Справа № 2а/2207/3744/11
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а/2207/3744/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Граб Л.С.

судді: Біла Л.М. Боровицький О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області на постанову Ізяславського
районного суду Хмельницької області
від 13 жовтня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ізяславського
районного суду Хмельницької області з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області про визнання незаконною
відмови у виплаті надбавки до його
пенсії як дітям війни.

Постановою Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 30.09.2011
року позов задоволено частково:
визнано неправомірними дії управління
Пенсійного Фонду України в
Ізяславському районі щодо відмови у
нарахуванні та виплаті ОСОБА_2
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 22
травня 2008 року по 31 грудня 2008 року
включно, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009
року включно, з 01 січня 2010 року по 31
січня 2010 року включно; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області нарахувати та виплатити ОСОБА_2
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року включно, з 01
січня 2009 року по 31 грудня 2009 року
включно, з 01 січня 2010 року по 31 січня 2010
року включно, з урахуванням виплачених
сум.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, згідно частини
6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС
України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції - скасувати з
наступних підстав.

Позивач є особою, що належать до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на них повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
вищезазначеним Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

На момент звернення позивача до суду
нарахування підвищення до його пенсії
в розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу підвищення до
пенсії, передбачене статтею 6 Закону
України „Про соціальний захист дітей
війни", в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Також безпідставним є посилання
відповідача на відсутність бюджетного
фінансування встановленого дітям
війни підвищення пенсії, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Проте, колегія суддів не погоджується
з висновками суду першої інстанції
щодо задоволення позовних вимог
позивача.

Позивач звернувся до суду 27.07.2011 року,
при цьому в адміністративному позові
просив поновити пропущений строк
звернення до суду, зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату надбавку до пенсії, як дитині
війни, за період з 01 січня 2008 року по 31
грудня 2008 року, з 01 січня 2010 року по 31
січня 2010 з урахуванням виплачених сум.

Так, відповідно до частини 2 статті 99
КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції необґрунтовано та
безпідставно поновлено строк на
звернення до суду позивачу, так як
позивач одержував пенсію регулярно,
був повідомлений про розміри та умови
нарахування пенсії. А тому,
Ізяславський районний суд
Хмельницької області зобов'язаний був
керуватись положеннями ст. 99, 100 КАС
України, та залишити адміністративний
позов, поданий поза межами
шестимісячного строку на звернення до
суду, без розгляду.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 13.10.2011
року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області задовольнити частково.

Постанову Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 13 жовтня
2011 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Ізяславському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії, -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Ізяславському районі
Хмельницької області про перерахунок
пенсії - залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.