності
податкових накладних фактичним
обставинам справи.

Крім того, суд зауважує, що податкові
накладні містять усі обов'язкові
реквізити, передбачені п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 187.10 ст. 187 Податкового
кодексу України у разі якщо платники
податку на додану вартість, які
постачають теплову енергію, газ
природний (крім скрапленого), надають
послуги з водопостачання,
водовідведення чи послуги, вартість
яких включаються до складу квартирної
плати чи плати за утримання житла,
фізичним особам, бюджетним установам,
не зареєстрованим як платники податку,
а також житлово-експлуатаційним
конторам, квартирно-експлуатаційним
частинам, об'єднанням співвласників
багатоквартирних будинків, іншим
подібним платникам податку, які
здійснюють збір коштів від зазначених
покупців з метою подальшого їх
перерахування продавцям таких товарів
(надавачам послуг) у рахунок
компенсації їх вартості, датою
виникнення податкових зобов'язань є
дата зарахування коштів на банківський
рахунок платника податку, а датою
виникнення права на податковий кредит
є дата списання коштів з банківського
рахунка в оплату придбаних
товарів/послуг.

Зазначеним пунктом визначено перелік
товарів/послуг та категорії
споживачів, при здійсненні операцій з
якими застосовується особливий
порядок податкового обліку (касовий
метод), а саме касовий метод
поширюється на операції з:

- продажу комунальних послуг
фізичним особам, бюджетним
установам, не зареєстрованим
платниками цього податку.

- придбання товарів, послуг, які
використовуються в цілях поставки
комунальних послуг фізичним особам,
бюджетним установам, не зареєстрованим
платниками цього податку.

Поставка зазначених у цьому пункті
товарів (послуг) іншим категоріям
споживачів чи поставка інших товарів
(послуг) категоріям споживачів,
визначеним у цьому пункті,
здійснюються у загальному порядку (за
правилом першої події), а саме касовий
метод не поширюється на операції з:

- продажу комунальних послуг суб'єктам
господарювання різних форм власності,
власникам та орендарям нежитлових
приміщень, що не є бюджетними
організаціями, та не належать до
категорії населення;

- придбання товарів, послуг, які
використовуються в цілях поставки
комунальних послуг суб'єктам
господарювання різних форм власності,
власникам та орендарям нежитлових
приміщень, що не є бюджетними
організаціями, та не належать до
категорії населення.

В силу положень підпункту 14.1.266 пункту
14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, згідно з яким касовий метод
для цілей оподаткування згідно з
розділом V ПКУ - це метод податкового
обліку, за яким дата виникнення
податкових зобов'язань визначається як
дата зарахування (отримання) коштів на
банківський рахунок (у касу) платника
податку або дата отримання інших видів
компенсацій вартості поставлених (або
тих, що підлягають поставці) ним
товарів (послуг), а дата виникнення
права на податковий кредит
визначається як дата списання коштів з
банківського рахунка (видачі з каси)
платника податку або дата надання
інших видів компенсацій вартості
поставлених (або тих, що підлягають
поставці) йому товарів (послуг).

Таким чином, якщо платник податку
здійснює операції, перелічені у пункті
187.10 статті 187 Кодексу, то за касовим
методом таким платником визначаються і
податкові зобов'язання, і податковий
кредит за операціями з придбання
товарів (послуг), перелічених у цьому
пункті, використаних у межах
здійснення таких операцій,
оподаткованих за касовим методом.

Тому, якщо платник податку придбаває
(виготовляє) товари (послуги) та основні
фонди, які призначаються для їх
використання в операціях, визначених у
пункті 187.10 статті 187 Кодексу, за якими
податкові зобов'язання визначаються за
касовим методом, то суми податку,
сплачені у зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), до податкового кредиту
включаються теж за касовим методом.

У разі коли товари/послуги виготовлені
та/або придбані, призначені для
часткового використання в операціях,
база оподаткування яких визначається
за касовим методом, а частково - за
методом першої з подій, розподіл
податкового кредиту здійснюється
пропорційно обсягу постачання у
звітному періоді товарів/послуг за
касовим методом до загального обсягу
постачання.

З урахуванням викладеного вище, суд
доходить до висновку, що контролюючий
орган при складанні акту перевірки та
прийнятті оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення не взяв до уваги,
той факт, що позивач є таким
підприємством, яке одночасно
застосовує два способу обліку
податкових зобов'язань.

Судовим розглядом встановлено, що по
котельні на вул. Балакірєва, 3 в м.
Харкові продаж комунальних послуг у
вигляді теплопостачання здійснюється
на 36% за травень 2013 року суб'єктам
господарювання різних форм власності,
власникам та орендарям нежитлових
приміщень, що не є бюджетними
організаціями, та не належать до
категорії населення, тому на 36% касовий
метод до використання податкових
накладних на протязі 60 днів не може
застосовуватись.

Коли не застосовується касовий метод,
то податкові накладні можуть
використовуватись на протязі 365
календарних днів.

Згідно пункту 6 статті 198 Податкового
кодексу України у разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Так, з довідки про податкові накладні,
отримані від ТОВ "Бруно-Плюс", до яких не
застосовується касовий метод
нарахування податкового кредиту
встановлено, що по податковій
накладній №85 було застосовано 100%
нарахування податкового кредиту по
першій події, по податковій накладній
№89 було застосовано 36% нарахування
податкового кредиту по першій події, по
податковій накладній №91 було
застосовано 36% нарахування податкового
кредиту по першій події, по податковій
накладній №95 було застосовано 100%
нарахування податкового кредиту по
першій події, по податковій накладній
№97 було застосовано 100% нарахування
податкового кредиту по першій події (т.
1 а.с. 216-217).

