Справа № 2а-11332/09/0570
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чучко В.М.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
справа №2а-11332/09/0570
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєва І. А., Яманко В.Г., Казначеєв
Е.Г.,

Секретар судового засідання Коханюк
А.Р.

За участі представників позивача Попов
С.Г., Кондратьєва О.Г., Райчева О.Г. (на
підставі довіреності)

За участі представника відповідача
Приходько О.С. (на підставі довіреності)

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Вугільна
компанія "Краснолиманська" на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18 липня 2013
року у справі № 2а-11332/09/0570 за позовом
Державного підприємства "Вугільна
компанія "Краснолиманська" до
Державної інспекції з
енергозбереження Національного
агентства з питань забезпечення
ефективного використання енергетичних
ресурсів (правонаступником якої є
Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України) в особі
Територіального управління по
Донецькій області Державної інспекції
з енергозбереження про визнання
недійсною постанови про застосування
економічних санкцій від 23.03.2009 року №
15-6/09-22-013КП 18 ЕС, -

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2009 року позивач звернувся до
суду з позовом до Державної інспекції з
енергозбереження Національного
агентства з питань забезпечення
ефективного використання енергетичних
ресурсів (правонаступником якої є
Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України) в особі
Територіального управління по
Донецькій області Державної інспекції
з енергозбереження, в якому просив
визнати недійсним нормативний акт
індивідуальної дії - постанову
Територіального управління по
Донецькій області Державної інспекції
з енергозбереження №15-6/09-22-013 КП 18 ЕС
про застосування економічних санкцій
за перевитрати електричної енергії у
сумі 502402,62 грн. (т. 1 а.с. 3-5).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16 жовтня
2009 року у задоволенні позовних вимог
Державного підприємства "Вугільна
компанія "Краснолиманська" до
Державної інспекції з
енергозбереження Національного
агентства з питань забезпечення
ефективного використання енергетичних
ресурсів (правонаступником якої є
Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України) в особі
Територіального управління по
Донецькій області Державної інспекції
з енергозбереження про визнання
недійсною постанови про застосування
економічних санкцій від 23 березня 2009
року № 15-6/09-22-013КП 18 ЕС відмовлено (т. 1
а.с. 152-153).

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 грудня 2009
року апеляційну скаргу Державного
підприємства "Вугільна компанія
"Краснолиманська" на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 16 жовтня
2009 року у справі № 2а-11332/09/0570
задоволено, скасовано постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 16 жовтня
2009 року, прийнято нову постанову, якою
позовні вимоги Державного
підприємства "Вугільна компанія
"Краснолиманська" задоволені, визнано
недійсною постанову територіального
управління державної інспекції з
енергозбереження по Донецькій області
від 23 березня 2009 року №15-6/09-22-013 КП 18 ЕС
«Про застосування економічних
санкцій» (т. 1 а.с. 228-230).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14 березня 2013 року постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 16 жовтня
2009 року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 17 грудня 2009 року скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції. (т.1. а.с.248-253).

Скасовуючи судові рішення, та
повертаючи справу на новий судовий
розгляд Вищий адміністративний суд
України в ухвалі звернув увагу на те, що
висновки судів першої та апеляційної
інстанцій в частині витрачання
позивачем паливно-енергетичних
ресурсів є передчасними, оскільки не
було встановлено чинність і можливість
застосування відповідачем «Методики
визначення розрахунків витрат
паливно-енергетичних ресурсів на
підприємствах вугільної
промисловості». Встановлюючи чинність
та можливість застосування Методики,
суди повинні встановити чи містить
вона нові правові норми, чи зачіпає
права, свободи й законні інтереси
громадян, чи має міжвідомчий характер.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України, висновки і мотиви, з яких
скасовані рішення, є обов'язковими для
суду першої чи апеляційної інстанції
при розгляді справи.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 18 липня 2013
року у задоволенні позову державного
підприємства "Вугільна компанія
"Краснолиманська" до Державної
інспекції з енергозбереження
Національного агентства з питань
забезпечення ефективного використання
енергетичних ресурсів
(правонаступником якої є Державне
агентство з енергоефективності та
енергозбереження України) в особі
Територіального управління по
Донецькій області Державної інспекції
з енергозбереження про визнання
недійсною постанови про застосування
економічних санкцій від 23.03.2009 року №
15-6/09-22-013КП 18 ЕС відмовлено повністю (т. 2
а.с. 210-217).

