Справа № 809/1554/14
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2014-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р.
Справа № 809/1554/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Ткачук І.М.,

за участю:

представника відповідача Цахнюк Н.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до відповідача: управління
Державної міграційної служби в
Івано-Франківській області,

про визнання протиправною
бездіяльності і зобов'язання вчинити
дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась в суд з
адміністративним позовом до
управління Державної міграційної
служби України в Івано-Франківській
області з наступними вимогами: визнати
протиправною бездіяльність управління
Державної міграційної служби України в
Івано-Франківській області, пов'язану з
відмовою у видачі паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих ОСОБА_2 документів;
визнати відсутність у управління
Державної міграційної служби України в
Івано-Франківській області
компетенції щодо встановлення
обов'язкової плати за надання
адміністративної послуги з оформлення
і видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон, що передбачено
пунктом 27 Переліку платних послуг, які
надаються підрозділами Міністерства
внутрішніх справ та Державної
міграційної служби, і розміру плати за
їх надання затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України №795 від 04
червня 2007 року (із змінами, внесеними
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року №1098); визнати
відсутність у Державної міграційної
служби України в Івано-Франківській
області компетенції щодо встановлення
обов'язкової плати вартості бланку
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон та оплати вартості їх
персоналізації; зобов'язати управління
Державної міграційної служби України в
Івано-Франківській області видати
ОСОБА_2 паспорт громадянина України для
виїзду за кордон на підставі
документів, перелік яких визначено
Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання і вилучення,
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України №231 від 31 березня 1995
року; стягнути з відповідача в якості
компенсації моральної шкоди, завданої
ОСОБА_2 у зв'язку з протиправною
бездіяльністю щодо неї, 1050,00 грн;
стягнути з відповідача судові витрати;
встановити для управління Державної
міграційної служби України в
Івано-Франківській області строк,
впродовж якого відповідач зобов'язаний
надати звіт про виконання судового
рішення; розглянути справу за
відсутності ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те що, вона 14.03.2014 року та
15.04.2014 року подала до управління
Державної міграційної служби України в
Івано-Франківській області усі
необхідні документи для виготовлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон. Проте, отримала
відмову у видачі паспорта, оскільки не
здійснила всіх передбачених оплат, а
саме за бланк паспорта в сумі 120,00 грн та
за послуги ДМС в сумі 87,15 грн. Такі дії
відповідача вважає незаконними,
оскільки всі документи згідно з ст.4
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" і Постанови КМУ № 321 від 31
березня 1995 року "Про затвердження
Правил оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення",
для виготовлення закордонного
паспорта надала.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, подала клопотання в якому
просила розгляд справи проводити без
її участі. Дані обставини відображено в
адміністративному позові (а.с. 9).

Відповідач подав заперечення на позов,
в якому зазначив, що позивач для
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду і в'їзду
за кордон подав документи, проте не
долучив квитанцію про оплату вартості
бланка паспорта у розмірі 120,00 грн та
послуг. Зазначає, що видача паспорта є
результатом надання адміністративної
послуги територіальними підрозділами
Державної міграційної служби України.
Порядок та умови надання послуг
регулюється постановами КМ України від
04.06.2007 р. № 795 та від 26.10.2011 р. № 1098.
Адміністративна послуга з оформлення
та видачі паспорта є платною та
передбачає видачу бланка, а тому
позивач зобов'язаний сплатити не
тільки вартість послуги в розмірі 87,15
грн, а й вартість бланка паспорта у
розмірі 120,00 грн. Просить відмовити у
задоволенні позову.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення представника відповідача,
встановивши фактичні обставини справи,
перевіривши їх доказами, дослідженими
в судовому засіданні, оцінивши їх в
сукупності, відповідно до вимог
чинного законодавства, судом
встановлено наступне.

Відповідно до п.1 Положення "Про
Державну міграційну службу України",
затвердженого Указом Президента
України "Питання Державної міграційної
служби України" від 06.04.2011 року №405/2011
(далі - Положення №405/2011) державна
політика у сферах міграції (імміграції
та еміграції), у тому числі протидії
нелегальній (незаконній) міграції,
громадянства, реєстрації фізичних
осіб, біженців та інших визначених
законодавством категорій мігрантів
реалізує Державна міграційна служба
України (далі - ДМС України), яка є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра внутрішніх
справ України.

Згідно п.7 Положення №405/2011, ДМС України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через головні
управління (управління) міграційної
служби в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
управління, відділи (сектори)
міграційної служби в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 15.06.2011 №658 "Про утворення
територіальних органів Державної
міграційної служб" визначено, що
повноваження ДМС України на території
Івано-Франківської області реалізує
управління Державної міграційної
служби України в Івано-Франківській
області.