До податкових накладних, отриманих від
ТОВ "Новобуд-Світ", застосовується
касовий метод нарахування ПДВ
відповідно до п.187.10 ст. 187 Податкового
кодексу України.

Представниками відповідача в судовому
засіданні було зазначено, що по
договору поставки ТОВ "Котельні
лікарняного комплексу" з ТОВ
"Новобуд-Світ" від 04.03.2013 року №4-3-13
сплату за топливні брекети по
податковій накладній від 29.03.2013 року
№105 на загальну суму 74910,00 грн. в т.ч.
ПДВ-12485,00 грн. здійснено в квітні 2013
року.

Відповідно до наданої електронної
звітності "Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів" (додаток №5) ТОВ
"Котельні лікарняного комплексу"
операції з придбання з податком на
додану вартість, які надають право на
формування податкового кредиту,
включило до податкового кредиту у
березні 2013 року, що свідчить про
порушення позивачем терміну включення
сум податку до податкового кредиту.

Однак, суд з даним твердження не
погоджується через наступне.

Як встановлено з додатку №5 до
декларації з ПДВ за березень та квітень
2013 року та виписки з реєстрів отриманих
податкових накладних, позивачем
отримано ТМЦ по договору №4-3-13 від
04.03.2013 року у березні 2013 року на суму
331161,08 грн. у т.ч. ПДВ - 55193,51 грн.

Оплачено за отримані ТМЦ по договору
№4-3-13 від 04.03.2013 року у березні 2013 року
на суму 256251,08 грн. у т.ч. ПДВ - 42708,51 грн.
Включено до податкового кредиту у
березні 2013 року ПДВ - 22371,51 грн.

10.04.2013 року було змінено призначення
платежу по податковій накладній №105, та
оплачено за отримані ТМЦ по договору
№4-3-13 від 04.03.2013 року у квітні 2013 року -
74910,00 грн., у т.ч. ПДВ - 12485,00 грн.

Однак фактично сплата за ТМЦ по
договору з ТОВ "Новобуд-Світ" була
здійснена в березні 2013 року.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач не включав до податкового
кредиту неоплачені ТМЦ, відтак і не
порушував терміни включення до
податкового кредиту.

Судовим розглядом встановлено,
матеріалами справи підтверджено, що
приміщення по вул. Плеханівська,117 в м.
Харків не задіяно у теплопостачанні як
продажу комунальних послуг, а
призначено для передачі в оренду і до
нього не застосовується касовий метод,
а в податковому обліку діє загальний
порядок за правилом першої події, тому
по здійсненню робіт на цьому об'єкті
СДПІ не мала права збільшувати
податкові зобов'язання з ПДВ із-за
пропущення 60 днів по використанню
податкових накладних, посилаючись на
застосування касового методу.

Виконання робіт по вищевказаному
об'єкту зафіксовано в актах по №97 від
31.05.2013 року та №99 від 31.05.2013 року (т. 1). Ці
приміщення є власністю ТОВ "КЛК" та
здаються в оренду, що підтверджується
договорами оренди (т. 2 а.с. 1-18), та
витягом про право власності (т. 2 а.с. 102),
дефективними актами (т. 2 а.с. 55-57).

Окрім того, приміщення котельні по вул.
Балакірєва, 3 орендується в управлінні
комунального майна та приватизації
Харківської міської ради по договору
оренди ЦМК № 1194 від 25.09.2003 року (т. 2 а.с.
109-113).

Від цієї котельні ТОВ "КЛК" постачає
теплову енергію бюджетним
організаціям та госпрозрахунковим
підприємствам, що впливає на
пропорційне застосування касового
методу.

Необхідність проведення
антикорозійних робіт встановлена
наказом по ТОВ "КЛК" № 08/13 від 21.03.2013 року
про підготовку до опалювального
періоду 2013 року-2014 року.

Порядок формування податкового
кредиту передбачений положеннями
статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно до пункту 198.1 статті 198
вищевказаного кодексу право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

За правилами пункту 198.3 статті 198
вищевказаного кодексу податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку (п.198.6 ст. 198
ПКУ).

Таким чином, надаючи оцінку всім
наявним в матеріалах справи договорам,
податковим накладним, актам
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
розрахунковим документам, якими
позивач доводе перед судом реальність
здійснення господарської операції,
суд, досліджуючи їх, встановлює
наявність обставин реальності
здійснення господарських операцій
платника податку, на підставі яких
таким платником були сформовані дані
податкового обліку, а також
правомірність пропорційного
застосування позивачем касового
методу.

Вищевказана позиція суду також
узгоджується із податковим
роз'ясненням Міністерства доходів і
зборів України наданим на лист
позивача №66 від 27.01.2014 року (т. 1 а.с. 234), в
якому контролюючий орган зазначив, що
при одночасному застосування
платником ПДВ двох способів обліку
податкових зобов'язань, а саме за
касовим методом та за подією, що
сталася раніше, а придбані та /або
виготовлені ним товари /послуги
призначені для часткового
використання в операціях, за якими дата
виникнення податкових зобов'язань
визначається частково за касовим
методом, а частково - за методом події,
що сталася раніше, то право на
податковий кредит відповідно
виникатиме пропорційно такому
призначенню та використанню таких
товарів / послуг (т. 1 а.с. 235-236).

За правилами частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд
знаходить позов таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до вимог статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції
України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1,
2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" до
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговуванням великих
платників у місті Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкового
повідомлення - рішення - задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 06.02.2014 року про
збільшення товариству з обмеженою
відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" суми грошового
зобов'язання за платежем 14010100 податок
на додану вартість у сумі 206152,74 грн., у
тому числі 137435,16 грн. за основним
платежем та 68717,58 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги у 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у
порядку, передбаченому ст. 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлено 01
липня 2014 року.

Суддя
М.О.Лук'яненко