Справа № 805/4835/14
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 р.
Справа №805/4835/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 17:18

Донецький окружний адміністративний
суд в складі головуючого судді
Кониченка Олега Миколайовича при
секретарі судового засідання Сімонові
Д.Ю. розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «МІ-БАТ» м. Донецьк

до Східної митниці м. Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору на
стороні відповідача: Головного
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області

про зобов'язання Східної митниці
Міндоходів підготувати висновок,
визначений пунктом 7 Порядку взаємодії
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів України , місцевих
фінансових органів та територіальних
органів Державної казначейської
служби України у процесі повернення
платникам податків помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань від 30.12.2013 року №882/1188,
пунктом 4 розділу ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого Наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року №618 та направити його до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області

За участю

від позивача: Щербак О.Г. - за довір.

від відповідача: Смолякова А.І. - за
довір.

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «МІ-БАТ», звернувся
до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Східної митниці та Головного
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області про
стягнення з державного бюджету України
надмірно сплачену суму податку на
додану вартість та мита в розмірі 224234,05
грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив, що 24.03.2014 року
звернувся з заявою до Східної митниці
Міндоходів з проханням повернути
податок на додану вартість та мито,
сплачені в якості різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
рішення якого скасовані судовими
рішеннями, що набули законної сили.
Проте відповідач листом від 28.03.2014 року
відмовив у повернені надмірно
сплаченого податку на додану вартість
та мита за судовим рішенням, зважаючи
на той факт, що спірна сума не визнана
судом надмірно сплаченою. Позивач
вважає, що відповідач тим самим порушує
законні права та інтереси товариства
володіти та розпоряджатися власними
грошовими коштами. Просив суд стягнути
з державного бюджету України надмірно
сплачену суму податку на додану
вартість та мита в розмірі 224234,05 грн.

07 травня 2014 року позивач надав через
канцелярію суду заяву про зміну
позовних вимог відповідно до якої
просив суд зобов'язати Східну митницю
Міндоходів підготувати висновок,
визначений пунктом 7 Порядку взаємодії
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів України , місцевих
фінансових органів та територіальних
органів Державної казначейської
служби України у процесі повернення
платникам податків помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань від 30.12.2013 року №882/1188,
пунктом 4 розділу ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого Наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року №618 та направити його до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області.

Ухвалою від 11 червня 2014 року суд за
клопотанням представника позивача,
виключив з числа відповідачів та
залучив до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Головне
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «МІ-БАТ» з
урахуванням змінених позовних вимог
просив суд задовольнити позов.

Представник Східної митниці проти
позову заперечував з тих самих підстав
що викладені у письмових запереченнях
на позов що долучені до матеріалів
справи та просив суд відмовити у
задоволені позовних вимог.

Головне управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області 30 квітня 2014 року
надало через канцелярію суду
заперечення до позовної заяви та
просило суд справу розглянути без
участі його представника.

Суд вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальність «МІ-БАТ»
зареєстровано в якості юридичної особи
26.07.2012 року.

Позивач в 2013 році звертався до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Східної митниці Міндоходів та
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області про визнання
протиправним та скасування рішення
Східної митниці «про коригування
митної вартості» №700000002/2013/000010/2 від
24.01.2013 року, №700000002/2013/000054/2 від 24.04.2013
року та стягнення з державного бюджету
України на користь позивача надмірно
сплачені: податок на додану вартість та
мито в розмірі 224234,05 грн. за МД
№700130000/2013/001097 від 25.01.2013 року
№700130000/2013/007058 від 24.04.2013 року.