Позивач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі (т. 2 а.с. 220-226).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що підприємство
приймає всі необхідні заходи для
економного споживання електроенергії,
що, зокрема, підтверджується
результатами енергетичних обстежень
ВАТ "Науково-дослідний інститут
гірничої механіки ім. М.М. Федорова"
згідно укладеному договору від 11.02.2005
року, впровадженням на підприємстві
систем комерційного обліку
електроенергії по зонам часу доби,
застосуванням рекомендацій по
підвищенню ефективності експлуатації
та зниженню енерговитрат на
провітрювання та ін.

Також, апелянт вказує, що судом першої
інстанції безпідставно зроблено
висновок про правомірність
застосування відповідачем для
розрахунку санкцій за неекономне та
неефективне використання електричної
енергії норм Методики №161, яка не
пройшла державну реєстрацію, не
опублікована в установленому порядку,
а тому не підлягає обов'язковому
виконанню та застосуванню. Апелянт
посилається на те, що аналогічна
позиція відображена в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 21
червня 2011 року по справі №К-58114/09.

На думку апелянта, суд першої інстанції
не міг розглядати Відомість про стан
провітрювання шахти «Краснолиманська»
на 2009 рік в якості доказу, оскільки не
тільки не відповідає вимогам
діловодства за своєю формою та змістом,
а ще й викликає сумніви щодо
достовірності відображених у ньому
відомостей і не може прийматися судом в
якості належних та допустимих доказів.

Крім того, апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не прийнято до уваги
надані позивачем до матеріалів справи
договори, укладені ДП «Вугільна
компанія «Краснолиманська» з
підприємствами для здійснення заходів
щодо реалізації проекту з використання
енергозберігаючих засобів та систем
управління швидкістю вентиляторів
головного провітрювання.

В судовому засіданні представники
позивача доводи апеляційної скарги
підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, просила апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи
та доводи апеляційної скарги,
дослідивши висновок судової
інженерно-технічної експертизи № 8096
від 29.04.2014 року (т.3 а.с. 104-117), судова
колегія встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач - ДП "Вугільна
компанія "Краснолиманська"
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Красноармійської
міської ради Донецької області від
23.11.2001 року за № 1 000025,
ідентифікаційний код - 31599557,
місцезнаходження - 85309, Донецька
область, м. Родинське, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 № 292021 (т. 1 а.с. 43).

Згідно з Указом Президента України від
13 квітня 2011 року № 462/2011 Державне
агентство з енергоефективності та
енергозбереження України є
правонаступником Національного
агентства України з питань
забезпечення ефективного використання
енергетичних ресурсів та Державної
інспекції з енергозбереження -
урядового органу державного
управління, що діяв у системі
Національного агентства України з
питань забезпечення ефективного
використання енергетичних ресурсів.

Як вбачається з матеріалів справи,
Територіальним управлінням по
Донецькій області Державної інспекції
з енергозбереження Національного
агентства з питань забезпечення
ефективного використання енергетичних
ресурсів (правонаступником якої є
Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України) було
проведено планову комплексну
перевірку ДП "Вугільна компанія
"Краснолиманська" на предмет
використання паливо-енергетичних
ресурсів, про що складений акт від 13
березня 2009 року № 15-6/09-17-013 КП та Припис
до цього акту щодо здійснення заходів
для усунення встановлених порушень (т.1
а.с. 8-14, 15-16).