Судом встановлено, що 14.03.2014 року ОСОБА_2
звернулась до управління Державної
міграційної служби України в
Івано-Франківській області з заявою,
щодо оформлення та отримання паспорта
громадянина України для тимчасового
виїзду за кордон (зворотній бік а.с. 52).

До заяви позивачем долучено
передбачені чинним законодавством
України документи, а саме: паспорт
громадянина України; копію виданої
податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера;
квитанцію про сплату державного мита в
сумі 170,00 грн, паспорт громадянина
України для виїзду за кордон на
прізвище ОСОБА_3 (а.с. 53-54).

Управлінням Державної міграційної
служби України в Івано-Франківській
області у прийнятті вищезазначених
документів для оформлення та видачі
паспорта громадянина України для
тимчасового виїзду за кордон ОСОБА_2
відмовлено у зв'язку з ненаданням
позивачем усіх необхідних документів
(а.с. 55-56).

15.04.2014 року позивач повторно звернулась
до управління Державної міграційної
служби України в Івано-Франківській
області з заявою, щодо оформлення та
отримання паспорта громадянина
України для тимчасового виїзду за
кордон. Позивачем до заяви долучено
передбачені чинним законодавством
України документи, а саме: паспорт
громадянина України; копію виданої
податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера;
квитанцію про сплату державного мита в
сумі 170,00 грн, паспорт громадянина
України для виїзду за кордон на
прізвище ОСОБА_3 (а.с. 46-49).

У прийнятті вищезазначених документів
для оформлення та видачі паспорта
громадянина України для тимчасового
виїзду за кордон ОСОБА_2 відповідачем
29.04.2014 року відмовлено у зв'язку з
ненаданням позивачем усіх необхідних
документів (а.с. 50-51, 57).

Як вбачається з листа управління
Державної міграційної служби України в
Івано-Франківській області від 14.03.2014
року №02/2-2651 крім визначених Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 року №231,
документів, ОСОБА_2 для отримання
паспорта громадянина України для
тимчасового виїзду за кордон необхідно
надати квитанції про оплату
адміністративних послуг за оформлення
та видачу такого паспорта в сумі 87,15 грн
та вартості бланка паспорта
громадянина України для тимчасового
виїзду за кордон в сумі 120,00 грн (а.с. 10-11).

Аналогічну відповідь надано
відповідачем ОСОБА_2 на звернення від
15.04.2014 року (а.с. 12-13).

Згідно до ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок врегульовано
Законом України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21.01.1994 року №3857-XII (далі -
Закон №3857-XII), Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.03.1995 року №231 (далі - Правила №231)
та Порядком провадження за заявами про
оформлення паспортів громадянина
України для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, затвердженого
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 21.12.2004 року №1603,
зареєстрованого Мін'юстом України
20.01.2005 року за №68/10348 (далі - Порядок
№1603).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №3857-XII,
громадянин України має право виїхати з
України, крім випадків, передбачених
цим Законом, та в'їхати в Україну.

Як вбачається з п.1 ч.1 ст.4 Закону №3857-XII,
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
провадиться громадянам України, які
постійно проживають в Україні і
досягли 18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства.

Крім того, пунктом 10 Правил №231
встановлено, що для оформлення
паспорта у разі тимчасового виїзду за
кордон подається: заява-анкета
встановленого зразка; паспорт
громадянина України, свідоцтво про
народження (для осіб віком до 16 років)
(після прийняття документів
повертається); копія виданої
податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
крім осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.

Згідно зі ст.1 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93
"Про державне мито" (далі - Декрет №7-93),
платниками державного мита на
території України є фізичні та
юридичні особи за вчинення в їхніх
інтересах дій та видачу документів, що
мають юридичне значення,
уповноваженими на те органами.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Декрету №7-93,
ставки державного мита встановлюються
в таких розмірах: за видачу нового
зразка паспорта громадянина України
(крім обміну нині діючого паспорта на
паспорт нового зразка); за оформлення
нового зразка паспорта громадянина
України для поїздки за кордон; за
видачу громадянам України
закордонного паспорта на право виїзду
за кордон або продовження строку його
дії.

Підпунктом "б" пункту 6 статті 3 Декрету
№7-93 встановлено, що ставка державного
мита за видачу паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
встановлюються в розмірі 10
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, тобто 170,00 грн.

Як встановлено пунктом 27 розділу І
Переліку платних послуг, які надаються
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби,
розмір плати за їх надання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 04.06.2007 №795
визначено розмір плати за оформлення
та видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон, що становить 87,15
грн.