Так, постановою Вищого
адміністративного суду України від 13
березня 2014 року у справі за позовом ТОВ
«МІ-БАТ» залишено без змін постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 13.09.2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30.10.2013 року
в частині скасування рішень Східної
митниці Міндоходів «про коригування
митної вартості» №700000002/2013/000010/2 від
24.01.2013 та №700000002/2013/000054/2 від 24.04.2013.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини

Згідно до статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для осіб, які беруть участь у справі,
для їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Так, 22 січня 2013 року позивачем до
Східної митниці була подана для
митного оформлення митна декларація
№700130000/2013/000885, відповідно до якої митна
вартість товару визначена за першим
методом. Митна вартість заявлена
декларантом по 1-му товару (код за
УКТЗЕД ) - 2,4994 дол. США за кг., з
урахуванням вартості міжнародного
перевезення (6187,50 грн.), остаточно митна
вартість визначена декларантом на
рівні 2,5298 дол. США за кг. До митної
декларації був наданий відповідний
перелік документів, але митним органом
було повідомлено позивача про
обов'язок подання додаткових
документів на підтвердження заявленої
митної вартості в зв'язку з наявністю
розбіжностей в декларації та
документах доданих до неї.

Позивачем на вимогу відповідача надані
пояснення та документи, проте 24.01.2013
року позивача було повідомлено про те,
що митна вартість товарів, заявлених до
митного оформлення за митною
декларацією від 21.01.2013 року
№700130000/2013/000885 не може бути визначена за
методом визначення митної вартості на
основі віднімання вартості згідно
статті 62 Митного кодексу України, в
зв'язку з неможливістю перевірити та
співставити з вимогами даної статті
інформацію зазначену у листі ТОВ
«МІ-БАТ», без зазначення конкретних
причин, які унеможливлюють перевірку
отриманих відомостей та було прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарі №700000002/2013/000010/2. В
рішенні митним органом зазначається
рівень вартості товарів 1-й товар - 4,20
дол. США за кг. Джерелом інформації
визначено МД № /2012/596727 від 20.12.12. В
зв'язку з чим 25.01.2013 року товар було
випущено у вільний обіг із
забезпеченням сплати різниці згідно МД
№700130000/2013/001097.

18 квітня 2013 року ТОВ «МІ-БАТ» до Східної
митниці була подана для митного
оформлення митна декларація №
700130000/2013/006561, митна вартість товару
декларантом визначена за першим
методом (за ціною угоди). Митна вартість
заявлена декларантом: по 1-му товару
(код за УКТЗЕД ) - 2,4081 дол. США за кг.
З врахуванням вартості міжнародного
перевезення (6187,50 грн.), остаточно митна
вартість визначена декларантом на
рівні 2,4384 дол. США за кг., по 2-му товару
(код за УКТЗЕД ) - 0,005 дол. США за кг.
з врахуванням вартості міжнародного
перевезення (6187,50 грн.), остаточно митна
вартість визначена декларантом на
рівні 0,036 дол. США за кг., по 3-му товару
(код за УКТЗЕД ) - 0,166 дол. США за кг.
з врахуванням вартості міжнародного
перевезення (6187,50 грн.), остаточно митна
вартість визначена декларантом на
рівні 0,197 дол. США за кг., по 4-му товару
(код за УКТЗЕД ) - 0,166 дол. США за кг.
з врахуванням вартості міжнародного
перевезення (6187,50 грн.), остаточно митна
вартість визначена декларантом на
рівні 0,197 дол. США за кг.

До митної декларації був наданий
відповідний перелік документів, але
митним органом було повідомлено
позивача про обов'язок подання
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості. Позивачем на вимогу
відповідача надані пояснення та
документи. Також на запит митного
органу про наявність у декларанта
інформації про вартість ідентичних,
аналогічних товарів, або інформації
для визначення ціни за 4-5 методами
митної оцінки, декларантом листом від
24.04.2013 року № 24/04, в рамках проведення
консультації, відповідно до частини 4
статті 57 Митного кодексу України,
надано додаткову інформацію та
документи.

24.01.2013 року інспектором Східної митниці
було повідомлено декларанта про те, що
митна вартість товарів, заявлених до
митного оформлення за митною
декларацією від 18.04.2013 року
№700130000/2013/006561 не може бути визначена за
методом визначення митної вартості на
основі віднімання вартості згідно
статті 62 Митного кодексу України, у
зв'язку з неможливістю перевірити та
співставити з вимогами даної статті
інформацію зазначену у листі ТОВ
«МІ-БАТ». Додатково інспектором було
зазначено, що митному органу не надана
інформація, яка передбачена статтею 62
Митного кодексу України, без
врахування раніше поданих документів.

