Справа № К/9991/48527/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/48527/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало В.В.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., розглянувши
в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу підприємства
споживчої кооперації ТЕКО "СЕРВІС"
Заліщицького районного споживчого
товариства на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16 червня 2011 року у справі за позовом
Тернопільського обласного центру
зайнятості до підприємства споживчої
кооперації ТЕКО "СЕРВІС" Заліщицького
районного споживчого товариства про
стягнення штрафу,

в с т а
н о в и л а :

У листопаді 2009 року позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом до відповідача. Просив
стягнути з підприємства споживчої
кооперації ТЕКО "СЕРВІС" Заліщицького
районного споживчого товариства штраф
в сумі 2600 грн. за порушення вимог ст. 5
Закону України ,,Про зайнятість
населення", яке виразилось у відмові
прийняти на роботу громадянку із
категорії соціально незахищених у
межах встановленої броні для
підприємств, установ, організацій.

Постановою Тернопільського
окружного адміністративного суду від 9
грудня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16
червня 2011 року, позов задоволено.
Стягнуто з підприємства споживчої
кооперації ТЕКО ,,Сервіс" Заліщицького
районного споживчого товариства на
користь Тернопільського обласного
центру зайнятості робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообовязкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття штраф в сумі 2600 грн.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, встановлених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що
розпорядженням голови Заліщицької
районної державної адміністрації від 29
грудня 2008 року № 1192 ,,Про бронювання
робочих місць на підприємствах, в
організаціях та установах
Заліщицького району на 2009 рік" для
підприємства споживчої кооперації
ТЕКО ,,Сервіс" Заліщицького районного
споживчого товариства доведена квота
на четвертий квартал 2009 року на
працевлаштування однієї особи із
категорії жінок, які мають дітей віком
до 6 років, одиноких матерів, які мають
дітей до 14 років або дітей-інвалідів.

Заліщицьким районним центром
зайнятості 13 жовтня 2009 року було надано
направлення за № 00001001 на
підприємство споживчої кооперації
ТЕКО ,,Сервіс" для працевлаштування в
рахунок квоти безробітній ОСОБА_4
Однак, підприємством їй було
відмовлено в прийнятті на роботу із
зазначенням, що вакансія зайнята.

На підставі Положення про
інспекцію по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 24
червня 1991 року № 47, начальником
інспекції по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення Тернопільського обласного
центру зайнятості 23 жовтня 2009 року
проведено перевірку підприємства
споживчої кооперації ТЕКО ,,Сервіс"
щодо дотримання вимог статті 5 Закону
України ,,Про зайнятість населення". За
наслідками перевірки складено акт від
23 жовтня 2009 року, в якому зафіксовано
факт відмови у працевлаштуванні у IV
кварталі 2009 року 1 особи із категорії
жінок, які мають дітей віком до 6 років,
одиноких матерів, які мають дітей віком
до 14 років або дітей інвалідів, та
прийнято рішення про стягнення з
відповідача штрафу в сумі 2600 грн.

29 жовтня 2009 року Заліщицьким
районним центром зайнятості ОСОБА_4
повторно направлена для
працевлаштування до відповідача і
згідно наказу від 9 листопада 2009 року №
131 прийнята на роботу кухонним
працівником ресторану ,,Дністер".

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що незважаючи на усунення відповідачем
порушення ст. 5 Закону України ,,Про
зайнятість населення", факт відмови у
прийомі на роботу громадянки із числа
категорій соціально незахищених, у
межах установленої броні доведено.
Тому накладення на відповідача штрафу
з цих підстав відповідає нормам Закону
України «Про зайнятість населення».

За змістом статті 5 Закону України
від 1 березня 1991 року № 803-XII ,,Про
зайнятість населення" держава
забезпечує надання додаткових
гарантій щодо працевлаштування
працездатним громадянам у
працездатному віці, які потребують
соціального захисту і не здатні на
рівних конкурувати на ринку праці, у
тому числі: а) жінкам, які мають дітей
віком до шести років; б) одиноким
матерям, які мають дітей віком до
чотирнадцяти років або
дітей-інвалідів.

Для працевлаштування зазначених у
пункті 1 цієї статті категорій громадян
(крім інвалідів, які не досягли
пенсійного віку) місцеві державні
адміністрації, виконавчі органи
відповідних рад за поданням центрів
зайнятості встановлюють квоту робочих
місць для підприємств (обєднань),
установ і організацій незалежно від
форм власності та організаційних форм
з чисельністю працюючих понад 20 осіб
для бронювання ними до 5 відсотків
загальної кількості робочих місць, у
тому числі з гнучкими формами
зайнятості.

У разі відмови у прийомі на роботу
громадян із числа категорій,
зазначених у пункті 1 цієї статті (крім
інвалідів, які не досягли пенсійного
віку), у межах установленої броні з
підприємств, установ та організацій
державна служба зайнятості стягує
штраф за кожну таку відмову в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку про
правомірність позовних вимог та
задоволення позову, оскільки
відповідач відмовив у прийомі на
роботу громадянки, яка потребує
соціального захисту, чим порушив
вимоги статті 5 Закону України ,,Про
зайнятість населення". Тому державна
служба зайнятості правомірно,
відповідно до вимог частини 3 цієї
статті, прийняла рішення про стягнення
з відповідача штрафу в розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат.

Згідно частини 1 статті 220 КАС України
суд касаційної інстанції не може
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу,
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги про
незаконність судових рішень, порушення
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та матеріалах справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу підприємства
споживчої кооперації ТЕКО "СЕРВІС"
Заліщицького районного споживчого
товариства залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 9 грудня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16 червня 2011 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
В.В.
Тракало

Судді:
Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

З оригіналом згідно

Помічник