Зі змісту акту перевірки від 13 березня
2009 року акт № 15-6/09-17-013 КП вбачається
встановлення Державною інспекцією з
енергозбереження фактів
нераціонального (неефективного)
використання електроенергії, одним з
яких зокрема є: перевитрати
електроенергії внаслідок перевищення
фактичних зовнішніх притоків повітря у
системі головного провітрювання над
розрахунковими, чим порушено п. "д" ст. 3,
п. "а" ст. 27 Закону України "Про
енергозбереження" та п. 14 Постанови
Кабінету Міністрів України від 15 липня
1997 року № 786 (т.1. а.с. 11).

За наслідками зазначеного порушення
згідно акту перевірки від 13 березня 2009
року акт № 15-6/09-17-013 КП, відповідачем
прийнята постанова від 23 березня 2009
року № 15-6/09-22-013 КП 18 ЕС про застосування
економічних санкцій (сплату підвищеної
плати або енергетичного збору за
нераціональне (неефективне)
використання газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів), якою
відносно ДП "Вугільна компанія
"Краснолиманська" за перевитрати
електричної енергії: в натуральній
величині - 684,379 тис. кВТ год/рік, в т.у.п -
246,376 т.у.п./рік застосовано економічні
санкції у вигляді підвищеної плати у
розмірі 502 402,62 грн. (т.1 а.с. 19).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи на
підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Правові, економічні, соціальні та
екологічні основи енергозбереження
для всіх підприємств, об'єднань та
організацій, розташованих на території
України, а також для громадян визначає
Закон України від 01 липня 1994 року № 74/94
ВР "Про енергозбереження" (далі - Закон
№ 74/94).

Згідно з пп. е) ч. 1 ст. 11 Закону № 74/94
економічні заходи для забезпечення
енергозбереження передбачають
введення плати за нераціональне
використання паливно-енергетичних
ресурсів у вигляді надбавок до діючих
цін та тарифів залежно від перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів щодо
витрат, встановлених стандартами.

Відповідно до Закону № 74/94
"нераціональне (неефективне)
використання паливно-енергетичних
ресурсів" - прямі втрати
паливно-енергетичних ресурсів, їх
марнотратне витрачання та
використання паливно-енергетичних
ресурсів понад показники питомих
витрат, визначених системою
стандартів, а до введення в дію системи
стандартів - нормами питомих витрат
палива та енергії.

В абзаці 2 розділу ІІ додатку до
постанови Кабінету Міністрів України
від 02 вересня 1993 року № 699 "Про заходи
щодо ефективного використання газу та
інших паливно-енергетичних ресурсів в
народному господарстві" якщо
перевитрати газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів
викликані недодержанням технологічної
дисципліни (незадовільний стан
устаткування, відсутність або
недотримання роботи устаткування за
режимними або технологічними картами,
відсутність теплоутилізаційного
устаткування, систем автоматики),
визначено, що споживач сплачує за
річний обсяг перевитрат газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів у
двократному розмірі встановленої на
них ціни. Плата вноситься одразу після
обстеження підприємства Державною
інспекцією з енергозбереження.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевірка ДП "Вугільна компанія
"Краснолиманська" була проведена
Державною інспекцією з
енергозбереження у відповідності до
Порядку проведення перевірок
ефективності використання
паливно-енергетичних ресурсів на
підприємствах, в установах та
організаціях та усунення фактів їх
неефективного використання,
затвердженого наказом Державного
комітету України з енергозбереження
від 04 серпня 2000 року № 64,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 вересня 2000 року за №
653/4874 (в редакції, чинній на момент
проведення перевірки, наказ втратив
чинність згідно з наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України від 7 травня 2013 року № 436)
(надалі за текстом - Порядок № 64).

Згідно п. 8 Порядку № 64 за результатами
перевірки визначаються обсяги
нераціонального використання
енергоресурсів, до яких належать: прямі
втрати паливно-енергетичних ресурсів
(ПЕР), спричинені безгосподарною
діяльністю працівників; марнотратне
споживання ПЕР, викликане їх
перевитратами внаслідок недотримання
вимог до діючих технологій та
обладнання, систем енерго- та
теплопостачання, а також
огороджувальних конструкцій споруд в
опалювальний сезон, визначених
режимними та технологічними картами,
проектною документацією, паспортами на
діюче обладнання, у тому числі
систематичне використання на
холостому ходу силових
трансформаторів, електродвигунів,
електропечей та іншого обладнання, що
працює з використанням енергоресурсів;
споживання ПЕР понад показники питомих
витрат, визначених системою державних
стандартів, а до введення їх у дію -
міжгалузевими, галузевими,
регіональними та загальнозаводськими
нормами питомих витрат енергоресурсів.