24.04.2013 Східною митницею було прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарі №700000002/2013/000054/2, яким
визначено митну вартість за шостим
(резервним) методом на рівні 70,190 дол.
США (561 грн., за курсом 7,993 станом на
24.04.2013) за одиницю. В зв'язку з чим 24.04.2013
року товар було випущено у вільний обіг
із забезпеченням сплати такої різниці
згідно МД №700130000/2013/007058.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено Апеляційним та Вищим
адміністративним судом, що Східною
митницею безпідставно відмовлено
позивачу у прийнятті митних
декларацій, та неправомірно прийняті
рішення про визначення митної вартості
товарів за другорядним 2ґ (резервним)
методом та надана картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України, з огляду на що рішення
Східної митниці «Про коригування
митної вартості» №700000002/2013/000010/2від
24.01.2013 року та №700000002/2013/000054/2 від 24.01.2013
року визнано протиправними та
скасовано.

При цьому зазначено, що за результатами
опрацювання наданих позивачем
документів митний орган повинен був
застосувати метод визначення митної
вартості за ціною угоди щодо товарів,
які імпортуються, оскільки наявність
розбіжностей та неточностей не є
підставою для незастосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору (Контракту), а у відповідності
до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України є
лише підставою для витребування
додаткових документів.

Судом також встановлено, що різниця між
сумами митних платежів, сплачених
позивачем за оформленими митними
деклараціями та сумою митних платежів,
заявлених за митними деклараціями, в
митному оформленні яких було
відмовлено, складає 224234,05 грн. (за МД
№700130000/2013/001097 від 25.01.2013 - 108610,91 грн., за
МД №700130000/2013/007058 від 24.04.2013 - 115623,14 грн.)
та розрахунок даної суми не є спірним.

Згідно тексту постанови Вищого
адміністративного суду від 13 березня
2014 року вбачається, що вимоги позивача
щодо стягнення сум надмірно сплачених
митних платежів, що були сплачені
товариством на підставі скасованих
рішень про визначення митної вартості
є передчасними, оскільки позивачем не
дотриманий порядок повернення
надмірно сплачених митних платежів,
визначений Порядком повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого Наказом Державної
митної служби України від 20 липня 2007
року №618.

Відносини з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України
від 13.03.2012 №4495-VI, який набув чинності з
01.06.2012.

Частинами 1 та 3 статті 301 Митного
кодексу України передбачено, що
повернення помилково та/або надміру
сплачених сум митних платежів
здійснюється відповідно до Бюджетного
та Податкового кодексів України.
Помилково та/або надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до приписів частини 2 статті
45 Бюджетного кодексу України
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

На виконання частини 2 статті 45
Бюджетного кодексу України розроблено
Порядок повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затверджений наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 № 618 (далі - Порядок № 618).

Розділом III зазначеного Порядку
передбачено, що для повернення з
Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Спільним наказом Державної митної
служби України та Державного
казначейства України №611/147 від 20.07.2007
року затверджено Порядок взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи (далі -
Порядок № 611/ 147) (що діяв на час
виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.2 вищевказаного
Порядку, повернення помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів здійснюється на
підставі висновку митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації.

Зазначений висновок оформлюється
відповідно до заяви платника, яка
подається до митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації (далі - митний орган).

Приписом пункту 5 Порядку №611/147
передбачено, що митний орган на
підставі заяви платника готує висновок
про повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи (далі -
Висновок про повернення), форма якого
наведена в додатку 1 до цього Порядку,
та не пізніше п'яти робочих днів від дня
прийняття керівником (заступником
керівника) митного органу рішення про
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
направляє його для виконання
відповідному органу Державного
казначейства України разом із
супровідним листом, в якому вказується
кількість висновків, загальна сума, яка
підлягає поверненню, а також
наводиться перелік висновків із
зазначенням такої інформації: номера
та дати висновку, найменування
юридичної або ім'я фізичної особи -
платника, ідентифікаційного коду за
ЄДРПОУ платника - юридичної особи або
ідентифікаційного номера за ДРФО
платника - фізичної особи (за
наявності), суми, яка підлягає
поверненню за кожним з висновків.

