Справа № 593/640/14-а
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2014-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2а/593/56/2014(59364014-а)
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд
Тернопільської області

"15" травня 2014 р.

в складі:

головуючої судді
Німко Н.П.

при секретарі
Саламон Ю.О.

з участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бережани справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
ВДАІ з ОАТ Бережанського району про
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом до ВДАІ з ОАТ
Бережанського району, де просить суд
винести рішення, яким скасувати
постанову серії ВО1 №-200541 від 26 квітня
2014 року, винесену начальником
Бережанського ВДАІ з ОАТ Бережанського
району Лесівим П.М., про притягнення
позивача до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст. 140 КУпАП, як
незаконну. В обґрунтування заявленої
вимоги позивач послався на те, що
виходячи із змісту оскаржуваної
постанови, він встановив по вул.
Тернопільській, що в м.Бережани,
рекламоносій без погодження з ДАІ.
Вважає, що ним фактично було
встановлено інформаційну табличку (
вивіску) за межами червоних ліній
міських вулиць і доріг, де такі його дії
не потребують яких небудь погоджень.
Також вважає, що в оскаржуваній
постанові не зазначено доказів в
підтвердження його вини. Із наведених
підстав вважає прийняте відповідачем
рішення незаконним та безпідставним.

В судовому засіданні позивач свої
вимоги змінив, просить звільнити його
від адміністративної відповідальності
за вчинене правопорушення відповідно
до положень ст. 22 КУпАП, обмежившись
щодо нього усним зауваженням. Також
пояснив, що дійсно в перших числах
квітня 2014 року на прохання своєї
дружини ОСОБА_3, яка є приватним
підприємцем, він закріпив вивіску з
інформацією про магазин дружини на
стовпі електроопори по АДРЕСА_1. Про те,
що такі дії можна вчиняти за
погодженням із відповідними органами
він не знав. Коли 26 квітня 2014 року
працівники склали щодо даного
правопорушення протокол, він зразу ж ( в
той самий день) демонтував згадану
вивіску.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про час,
дату та місце розгляду справи був
повідомлений у встановленому законом
порядку; доказів в доведення
правомірності свого оскаржуваного
рішення та заперечень щодо позову не
подав; не повідомив суд про причини
своєї неявки, а тому суд вирішив
слухати справу у його відсутності, по
наявних доказах у справі.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, а також, відповідно до ст.280
КУпАП, з'ясувавши обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, прийшов
до висновку, що змінені позовні вимоги
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Надання особам права оскарження
постанови про накладення
адміністративного стягнення є
гарантією забезпечення додержання
вимог законів при застосуванні заходів
впливу за адміністративні
правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП,
постанову про накладення
адміністративного стягнення по справі
про адміністративне правопорушення
може бути оскаржено в районний,
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями, встановленим
цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що
відповідач 26 квітня 2014 р. виніс
постанову серії ВО1 №200541, якою визнав
позивача винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП і наклав
на нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., з тих
підстав, що позивач ОСОБА_1 в АДРЕСА_1
встановив рекламоносій без погодження
з ДАІ.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи
пояснення сторони позивача, суд вважає
доведеним, що за вказаних у
оскаржуваній позивачем постанові
обставин, позивачем дійсно було
встановлено рекламоносій без
погодження із органами державної
автомобільної інспекції. А тому
позивач ОСОБА_1, як фізична особа, яка
вчинила такі дії, повинен нести за це
передбачену законом відповідальність.

Отже, на думку суду дії позивача ОСОБА_1
в оскаржуваній постанові про
накладення адміністративного
стягнення за ч.2 ст.140 КУпАП
відповідачем кваліфіковані вірно.

Проте, зважаючи на викладене та на
обставини скоєного порушення, суд
приходить до висновку, що скоєне ОСОБА_1
правопорушення, передбачене ч.2 ст.140
КУпАП, згідно зі ст.22 КУпАП, вважається
малозначимим.

При вирішенні питання про застосування
положень ст.22 КУпАП, суд враховує
Узагальнення практики Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду
України та узагальнення судової
практики Верховного Суду України щодо
розгляду судами справ про
адміністративні правопорушення, де
зазначено, що визначення малозначного
правопорушення законодавчо не
закріплено.

У кожному конкретному випадку судом
має вирішуватися питання про визнання
діяння малозначним, виходячи з того, що
його наслідки не представляють
суспільної шкідливості, не завдали або
не здатні завдати значної шкоди
суспільним або державним інтересам,
правам та свободам інших осіб.

Встановлення зауваження, як засобу
впливу, дає підстави говорити про
невідворотність реагування на кожне
правопорушення, хоча це не є заходом
державного примусу та
адміністративним стягненням.

По суті правопорушник звільняється від
правових наслідків свого
протиправного діяння виходячи із засад
гуманності, хоча саме по собі це діяння
як під час вчинення, так і під час
звільнення від відповідальності,
залишається правопорушенням.

Висновки щодо малозначності вчиненого
позивачем діяння обгрунтовуються
наявністю пом'якшуючих обставин,
зокрема відсутністю суспільної шкоди
вчиненого діяння правопорушника, також
тим, що позивач протягом року до
адміністративної відповідальності не
притягався, суспільно шкідливі
наслідки після вчиненого ним діяння
фактично відсутні, позивач сам
добровільно, зразу ж після складання
протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення,
демонтував встановлений ним рекламний
носій. .

Відповідно до ст.293 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді скарги на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови і
приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу
або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу
на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах,
передбачених нормативним актом про
відповідальність за адміністративне
правопорушення, з тим, однак, щоб
стягнення не було посилено.

Таким чином, суд, враховуючи викладене,
вважає можливим змінити захід
адміністративного стягнення у
постанові відповідача, звільнивши
позивача від адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.140КУпАП у зв'язку із
малозначністю правопорушення,
обмежившись усним зауваженням, що, по
переконанню суду, буде сприяти
виправленню та попередженню скоєння
ним в подальшому нових правопорушень.

На підставі ст.ст. 7, 22, 288-293 КУпАП, ст. 17,
п.2 ч.1 ст.18, ч.2 ст.19, ст.ст.159, 161, 162, 163 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Змінити захід стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 ( триста сорок)
гривень 00 коп. у постанові серії ВО1
№-200541 від 26 квітня 2014 року, складеній
начальником Бережанського ВДАІ з ОАТ
Бережанського району Лесівим П.М. про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративною відповідальності за
ч.2 ст. 140 КУпАП, звільнивши ОСОБА_1 від
адміністративної відповідальності за
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 140
КУпАП за малозначністю, обмежившись
усним зауваженням.

Копію постанови направити у ВДАІ з ОАТ
Бережанського району в Тернопільській
області.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області
Н.П.Німко