Відповідно до пункту 4 Порядку надання
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби
платних послуг, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 року №1098 (далі - Порядок №1098)
у разі надання послуги, що передбачає
видачу бланка або номерного знака,
розмір плати за її надання
визначається з урахуванням витрат,
пов'язаних з придбанням відповідної
продукції. Обсяг витрат визначається
МВС.

Проте, нормативний документ, який
визначав би вартість бланка паспорта,
відсутній.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що сплата встановленого
Декретом №7-93 державного мита покриває
вартість витрат, пов'язаних із
вчиненням відповідачем дій щодо видачі
громадянам України паспорта на право
виїзду за кордон, у тому числі й
вартість бланка такого паспорта.

Таким чином, відповідач не вправі
вимагати повторної оплати тих самих
дій (послуг) на підставі іншого
нормативно - правового акта.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1098 такі
послуги надаються за письмовою заявою
фізичних та юридичних осіб.

Відтак, дана норма не передбачає
обов'язку замовлення такої послуги з
метою, зокрема, оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, а лише можливість її надання за
наявності у заявника бажання отримати
таку послугу.

З позовної заяви та листів відповідача
від 14.03.2014 року №02/2-2651 та від 29.04.2014 року
№02/2-Д-6 не вбачається подання позивачем
такої письмової заяви до
територіального органу ДМС України, а
відтак, вимоги відповідача надати
документи та сплатити платежі за
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, які не передбачені Законом
№3857-XII та Правилами №231 є
безпідставними.

Також, з пояснень та письмових
заперечень відповідача не можливо
встановити суть послуги, яка полягає в
оформлені та видачі паспорту
громадянина України для виїзду за
кордон, вартість якої становить 87,15 грн.
Таке питання є актуальним з огляду на
те, що особа, яка виявила бажання
отримати паспорт, сплачує державне
мито у розмірі 170,00 грн за оформлення та
видачу паспорту громадянина України за
виїзду за кордон, про що зазначено вище.
Тобто, якщо брати до уваги доводи
відповідача про необхідність сплати
послуги вартістю 87,15 грн, то існуватиме
подвійна оплата одних і тих же дій
(послуг) відповідача. Відповідачем не
надано також і доказів вартості бланку
паспорта.

Також, п.п.3 та 4 Порядку №1603
передбачено, що заява-анкета про
оформлення паспорта/проїзного
документа подається громадянином
України особисто або через своїх
законних представників та приймається
працівниками територіальних органів
чи територіальних підрозділів за умови
подання всіх документів, передбачених
Правилами. Викладене свідчить про
обов'язок територіального органу ДМС
України прийняти заяву - анкету у
заявника в разі надання всіх
документів, які зазначені в п.10 Правил
№231.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачем при зверненні до УДМС
України в Івано-Франківській області
подано всі необхідні документи
передбачені чинним законодавством, що
регулює відносини у сфері міграції,
але, всупереч даним вимогам
відповідачем відмовлено у прийнятті
таких документів.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
відмова управління Державної
міграційної служби України в
Івано-Франківській області в прийнятті
документів, оформленні та видачі
паспорта громадянки України ОСОБА_2 є
необґрунтованою та протиправною,
оскільки прийнята не з підстав
передбачених законодавством України.

Вирішуючи даний спір, суд, згідно з
вимогами ч.1 ст.244-2 КАС України, врахував
рішення Верховного Суду України від
03.12.2013 року у справі №21-416а13.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а суд згідно
ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 1 статті 2 КАС України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Беручи до уваги наведені обставини та
спосіб обраного позивачем захисту
порушених прав, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги є
частково обгрунтованими.

Так, щодо вимог про визнання
протиправною бездіяльності управління
Державної міграційної служби України в
Івано-Франківській області, пов'язану з
відмовою у видачі паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих 14.03.2014 року та 15.04.2014
року ОСОБА_2 документів суд звертає
увагу на наступне.

Відмовляючи позивачу у видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон позивачем не допущено факту
бездіяльності, а вжиті відповідні дії,
в даному випадку прийнято відмову.
Таким чином, в цій частині позивачем не
вірно визначено спосіб захисту
порушеного права.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 11 КАС України
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

З врахуванням встановлених обставин
справи, суд вважає необхідним вийти за
межі позовних вимог в цій частині та
визнати протиправними дії управління
Державної міграційної служби України в
Івано-Франківській області, пов'язану з
відмовою у видачі паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих 14.03.2014 року та 15.04.2014
року ОСОБА_2 документів.

Також, позивач заявляє вимогу про
зобов'язання управління Державної
міграційної служби видати паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон.