На підставі отриманого висновку про
повернення відповідний орган
Державного казначейства України готує
платіжні документи на перерахування
коштів з рахунку з обліку доходів
державного бюджету на рахунок,
зазначений у Висновку про повернення,
та протягом п'яти робочих днів від дати
отримання Висновку про повернення
здійснює повернення коштів з бюджету
(пункт 7 Порядку №611/ 147).

Так позивач, заявою від 24 березня 2014
№24-03-14/1 звернувся до Східної митниці
Міндоходів з проханням повернути
податок на додану вартість та мито,
сплачені в якості різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
рішення якого скасовані судовими
рішеннями, що набули законної сили.

Проте, листом від 28 березня 2014 року за №
05-70-52/03-1/4286 перший заступник начальника
Східної митниці Міндоходів відмовив у
поверненні надмірно сплаченого
податку на додану вартість та мита за
судовими рішеннями, зважаючи на той
факт, що спірна сума не визнана судом
надмірно сплаченою.

Суд не погоджується з висновками
відповідача та зазначає наступне.

Статтею 259 Митного кодексу України
передбачено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є їх ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 261 Митного кодексу
України відомості про митну вартість
товарів, які переміщуються через
митний кордон України,
використовуються для нарахування
податків і зборів (обов'язкових
платежів), ведення митної статистики, а
також у відповідних випадках для
розрахунків у разі застосування
штрафів, інших санкцій та стягнень,
встановлених законами України.

Частиною 1 ст. 262 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). Кожен наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. У разі
неможливості застосування жодного з
методів 1 - 5, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 273 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 267 Митного кодексу
України митною вартістю за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, є вартість операції,
тобто ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті за товари, якщо
вони продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби відповідно
до частини другої цієї статті. Ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або які
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов'язаних з продавцем
осіб. Такі платежі можуть бути
здійснені прямо або опосередковано
шляхом переказу грошей, акредитиву,
інкасування або за допомогою інших
розрахунків (вексель, передача цінних
документів тощо).

Частина 3 ст. 266 Митного кодексу України
вказує, що, якщо митна вартість не може
бути визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до статті 265 Митного кодексу
України, якщо митний орган дійшов
висновку, що визначена декларантом
митна вартість нижча, ніж прямі витрати
на виробництво цього товару, в тому
числі сировини, матеріалів та/або
комплектуючих, які входять до складу
товару, митний орган має право
зобов'язати декларанта визначити митну
вартість іншим способом, ніж він
використав для її визначення.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу.

Таким чином, метод 6 (резервний) може
бути використано для визначення митної
вартості товару тільки в разі
неможливості використання 1 - 5 методів
визначення вартості за умови
додержання процедури визначення
митної вартості встановленої ч. 3 цієї
статті.

Отже, при наданні митниці документів, в
яких визначена митна вартість товару
за першим основним методом (за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються) обов'язок доказування
щодо неможливості застосування цього
методу та послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості товарів покладається
на суб'єкта владних повноважень, однак
це не є предметом дослідження в даній
справі, тому суд не надає правової
оцінки діям відповідача у цьому
випадку.

Як вже зазначалось судом раніше, з
урахуванням того, що відповідачем було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товару, яким визначено
митну вартість за шостим (резервним)
методом, а не за першим як заявляв
декларант, товар згідно МД
№700130000/2013/001097 від 25.01.2013 та МД
№700130000/2013/007058 від 24.04.2013 року було
випущено у вільний обіг та позивачем
було доплачено в якості фінансових
гарантій та перераховано до бюджету
різницю у сумі 224234,05 грн.

Суд зазначає, що бездіяльність Східної
митниці щодо повернення позивачу
надмірно сплаченого мита та податку на
додану вартість відповідно до поданої
ним заяви у зв'язку з митним
оформленням товару позивача не за
першим, а за шостим (резервним) методом
визначення митної вартості товару, є
неправомірною.

Як вказано в п. 43.1 Податкового кодексу
України помилково та/або надміру
сплачені суми грошового зобов'язання
підлягають поверненню платнику
відповідно до цієї статті та ст. 301
Митного кодексу України, крім випадків
наявності у такого платника
податкового боргу.

Згідно з п. 43.3 Податкового кодексу
України обов'язковою умовою для
здійснення повернення сум грошового
зобов'язання є подання платником
податків заяви про таке повернення
(крім повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку з доходів
фізичних осіб, які розраховуються
контролюючим органом на підставі
поданої платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до п. 43.4 ПКУ платник
податків подає заяву на повернення
помилково та/або надміру сплачених
грошових зобов'язань у довільній формі,
в якій зазначає напрям перерахування
коштів: на поточний рахунок платника
податків в установі банку; на погашення
грошового зобов'язання (податкового
боргу) з інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Згідно листа Слідчого управління
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
у Донецькій області, (що знаходиться в
матеріалах справи) ДПІ у Київському
районі надало інформацію про те, що
суми податку на додану вартість за
митними деклараціями включено
позивачем до податкового кредиту за
січень та квітень 2013 року та бюджетне
відшкодування ПДВ ТОВ «МІ-БАТ» за
вказані періоди не декларувалось.

Відповідно до ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, те, що судом були скасовані
спірні рішення про визначення митної
вартості товару на підставі яких
позивачем було сплачено до державного
бюджету митні платежі у розмірі 224234,05
грн. суд вважає за доцільним
зобов'язати Східну митницю Міндоходів
підготувати висновок, визначений
пунктом 7 Порядку взаємодії
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів України, місцевих
фінансових органів та територіальних
органів Державної казначейської
служби України у процесі повернення
платникам податків помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань від 30.12.2013 року №882/1188,
пунктом 4 розділу ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого Наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року №618 та направити його до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області.

При цьому, посилання відповідача на той
факт що рішенням суду спірна сума не
визнана надмірно сплаченою не може
слугувати підставою для позбавлення
права позивача на повернення надміру
сплачених сум митних платежів,
оскільки судом встановлено, що за
наслідками судового оскарження
вказаного рішення було підтверджено
неправомірність визначення
відповідачем митної вартості товарів,
що було підставою для сплати позивачем
митних платежів у більшому розмірі, ніж
він сплатив би при застосуванні митної
вартості, визначеної позивачем.

З огляду на вказане, внаслідок
неправомірних дій відповідача,
сплачені позивачем до бюджету кошти в
розмірі більшому, ніж встановлено
законодавством, є надмірно сплаченими
та належать поверненню позивачеві.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Відтак, понесені
позивачем судові витрати підлягають
стягненню на користь позивача.

Керуючись Конституцією України, ст.
ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94,
99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «МІ-БАТ» до Східної
митниці м.Донецьк, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору на стороні
відповідача: Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області про
зобов'язання Східної митниці
Міндоходів підготувати висновок,
визначений пунктом 7 Порядку взаємодії
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів України , місцевих
фінансових органів та територіальних
органів Державної казначейської
служби України у процесі повернення
платникам податків помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань від 30.12.2013 року №882/1188,
пунктом 4 розділу ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого Наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року №618 та направити його до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області - задовольнити.

Зобов'язати Східну митницю Міндоходів
підготувати висновок, визначений
пунктом 7 Порядку взаємодії
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів України , місцевих
фінансових органів та територіальних
органів Державної казначейської
служби України у процесі повернення
платникам податків помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань від 30.12.2013 року №882/1188,
пунктом 4 розділу ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого Наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року №618 та направити його до
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Донецькій області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «МІ-БАТ» судовий збір
у розмірі 448,46 грн. (чотириста сорок
вісім гривень сорок шість копійок).

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошено вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 17 червня 2014 року в
присутності представників позивача та
відповідача.

Повний текст постанови складено та
підписано 23 червня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Кониченко О.М.