Відповідно з п. 12 Порядку № 64 за
результатами перевірки інспектор
складає акт. У разі виявлення порушень
з питань енергозбереження складається
припис, який обов'язковий для виконання
підприємством. Акт підписується
працівником Інспекції, що проводив
перевірку та керівником (головним
інженером) підприємства, яке
перевірялося. У разі незгоди
керівництва підприємства з висновками
акта, воно може оскаржити його у
Національному агентстві України з
питань забезпечення ефективного
використання енергетичних ресурсів
(НАЕР).

На підставі п.15 Порядку № 64 рішення про
сплату підвищеної плати за неефективне
використання енергоресурсів
приймається відповідно до
законодавства України на підставі акта
перевірки підприємства, складеного
інспектором і оформлюється постановою
про сплату підвищеної плати. Перший
примірник постанови залишається в
Інспекції, а другий примірник у
триденний термін після оформлення
постанови надсилається (видається
повноважному представнику)
підприємству для сплати ним підвищеної
плати.

Пунктом 18 Порядку № 64 передбачно, що
рішення щодо застосування до
підприємства підвищеної плати може
бути оскаржено в установленому законом
порядку.

Порядок нормування питомих витрат
паливно-енергетичних ресурсів у
суспільному виробництві затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 15 липня 1997 року № 786.

Частиною 1 цього Порядку встановлено,
що нормування питомих витрат
паливно-енергетичних ресурсів у
суспільному виробництві України
здійснюється з метою раціонального
використання та економії
паливно-енергетичних ресурсів і є
основою для застосування економічних
санкцій за їх нераціональне
використання та запровадження
економічних механізмів стимулювання
енергозбереження.

Нормування питомих витрат
паливно-енергетичних ресурсів не
передбачає втручання держави у
господарську діяльність підприємств,
пов'язану з обмеженням обсягів
споживання паливно-енергетичних
ресурсів або обсягів виробленої
продукції. Воно є інструментом
усунення нераціонального використання
паливно-енергетичних ресурсів,
викликаного безгосподарністю та
застосуванням застарілих технологій.

Основою для запровадження економічних
механізмів стимулювання
енергозбереження є прогресивні
показники норм питомих витрат
паливно-енергетичних ресурсів, а для
застосування економічних санкцій та
адміністративних штрафів -
міжгалузеві, галузеві та регіональні
норми питомих витрат.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 17 цього ж Порядку
норми витрат паливно-енергетичних
ресурсів - це затверджений
уповноваженим на те Кабінетом
Міністрів України органом виконавчої
влади показник їх використання на
одиницю виробленої продукції,
виконаних робіт або наданих послуг
встановленої якості (далі - одиниця
продукції), орієнтований на
прогресивне виробництво.

Норми витрат паливно-енергетичних
ресурсів повинні встановлюватися з
урахуванням особливостей конкретного
виробництва, як правило, на рівні
підприємства, установи, організації
(далі - підприємство).

Диференціація норм за конкретними
технологіями чи видами споживання
здійснюється підприємством самостійно
на основі міжгалузевих та галузевих
методик. Ці норми не повинні
перевищувати встановлених показників
міжгалузевих та галузевих типових норм
питомих витрат паливно-енергетичних
ресурсів для певних видів споживання.

