Справа № 809/110/13-а
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/21368/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Розваляєвої Т.С.; Черпіцької Л.Т.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Комунального
підприємства «Івано-Франківське
обласне бюро технічної
інвентаризації», Виконавчого комітету
Тлумацької міської ради
Івано-Франківської області, треті
особи - Державна реєстраційна служба
Тлумацького районного управління
юстиції Івано-Франківської області,
ОСОБА_5, про визнання нечинним
свідоцтва про право власності,
скасування запису, зобов'язання
вчинити дії, що переглядається за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 2 жовтня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 4 березня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовом до Комунального
підприємства «Івано-Франківське
обласне бюро технічної
інвентаризації» (БТІ), Виконавчого
комітету Тлумацької міської ради
Івано-Франківської області (Виконком)
про визнання нечинним свідоцтва про
право власності, скасування запису,
зобов'язання вчинити дії.

Зазначав, що у 2005 році БТІ
зареєструвало право власності на
житловий будинок за його дружиною -
ОСОБА_5

Посилаючись на те, що має право на
цей будинок, а також на те, що ОСОБА_5
заяву про реєстрацію права власності
подавати не могла, оскільки
знаходилась за кордоном, просив:
визнати нечинним рішення Виконкому № 54
від 22 березня 2005 року «Про затвердження
акту державної технічної комісії про
прийняття закінченого будівництвом
житлового будинку та господарських
приміщень в експлуатацію» та рішення №
160 від 24 червня 2011 року «Про розгляд
заяви ОСОБА_4»; визнати нечинним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, яке знаходиться в
м.Тлумач по АДРЕСА_1, видане на ім'я
ОСОБА_5; зобов'язати Виконком прийняти
рішення та привести рішення у
відповідність до вимог Законів України
«Про місцеве самоврядування» і «Про
звернення громадян» з урахуванням
поданої позивачем 11 травня 2011 року
заяви до Виконкому; скасувати запис про
право власності на нерухоме майно в
державному реєстрі прав № 10560447 від 21
квітня 2005 року (запис № 2136 в книзі 18).

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року позов в частині позовних вимог
про визнання нечинним рішення
Виконкому № 54 від 22 березня 2005 року
«Про затвердження акту державної
технічної комісії про прийняття
закінченого будівництвом житлового
будинку та господарських приміщень в
експлуатацію» та щодо визнання
нечинним свідоцтва про право власності
на нерухоме майно - залишено без
розгляду. У частині вимоги про
скасування запису про право власності
на нерухоме майно в державному реєстрі
прав - провадження у справі закрито.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
вересня 2011 року, залишеною без змін
ухвалами Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2012 року та Вищого адміністративного
суду України від 20 червня 2013 року, у
задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28
листопада 2012 року частково скасовано
ухвалу Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року, а справу в частині вимог
визнання нечинним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та
скасування запису про право власності
на нерухоме майно направлено для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 2
жовтня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 4 березня 2014
року, у задоволенні цих вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку доводів касаційної скарги
та матеріалів справи , колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що 21 квітня 2005 року
БТІ здійснено державну реєстрацію
права власності ОСОБА_5 на
домоволодіння, що знаходиться за
адресою - АДРЕСА_1 та видано свідоцтво
про право власності.

Також встановлено, що у 2006 році позивач
звертався до БТІ із заявою про
виготовлення технічного паспорту на
спірний будинок, таким чином
дізнавшись про особу, на яку
зареєстровано право власності.

Відмовивши у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
того, що судовими рішеннями у цивільній
справі встановлено відсутність у
позивача прав на спірне домоволодіння,
тому БТІ не могло порушити таке право.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджуючись з таким висновком
зазначає, що суди не звернули увагу на
пропуск позивачем строку звернення до
суду.

На момент внесення БТІ оскаржуваного
запису про державну реєстрацію права
власності та видачі відповідного
свідоцтва, Кодекс адміністративного
судочинства України ще не був
прийнятий.

Тому строк звернення до суду з
відповідним позовом встановлювався
Цивільним кодексом України, за
правилами статті 257 якого загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у первісній редакції, яка набрала
чинності 1 вересня 2005 року),
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернувся до суду цим з позовом
у серпні 2011 року, тобто поза межами
строків, встановлених як Цивільним
кодексом України, так і Кодексом
адміністративного судочинства
України. Обізнаність позивача про
існування оскаржуваного свідоцтва
підтверджуться його участю у цивільних
спорах про визнання права власності на
відповідний будинок.

За правилами чинної на момент
звернення до суду редакції Кодексу
адміністративного судочинства України
(частини першої статті 100)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Судами не вирішувалося питання про
поновлення строку звернення до суду, а
це означає, що цей позов у відповідній
частині вимог необхідно залишити без
розгляду.

Згідно з пунктом 7 частини першої
статті 223 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції за наслідками розгляду
касаційної скарги має право скасувати
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і залишити
позовну заяву без розгляду або закрити
провадження.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 2
жовтня 2013 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 4 березня 2014 року скасувати, а
вимоги про визнання нечинним свідоцтва
про право власності на нерухоме майно,
яке знаходиться в АДРЕСА_1, видане на
ім'я ОСОБА_5 та про скасування запису
про право власності на нерухоме майно в
державному реєстрі прав № 10560447 від 21
квітня 2005 року (запис № 2136 в книзі 18) -
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

Т.С.Розваляєва

Л.Т.Черпіцька