На думку суду задоволення таких вимог
позивача призведе до втручання суду в
дискреційні повноваження органу
Державної міграційної служби та
позбавить його, зокрема, можливості
перевірити наявність інших підстав для
відмови у видачі паспорта громадянина
України для виїзду за кордон.

Таким чином, з метою захисту порушених
прав позивача слід зобов'язати
управління Державної міграційної
служби України в Івано-Франківській
області повторно розглянути питання
щодо оформлення та видачі ОСОБА_2
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон на підставі наданих
нею 14.03.2014 року та 15.04.2014 року документів
та сплаченого державного мита в сумі
170,00 грн.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне
вказати на те, що спосіб захисту,
обраний судом, не обов'язково має
збігатися з тим, що запропонував
позивач у позовних вимогах. Суд може
змінити чи уточнити його формулювання,
а в необхідних випадках і вийти за межі
позовних вимог - застосувати спосіб
захисту у ширших межах або доповнити
іншим способом захисту з метою повного
захисту прав, свобод чи інтересів
особи, про захист яких вона просить.

Крім того, відповідно до вимог п. 8 ч. 2
ст. 162 КАС України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
наявності чи відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень.

На переконання суду, цей спосіб захисту
можливий, зокрема, у компетенційних
спорах, тобто спорах між суб'єктами
владних повноважень щодо реалізації
компетенції у сфері управління (пункт 3
частини першої статті 17 КАС України). Ця
вимога може бути поєднана з
оскарженням рішення чи дії, якими один
орган втрутився в компетенцію іншого.
Суд констатує, що в даних
правовідносинах відсутній такий спір.
При цьому, в межах даного
адміністративного провадження,
позивач не оскаржує рішення
відповідача чи іншого суб'єкта владних
повноважень щодо встановлення
відповідних платежів, а лише дії
відповідача, що стосуються прав,
інтересів чи обов'язків позивача.

Таким чином, позовні вимоги про
визнання відсутності у відповідача
компетенції щодо встановлення
обов'язкової плати за надання
адміністративної послуги та
встановлення обов'язкової плати
вартості бланку паспорта громадянина
України для виїзду за кордон та оплати
вартості їх персоналізації,
задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги позивача щодо зобов'язання
управління Державної міграційної
служби України в Івано-Франківській
області відшкодувати завдані йому
моральні збитки в розмірі 1050,00 грн,
враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму
Верховного суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995
року № 4, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Згідно ч.2 ст.23 Цивільного кодексу
України моральна шкода полягає,
зокрема, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у приниженні честі та
гідності фізичної особи.

Разом з цим, звертаючись до суду з такою
вимогою позивач повинен був зазначити
та довести: в чому полягає завдана йому
моральна шкода та з яких міркувань він
виходив, визначаючи її розмір, вказати
докази, якими це підтверджується, чого
ним зроблено не було.

Оскільки позивачем не надано доказів
завдання йому такої шкоди та причинно -
наслідкового зв'язку між діями
відповідача і такою шкодою, тому вимоги
стосовно відшкодування моральної
шкоди є недоведеними та не підлягають
задоволенню.

Також, суд не приймає до уваги вимогу
позивача щодо зобов'язання управління
Державної міграційної служби України в
Івано-Франківській області подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання цього судового рішення та
застосування положення ч. 1 ст. 267 КАС
України, якою передбачено, що суд, який
ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення, оскільки
встановлення судового контролю за
виконанням рішення суду, ухваленого не
на користь суб'єкта владних
повноважень, є правом, а не обов'язком
суду, та його ініціативою.

За наведених обставин, позовні вимоги
ОСОБА_2 підлягають до задоволення
частково.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Частиною 3
даної статті передбачено, що якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Враховуючи дане положення, суд
присуджує стягнути з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_2 36,54
грн судового збору, сплаченого згідно
наявного в матеріалах справи
платіжного доручення за №37588 від 21.05.2014
року до пропорційно задоволеної чи
відхиленої частини вимоги (а.с. 2).

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
управління Державної міграційної
служби України в Івано-Франківській
області, пов'язані з відмовою у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон на підставі поданих
14.03.2014 року та 14.04.2014 року ОСОБА_2
документів.

Зобов'язати управління Державної
міграційної служби України в
Івано-Франківській області повторно
розглянути питання щодо оформлення та
видачі ОСОБА_2 паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі наданих нею 14.03.2014 року та
14.04.2014 року документів та сплаченого
державного мита в сумі 170,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
судовий збір у сумі 36 (тридцять шість)
гривень 54 копійки.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/
Грицюк П.П.

Постанова складена в повному
обсязі 27.06.2014 року.