Відповідно до пункту 4 Постанови
Кабінету Міністрів України від 22
жовтня 2008 року № 935 "Про організацію
державного контролю за ефективним
(раціональним) використанням
паливно-енергетичних ресурсів"
розрахунок обсягів неефективного
(нераціонального) використання
паливно-енергетичних ресурсів понад
показники нормативних значень їх
витрат, що встановлені стандартами, а у
разі відсутності стандартів - нормами
питомих витрат палива та енергії або
нормативами витрат
паливно-енергетичних ресурсів,
проводиться у перерахунку на річне
споживання, крім випадків, що
підтверджені документально, за період
від дня настання до їх виявлення, але не
більш як за один рік від дня порушення
таким суб'єктом установлених актами
законодавства правил, згідно з
методиками визначення та розрахунку
втрат (перевитрат)
паливно-енергетичних ресурсів, які
затверджуються НАЕР в установленому
порядку.

Судова колегія звертає увагу на те, що
спірним у даній справі з урахуванням
висновків ухвали Вищого
адміністративного суду України від 14
березня 2013 року є чинність та
можливість застосування Методики
визначення та розрахунків втрат
паливно-енергетичних ресурсів на
підприємствах вугільної промисловості
- "Шахти", затвердженої наказом
Національного агентства України з
питань забезпечення ефективного
використання енергетичних ресурсів
від 06 грудня 2007 року № 161 (надалі за
текстом - Методика № 161).

З цього приводу судова колегія
зазначає наступне.

Як встановлено судом першої та
апеляційної інстанції, та підтверджено
матеріалами справи, розрахунок
перевитрат електроенергії виконано
відповідно до Методики визначення та
розрахунків втрат
паливно-енергетичних ресурсів на
підприємствах вугільної промисловості
- "Шахти", затвердженої наказом
Національного агентства України з
питань забезпечення ефективного
використання енергетичних ресурсів
від 06 грудня 2007 року № 161 (надалі за
текстом - Методика № 161) на підставі
показників фактичних та розрахункових
витоків повітря, що наведені у Звіті по
депресивній зйомки та результатам
розрахунку вентиляційної мережі шахти
"Краснолиманська" ДП "Вугільна компанія
"Краснолиманська" від 27 грудня 2007 року,
затвердженому 10-тим Воєнізованим
гірничорятувальним загоном Державної
гірничорятувальної служби
Міністерства вугільної промисловості
України (т.1 а.с. 210-216).

Використання результатів депресійної
зйомки 10 ВГРЗ за 2007 рік при визначенні
перевитрат ПЕР узгоджується з
Методикою № 161, оскільки на час
проведення перевірки була відсутня
інша депресійна зйомка.

Спірна методика затверджена
відповідно до п. 22 р. 4 Положення про
Національне агентство України з питань
забезпечення ефективного використання
енергетичних ресурсів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 квітня 2006 року № 412, та абз. 13 р. 4
Положення про Державну інспекцію з
енергозбереження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 червня 2000 року № 1039 "Питання
Державної інспекції з
енергозбереження", а також з метою
удосконалення і розширення методичної
бази Інспекції для застосування в
практиці інспекторських перевірок
підприємств вугільної промисловості.

Зазначеною Методикою № 161 затверджено
також розроблений до неї Алгоритм
розрахунків втрат
паливно-енергетичних ресурсів на
підприємствах вугільної промисловості
та Програмний продукт розрахунків до
розділів: "Шахти", "Збагачувальні
фабрики", "Кар'єри" (Вугільний розріз),
"Вуглебрикетні фабрики".

Відповідно до ст. 1 Указу Президента
України від 03 жовтня 1992 року № 493 "Про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади"
державній реєстрації у Мінюсті України
підлягають нормативно-правові акти
міністерств, інших органів виконавчої
влади, органів господарського
управління та контролю, які зачіпають
права, свободи і законні інтереси
громадян або мають міжвідомчий
характер.

