Справа № 827/1001/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року м. Київ
К/800/47909/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Лиски Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Відділу державної виконавчої служби
Балаклавського районного управління
юстиції у м.Севастополі до Прокурора
Балаклавського району м.Севастополя
про визнання дій протиправними,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Прокуратури
Балаклавського району м.Севастополя на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 серпня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2013 року Відділ державної
виконавчої служби Балаклавського
районного управління юстиції у
м.Севастополі звернувся до суду з
позовом до Прокурора Балаклавського
району м.Севастополя про визнання
протиправною та скасування постанови
прокурора Балаклавського району міста
Севастополя №86-46 від 27.03.2013р. про
проведення перевірки Відділу
державної виконавчої служби
Балаклавського районного управління
юстиції у м.Севастополі щодо
правомірності дій державних
виконавців й встановлення відсутності
компетенції (повноважень) прокурора
вносити постанови про проведення
вказаної перевірки.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 14 травня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 28 серпня 2013 року постанову суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нову постанову, якою позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення цим
судом норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у Відділі державної
виконавчої служби Балаклавського
районного управління юстиції у
м.Севастополі перебуває зведене
виконавче провадження про стягнення з
ТОВ «Будівельне управління 528» на
користь Управління Пенсійного фонду у
Балаклавському районі м.Севастополя
сум заборгованості та на користь
держави - виконавчого збору.

15.02.2013р. на підставі ст.ст.11,32,52,57 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем Ковяровою В.Л.
винесено постанови про накладення
арешту на грошові кошти боржника, що
містяться та надходять на його рахунки
в установах банків на суму 12615,63 грн.,
оскільки рішення боржником у
встановлений строк самостійно не
виконано.

04.03.2013р. державним виконавцем було
відкрито ще шість виконавчих
проваджень по виконанню виконавчих
листів, виданих Окружним
адміністративним судом м.Севастополя
про стягнення з ТОВ «Будівельне
управління 528» на користь стягувача сум
заборгованості, та надано боржнику
строк до 12.03.2013р. для самостійного
виконання рішення.

Проте, оскільки у строк, встановлений
державним виконавцем для самостійного
виконання рішення суду, останнє
боржником виконано не було, 19.03.2013р. на
підставі ст.ст.11,32,52,57 Закону України
«Про виконавче провадження» державним
виконавцем Ковяровою В.Л. винесено
постанови про накладення арешту на
грошові кошти боржника, що містяться та
надходять на його рахунки в установах
банків на суму 538269,33 грн.

13.03.2013р. директор ТОВ «Будівельне
управління 528» Янчук В.І. звернувся з
листом до прокурора Балаклавського
району м.Севастополя, в якому просив
прокурора втрутитись для вирішення
питання щодо дій Відділу державної
виконавчої служби Балаклавського
районного управління юстиції в
м.Севастополі по винесенню постанов
про стягнення виконавчого збору та
накладення арешту на кошти
підприємства на рахунках.

На підставі вказаного звернення ТОВ
«Будівельне управління 528» та для
встановлення фактичних даних
прокурором Балаклавського районі
м.Севастополя 27.03.2013р. було винесено
постанову про проведення перевірки
№86-46, відповідно до якої постановлено
провести перевірку ВДВС
Балаклавського районного управління
юстиції у м.Севастополі щодо
правомірності дій державних
виконавців на підставі ст.ст.20,21 Закону
України «Про прокуратуру".

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені в Законі України
«Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.82
вказаного Закону рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду; боржник має право оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби виключно в судовому порядку.

Згідно зі ст.83 Закону України «Про
виконавче провадження» контроль за
своєчасністю, правильністю і повнотою
виконання рішень державним виконавцем
здійснюють начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, а також керівник
вищестоящого органу державної
виконавчої служби; контроль за
законністю виконавчого провадження
здійснюють Міністерство юстиції
України через Департамент державної
виконавчої служби, а Головне
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головні управління
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі - через відповідні
управління державної виконавчої
служби; забороняється втручання інших
державних або недержавних органів та
їх посадових осіб у виконавче
провадження, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Статтею ж 3 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що
повноваження прокурорів, організація,
засади та порядок діяльності
прокуратури визначаються Конституцією
України, цим Законом, іншими
законодавчими актами.

