Справа № 2-209/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
Справа №
9104/6170/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Макарика В.Я., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області на рішення Любешівського
районного суду Волинської області від
06 липня 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
державної та додаткової пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 25.05.2010 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області в якому просила
визнати дії відповідача
неправомірними, зобов'язати останнього
провести перерахунок нарахування
пенсії починаючи з 15.01.2008 року і
виплатити заборгованість, а також в
майбутньому здійснювати нарахування
та виплату пенсії згідно чинного
законодавства України.

Рішенням Любешівського районного суду
Волинської області від 06 липня 2010 року
(рішення прийняте за правилами ЦПК)
позов задоволено частково, визнано
бездіяльність управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області протиправною,
зобов'язано відповідача здійснити
позивачу перерахунок та виплату
державної пенсії у розмірі шести
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з
встановленого відповідними законами
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
починаючи з 22.05.2008 року по 06.07.2010 року з
врахуванням проведених виплат, в
задоволені іншої частини позовних
вимог відмовити.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ч. 5
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991р. Кабінету
Міністрів України надано право
встановлювати порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 530 від 28.05.2008 р. «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» в п. 6 п. п. 3 встановлено, що в
усіх випадках розмір пенсія для
інвалідів III групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи не може бути
нижче 530 грн. Щодо виплат додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, то
дані виплати проводяться відповідно до
законодавства на підставі внесених в
Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
змін, а саме в розмірі 15% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність по III гр. інвалідності.

Також апелянт зазначає, що судом також
не взято до уваги вимоги ст. 63 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
згідної якої, фінансування виплат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону
здійснюється за рахунок державного
бюджету.

Виходячи із вище наведенего просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та відмовити в задоволені
позовних вимог повністю.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії
та їй встановлена ІІІ група
інвалідності внаслідок захворювання,
пов'язаного з наслідками
Чорнобильської катастрофи.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що ст. 49
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію. Відповідно до ст. 54 даного
Закону, в усіх випадках розмір пенсії
для інвалідів по III групі інвалідності,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчими 6 мінімальних пенсій за
віком. В ст. 50 вказаного Закону,
зазначено, що інвалідам III групи,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.
Пунктом 28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни до ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та встановлено, що для інших інвалідів
по II групі інвалідності, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, у всіх випадках розміри
пенсії не може бути нижчими
120%прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, а розмір
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю - 20% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність. Але
Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
такими, що не відповідають Конституції
(є неконституційними) положення п.28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив, з того, що
згідно ст.8 ЦПК України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу, тому
при визначенні позивачу розміру
підвищення до пенсії слід застосувати
ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не положення постанов
Кабінету Міністрів України №1293 від
27.12.2005 року «Про збільшення розмірів
пенсії деяким категоріям громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», № 530 від 22.05.2008 року «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян», №654 від 16.07.2008 року
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян».

Враховуючи викладене суд першої
інстанції правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок позивачу державної пенсії
відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог
ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із застосуванням ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і цей перерахунок має
бути здійснений за період з 22.05.2008 року
по 06.07.2010 року з врахуванням виплачених
сум.

З врахуванням вище наведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області - залишити без задоволення, а
рішення Любешівського районного суду
Волинської області від 06 липня 2010 року
у справі № 2а-209/10 - без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
В.Я. Макарик

Н.В. Ільчишин