На виконання ст. 6 цього Указу
постановою Кабінету Міністрів України
за № 731 28 грудня 1992 року затверджено
Положення про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади,
пунктом 5 якого встановлено, що на
державну реєстрацію не подаються акти:

а) персонального характеру (про склад
комісій, призначення на посаду і
звільнення з неї, заохочення
працівників тощо);

б) дія яких вичерпується одноразовим
застосуванням, крім актів про
затвердження положень, інструкцій та
інших, що містять правові норми;

в) оперативно-розпорядчого характеру
(разові доручення);

г) якими доводяться до відома
підприємств, установ і організацій
рішення вищестоящих органів;

д) спрямовані на організацію виконання
рішень вищестоящих органів і власних
рішень міністерств, інших органів
виконавчої влади, що не мають нових
правових норм;

е) рекомендаційного, роз'яснювального
та інформаційного характеру (методичні
рекомендації, роз'яснення, у тому числі
податкові, тощо), нормативно-технічні
документи (національні та регіональні
стандарти, технічні умови, будівельні
норми і правила,
тарифно-кваліфікаційні довідники,
кодекси усталеної практики, форми
звітності, у тому числі щодо державних
статистичних спостережень,
адміністративних даних та інші).

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України від 16 листопада 2001 року
№ 33-32-1894, в Міністерстві юстиції
України розглянута подана на державну
реєстрацію Методика визначення
неефективного використання
паливно-енергетичних ресурсів,
затверджена наказом Державного
комітету України з енергозбереження
від 26.10.2001 р. № 113, у зв'язку з чим
зазначено, що Методика носить
нормативно-технічний характер
(встановлює механізм визначення обсягу
неефективного використання
паливно-енергетичних ресурсів на
промислових об'єктах, що виробляють і
споживають електричну та теплову
енергію), а тому відповідно до
підпункту "е" пункту 5 Положення 731 не
підлягає державній реєстрації у
Мінюсті України (т.2 а.с. 79).

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що методика № 161 є аналогічною Методики
№ 113, також носить нормативно-технічний
характер, отже Методика № 161 не
підлягає державній реєстрації у
Міністерстві юстиції України та має
право на застосування Державною
інспекцією з енергозбереження для
розрахунку втрат паливно-енергетичних
ресурсів.

Колегія суддів звертає увагу, що
вищевказане узгоджується з судовою
практикою, зокрема, Ухвалою Вищого
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року по справі № К-24558/10 в якій зроблено
аналогічний висновок щодо відсутності
необхідності у державній реєстрації
Методики у Мінюсті України.

Отже суд першої інстанції вірно
підтримав правову позицію
Міністерства юстиції України, стосовно
необов'язковості державної реєстрації
у Мінюсті України зазначеної Методики.

Крім того, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд першої інстанції
зробив висновок про те, що спірна
постанова від 23.03.2009 року № 15-6/09-22-013КП 18
ЕС є законною та обґрунтованою,
оскільки при перевірці встановлені
факти правопорушень у сфері
господарської діяльності позивача та
перевитрати ним паливно-енергетичних
ресурсів, що також знайшло
підтвердження у ході судового розгляду
справи і позивачем не спростовано.

Крім того, під час апеляційного
розгляду на вимогу позивача у справі
було призначено та проведено
інженерно-технічну експертизу,
висновок якої від 29 квітня 2014 року № 8096
(т.3 а.с.104-116) також не спростував
висновок суду першої інстанції про те,
що позивачем не здійснено жодних дій
направлених на зменшення перевитрат
ПЕР, чи взагалі їх запобігання,
оскільки встановити виконання на
підприємстві ДП «Вугільна компанія
«Краснолиманська» протягом жовтня 2007
року - березня 2009 року робіт з
підвищення раціонального використання
електричної енергії за фактом станом
на час складання висновку не
вбачається можливим через значний
проміжок часу, що минув із зазначеного
періоду (від 5 до 7 років).

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо законності та
правомірності постанови від 23 березня
2009 року № 15-6/09-22-013КП 18 ЕС, оскільки при
перевірці встановлені факти
правопорушень у сфері господарської
діяльності позивача та перевитрати ним
паливно-енергетичних ресурсів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції. В
судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Вугільна компанія
"Краснолиманська" на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 18 липня 2013
року у справі 2а-11332/09/0570 -залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18 липня 2013
року у справі 2а-11332/09/0570 -залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 26 червня 2014
року.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв