Справа № 814/5250/13-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/5250/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого судді - Запорожана
Д.В.,

судді - Косцової
І.П.,

судді - Яковлева
Ю.В

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою спеціалізованої
Державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі міжрегіонального
головного управління Міндоходів
України на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 4
березня 2014 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Грінтур-Екс» до
спеціалізованої Державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі
міжрегіонального головного управління
Міндоходів України про скасування
рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Грінтур-Екс»
звернулося до суду з позовом до СДПІ з
обслуговування ВПП у м. Одесі МГУ
Міндоходів України про скасування
податкових повідомлень-рішень від 10
січня 2013 року №№ та .

Свої позовні вимоги ТОВ
«Грінтур-Екс» обґрунтувало
незаконністю спірних рішень.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від 4
березня 2014 року вищенаведений позов
було задоволено. Скасовано спірні
рішення.

В апеляційній скарзі СДПІ з
обслуговування ВПП у м. Одесі МГУ
Міндоходів України просить скасувати
вищенаведену постанову, як таку, що
прийнята з помилковим застосуванням
норм матеріального та процесуального
права і прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості даного позову та
наявності підстав для його
задоволення.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідачем було проведено
перевірку позивача за період
січень-квітень 2012 року, результати якої
відображені в акті від 25 грудня 2012 року
№ 137/26/25380435 /т. 1, а.с. 21-40/.

Перевіркою було встановлено
порушення позивачем п. 198.3 ст. 198 ПК
України, наслідком чого стало
заниження суми ПДВ на 218551 гривень та
завищення від'ємного значення ПДВ на
310080 гривень. Зміст порушень полягав у
лише документальному оформленні
безтоварних господарських операцій з
ТОВ «Ділкорн».

На підставі вищенаведеного акту
відповідачем 10 січня 2013 року було
прийнято податкові
повідомлення-рішення № про
зменшення позивачу суми бюджетного
відшкодування з ПДВ на 218551 гривень
(штрафні санкції - 109276 гривень) та №
про зменшення позивачу розміру
від'ємного значення суми ПДВ на
загальну суму у 310080 гривень /а.с. 57, 59/.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV
передбачено, що господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Таким чином, наслідком реально
здійсненої господарської операції є
наявність змін майнового стану
платника податків.

Частиною 1 ст. 145 ГК України передбачено,
що майновий стан суб'єкта
господарювання визначається
сукупністю належних йому майнових прав
та майнових зобов'язань, що
відображається у бухгалтерському
обліку його господарської діяльності
відповідно до вимог закону.

Таким чином, майновий стан це
сукупність усіх майнових прав та
зобов'язань підприємства, а не
наслідків однієї господарської
операції.

Пунктом 44.1 ст. 44 ПК України
передбачено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
бухгалтерський облік - процес
виявлення, вимірювання, реєстрації,
накопичення, узагальнення, зберігання
та передачі інформації про діяльність
підприємства зовнішнім та внутрішнім
користувачам для прийняття рішень.

Частиною 1 ст. 10 того ж Закону
передбачено, що для забезпечення
достовірності даних бухгалтерського
обліку та фінансової звітності
підприємства зобов'язані проводити
інвентаризацію активів і зобов'язань,
під час якої перевіряються і
документально підтверджуються їх
наявність, стан і оцінка.

Таким чином, визначення об'єктів
оподаткування здійснюється виключно
на підставі сукупності достовірних
даних бухгалтерського обліку і
фінансової звітності, які повинні
доводити реальність змін майнового
стану платників податків (показувати
динаміку змін за період). Зазначена
достовірність повинна
підтверджуватися первинною
документацією та актами
інвентаризацій, які теж є первинними
документами в розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

У позивача, ухвалою суду від 5 червня 2014
року, було витребувано докази
наявності реальних змін його майнового
стану у зв'язку зі здійсненням
господарських операцій з ТОВ «Ділкорн»
(змін в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства), а саме: дані
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності та інвентаризацій з
підтвердженням первинною
документацією.

Тією ж ухвалою суду позивачу було
запропоновано обґрунтувати належність
наданих ним доказів на підтвердження
його вимог.

Позивач надав лише розрізнену
бухгалтерську і фінансову
документацію з якої неможливо
встановити наявність реальних змін
його майнового стану у зв'язку зі
здійсненням господарських операцій з
вищенаведеним контрагентом. Окрім
того, надана бухгалтерська
документація не підтверджена
інвентаризаціями, що нівелює її
достовірність.

Пояснення позивача ґрунтуються на
безсистемно наданих бухгалтерських
документах, які жодним чином не
відображають зміни його майнового
стану (сукупність майнових прав та
майнових зобов'язань) у зв'язку зі
здійсненням господарських операцій з
вищенаведеним контрагентом.

Отже, на думку колегії суддів,
достовірних даних бухгалтерського
обліку та фінансової звітності, які
могли дати можливість дослідити
наявність реальних змін майнового
стану позивача (динаміка змін) у зв'язку
зі здійсненням господарських операцій
з вищенаведеним контрагентом
позивачем надано не було.

Абзацом 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України
передбачено, що платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, визначення об'єктів
оподаткування лише на підставі
неповних даних первинної документації
прямо заборонено Законом.

Окрім того, колегія суддів приймає до
уваги те, що вищенаведений контрагент
не знаходиться за своєю податковою
адресою, не виконує податкових
зобов'язань, не має будь-яких ресурсів
для здійснення господарської
діяльності та бере участь у
безтоварних ланцюгах постачання
утворених з метою ухилення від сплати
податків.

Отже, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість даного позову та
наявність підстав для його
задоволення.

Пунктом 4 ст. 202 КАС України передбачено,
що підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
допустив такі порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвели до неправильного вирішення
даної справи, внаслідок чого його
постанова підлягає скасуванню, з
прийняттям нової постанови про
задоволення даного позову у повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу
спеціалізованої Державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Одесі
міжрегіонального головного управління
Міндоходів України - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 4 березня 2014
року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю
«Грінтур-Екс» до спеціалізованої
Державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Одесі міжрегіонального
головного управління Міндоходів
України про скасування податкових
повідомлень-рішень від 10 січня 2013 року
№№ та - відмовити у повному
обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Постанова у повному обсязі
виготовлена 23 червня 2014 року

Головуючий
/Д.В. Запорожан/

Судді
/І.П. Косцова/

/ Ю.В. Яковлев /