Справа № 623/627/14-а (6а/623/17/14)
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/21438/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів: Гончар
Л.Я., Горбатюка С.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року

у справі № 623/627/14-а (6-а/623/17/2014)

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області

про визнання протиправними дій
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області з заявою про зміну
способу та порядку виконання
виконавчого листа, виданого в
адміністративній справі № 2-а-977/2011 за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області про
зобов'язання провести перерахунок та
виплату державної пенсії та додаткової
пенсії з 24.09.2010 відповідно до статей 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленим частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням
визначеного законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 28.02.2014
заяву задоволено. Змінено спосіб і
порядок виконання постанови суду від
10.05.2011 у справі № 2-а-3977/2011 за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Ізюмському районі
Харківської області про зобов'язання
здійснити перерахунок та нарахування
недоплаченої державної та додаткової
пенсії шляхом стягнення з управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області на користь
ОСОБА_2 суму перерахованої, але не
виплаченої державної та додаткової
пенсії з 24.09.2010 в сумі 62 421,56 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2014
ухвалу Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 28.02.2014
скасовано. Прийнято нове рішення, яким
у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2
оскаржив його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказаний судовий акт з
мотивів порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом
першим частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що постановою Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 10.05.2011 позов задоволено
частково. Визнано дії УПФУ в Ізюмському
районі Харківської області щодо
відмови позивачу у здійсненні
перерахунку, нарахуванні та виплаті
державної пенсії та додаткової пенсії
згідно з нормами статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
незаконними. Зобов'язано УПФУ в
Ізюмському районі Харківської області
провести перерахунок та виплату
державної та додаткової пенсії з 01.06.2010
у відповідності до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленим частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
визначеного законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.08.2011
постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 10.05.2011 в
частині визнання дій УПФУ в Ізюмському
районі Харківської області щодо
відмови ОСОБА_2 у здійсненні
перерахунку, нарахуванні та виплаті
державної пенсії та додаткової пенсії
згідно норм статей 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
незаконними, зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області провести
перерахунок та виплатити державну
пенсію та додаткову пенсію ОСОБА_2 у
відповідності до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленим частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням
визначеного законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність за період з
01.06.2010 по 23.09.2010 - скасовано. Позовні
вимоги ОСОБА_2 в цій частині - залишено
без розгляду. В іншій частині постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

23.05.2011 Ізюмським міськрайонним судом
Харківської області видано виконавчий
лист у справі № 2-а-3977/2011.

22.06.2011 державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції Харківської області прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-а-3977/2011.

Відповідно до листа Управління
Пенсійного фонду України в Ізюмському
районі Харківської області від 17.05.2013 №
97/Р-14 на виконання судового рішення у
справі № 2-а-3977/2011 боржником було
здійснено перерахунок та нарахування
пенсії ОСОБА_2 на суму 62 421,56 грн., проте
фактично вказані кошти не виплачено.

Задовольняючи заяву про зміну способу
та порядку виконання рішення суду, суд
першої інстанції виходив з того, що
зміни у правовому регулюванні порядку
виконання судових рішень, боржником за
якими є державний орган, якими не
передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання, що є
підставою для зміни способу і порядку
виконання судового рішення

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відсутні встановлені
законом підстави для зміни способу і
порядку виконання судового рішення
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат, а тому
заява позивача про зміну способу та
порядку виконання рішення суду є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованими
висновками суду апеляційної інстанції
виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Статтею 14 КАС України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту 2 частини четвертої
статті 105 КАС України адміністративний
позов може містити вимоги про
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Аналіз резолютивної частини постанови
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 10.05.2011 та зміст
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин ОСОБА_2 просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій.

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Слід зазначити, що судом апеляційної
інстанції під час розгляду справи не
встановлено обставин, які ускладнюють
виконання судового рішення.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
наголошує, що «захист порушеного права
у судовому рішенні» і «спосіб
виконання судового рішення» не є
тотожними поняттями (процесуальними
інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення
суду першої інстанції свідчить про те,
що суд першої інстанції, змінюючи
спосіб виконання постанови суду,
фактично змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення
коштів як заборгованості невиплаченої
пенсії, яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються
викладеними вище нормами права та
встановленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування
оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2014 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.