Принципи організації і діяльності
прокуратури закріплені в статті 6
вказаного Закону, відповідно до якої,
зокрема, органи прокуратури України
здійснюють свої повноваження на
підставі додержання Конституції
України та чинних на території
республіки законів, незалежно від
будь-яких органів державної влади,
посадових осіб, а також рішень
громадських об'єднань чи їх органів;
захищають у межах своєї компетенції
права і свободи громадян на засадах їх
рівності перед законом, незалежно від
національного чи соціального
походження, мови, освіти, ставлення до
релігії, політичних переконань,
службового чи майнового стану та інших
ознак; вживають заходів до усунення
порушень закону, від кого б вони не
виходили, поновлення порушених прав і
притягнення у встановленому законом
порядку до відповідальності осіб, які
допустили ці порушення.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про
прокуратуру» прокурор розглядає заяви
і скарги про порушення прав громадян та
юридичних осіб, крім скарг, розгляд
яких віднесено до компетенції суду.

Згідно зі ст.19 цього ж Закону предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є: відповідність актів, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 2 вказаної статті закріплено,
що перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора; прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Таким чином, як правильно вказав суд
апеляційної інстанції, виходячи зі
змісту положень вказаної статті дії
державного виконавця по примусовому
виконанню судових рішень не підпадають
під предмет нагляду прокурора за
додержанням і застосуванням законів.

До визначених ст.20 Закону України «Про
прокуратуру» повноважень прокурора
при здійсненні прокурорського нагляду
за додержанням і застосуванням законів
поряд з іншими віднесено також право
прокурора вимагати від керівників та
колегіальних органів проведення
перевірок, ревізій діяльності
підпорядкованих і підконтрольних
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, а також
виділення спеціалістів для проведення
перевірок, відомчих і позавідомчих
експертиз.

Отже, навіть враховуючи закріплення на
законодавчому рівні нагляду прокурора
за додержанням і застосуванням закону
про виконавче провадження, прокурор
відповідно до ст.20 Закону України «Про
прокуратуру» не наділений правом
самостійно здійснювати перевірку
правомірності дій державного
виконавця в межах конкретного
виконавчого провадження.

До того ж, за змістом ч.1 та ч.2 ст.21
Закону України «Про прокуратуру»
перевірки проводяться за письмовими
зверненнями органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
депутатів усіх рівнів, фізичних та
юридичних осіб, а також за власною
ініціативою прокурора; при цьому
перевірки за заявами фізичних чи
юридичних осіб, зверненнями та
запитами депутатів усіх рівнів, крім
заяв та повідомлень про кримінальне
правопорушення, проводяться лише у
разі їх попереднього розгляду
компетентними органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами або неприйняття
ними у встановлені строки рішень з цих
питань; у разі якщо захист прав і свобод
людини і громадянина та інтересів
держави згідно із законом є
компетенцією відповідних органів
державного нагляду (контролю),
перевірки проводяться з обов'язковим
наданням оцінки щодо законності їх
діяльності; у зв'язку з бездіяльністю
уповноваженого органу державного
нагляду (контролю) або відсутністю
такого органу вживаються відповідні
заходи прокурорського реагування,
спрямовані на забезпечення захисту
прав і свобод людини і громадянина,
інтересів держави.

Однак, всупереч вимогам вказаної
статті, прокурор Балаклавського району
м.Севастополя спочатку вніс постанову
про проведення перевірки й лише потім
звернувся до органу, який відповідно до
ст.83 Закону України «Про виконавче
провадження» наділений правом
здійснювати контроль за законністю
виконавчого провадження.

Наслідком розгляду звернення
прокурора став лист, в якому
в.о.начальника Управління ДВС
Головного управління юстиції у
м.Севастополі повідомив прокурора про
те, що під час проведеної перевірки
порушень вимог законодавства в діях
державних виконавців не виявлено, а
також вказав, що відповідно до положень
ст.82 закону України «Про виконавче
провадження» боржник має право
оскаржувати дії державного виконавця
виключно в судовому порядку.

За наведеного, судова колегія Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
попередньої інстанції про
невідповідність постанови прокурора
Балаклавського району міста
Севастополя №86-46 від 27.03.2013р. про
проведення перевірки вимогам чинного
законодавства, а отже й про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суд апеляційної
інстанції при ухваленні судового
рішення чи вчиненні процесуальних дій
не допустив порушень норм
матеріального чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення спору, а тому підстав для
скасування ухваленого судом рішення
колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 220-1, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Прокуратури
Балаклавського району м.Севастополя
відхилити, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 28 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Лиска Т.О.