Справа № 826/303/14
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/303/14
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2, представника відповідача -
Ресенчука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної
служби інтелектуальної власності
України про визнання незаконним
рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної служби
інтелектуальної власності України про
визнання висновку, затвердженого
Державною службою інтелектуальною
власністю України, який набув статусу
рішення про відмову в реєстрації знака
від 26.11.2013 №52022 за заявкою m 2012 21856
незаконним та його скасування,
зобов'язання надати правову охорону
знаку для товарів і послуг «TUROPERATOR»
шляхом прийняття рішення про
реєстрацію знака.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
лютого 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним
судовим рішенням, позивач подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05 лютого 2014 року та ухвалити
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення представників сторін, які
прибули в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
17.12.2012 року позивачем до Державної
служби інтелектуальної власності
України подано заяву про реєстрацію
знака для товарів та послуг в Україні
за № m 2012 21856, в якій просив
зареєструвати на ім'я заявника
позначення «TUROPERATOR» як знак для товарів
і послуг відносно класу 39 Міжнародної
класифікації товарів і послуг для
реєстрації знаків та перелік товарів і
послуг: автобусне перевезення;
влаштування подорожей; екскурсії
туристські; пасажирське перевезення;
перевезення подорожуючих; подорожі;
попереднє замовлення місць для
подорожей; попереднє замовлення
подорожей; товари та інші.

Рішенням Державної служби
інтелектуальної власності України від
26.11.2013 №52022 відмовлено в реєстрації
знака «TUROPERATOR».

Вважаючи вказане рішення незаконним,
позивач звернулася з вказаним позовом
до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позначення "TUROPERATOR" є
загальновживаним терміном, який
використовується виключно у
туристичній діяльності, а відтак
позначення "TUROPERATOR" подане на державну
реєстрацію в якості знака, в тому числі
для послуг 39 МКТП, які не пов'язані із
туристичною діяльністю, а відтак
реєстрація цього знака для послуг, які
не пов'язані із туристичною діяльністю,
може призвести до можливості введення
споживачів в оману щодо відповідної
послуги.

Колегія суддів погоджується з
вказаним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у зв'язку з
набуттям і здійсненням права власності
на знаки для товарів і послуг в Україні
регулюються Законом України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг".

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону
знак - позначення, за яким товари і
послуги одних осіб відрізняються від
товарів і послуг інших осіб.

Згідно визначення пункту 1 Положення
про Державну службу інтелектуальної
власності України, затверджене Указом
Президента України від 8 квітня 2011 року
№436/2011, Державна служба
інтелектуальної власності України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра освіти і науки
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
інтелектуальної власності.

Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону
України "Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг" установа (центральний
орган виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
інтелектуальної власності) забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
охорони прав на знаки для товарів і
послуг, для чого, зокрема організовує
приймання заявок, проведення їх
експертизи, приймає рішення щодо них;
видає свідоцтва на знаки для товарів і
послуг, забезпечує їх державну
реєстрацію.

Пункт 4 Положення про Державну службу
інтелектуальної власності України,
затверджене Указом Президента України
від 8 квітня 2011 року №436/2011, передбачає,
що Державна служба відповідно до
покладених на неї завдань, у тому числі
організовує в установленому порядку
експертизу об'єктів права
інтелектуальної власності, видає
патенти/свідоцтва на об'єкти права
інтелектуальної власності; здійснює
державну реєстрацію та ведення обліку
об'єктів права інтелектуальної
власності, проводить реєстрацію
договорів про передачу прав на об'єкти
права інтелектуальної власності, що
охороняються на території України,
ліцензійних договорів; визначає
уповноважені заклади експертизи та
доручає їм проведення експертизи
заявок.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
правова охорона надається знаку, який
не суперечить публічному порядку,
принципам гуманності і моралі та на
який не поширюються підстави для
відмови в наданні правової охорони,
встановлені цим Законом.

Частиною 2 статті 5 Закону встановлено,
що об'єктом знака може бути будь-яке
позначення або будь-яка комбінація
позначень. Такими позначеннями можуть
бути, зокрема, слова, у тому числі
власні імена, літери, цифри,
зображувальні елементи, кольори та
комбінації кольорів, а також будь-яка
комбінація таких позначень.

Підстави для відмови в наданні
правової охорони визначено статтею 6
Закону.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону
не можуть одержати правову охорону
також позначення, які: звичайно не
мають розрізняльної здатності та не
набули такої внаслідок їх
використання; складаються лише з
позначень, що є загальновживаними як
позначення товарів і послуг певного
виду; складаються лише з позначень чи
даних, що є описовими при використанні
щодо зазначених у заявці товарів і
послуг або у зв'язку з ними, зокрема
вказують на вид, якість, склад,
кількість, властивості, призначення,
цінність товарів і послуг, місце і час
виготовлення чи збуту товарів або
надання послуг; є оманливими або
такими, що можуть ввести в оману щодо
товару, послуги або особи, яка виробляє
товар або надає послугу; складаються
лише з позначень, що є
загальновживаними символами і
термінами; відображають лише форму, що
обумовлена природним станом товару чи
необхідністю отримання технічного
результату, або яка надає товарові
істотної цінності.

Згідно зі статтею 7 Закону, зокрема,
визначено, що особа, яка бажає одержати
свідоцтво, подає до Державного
департаменту інтелектуальної
власності заявку. За дорученням
заявника заявку може бути подано через
представника у справах
інтелектуальної власності або іншу
довірену особу.

Вимоги до заявки, правила подання та
процедуру розгляду заявки на видачу
свідоцтва України на знак для товарів і
послуг, також, встановлюють та
визначають Правила складання, подання
та розгляду заявки на видачу свідоцтва
України на знак для товарів і послуг
(далі - Правила) розроблені відповідно
до Закону України "Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг" та
затверджені наказом Держпатенту
України від 28.07.1995 р. № 116.

Відповідно до пункту 4.3.1.7 Правил
складання, подання та розгляду заявки
на видачу свідоцтва України на знак для
товарів і послуг, до позначень, які
вказують на вид, якість, кількість,
властивості, склад, призначення,
цінність товарів і/або послуг, а також
на місце і час їх виготовлення чи збуту,
належать прості найменування товарів;
зазначення категорії якості товарів;
зазначення властивостей товарів, в
тому числі таких, що носять хвалебний
характер; зазначення матеріалу або
складу сировини; зазначення ваги,
об'єму, ціни товарів, дати виробництва
товарів; історичні дані щодо
заснування виробництва, зображення
нагород, що присуджені товарам; видові
найменування підприємств, адреси
виробників товарів або посередників.

Згідно п. 4 Правил, експертиза заявки на
реєстрацію знака для товарів і послуг
складається з таких етапів: -
встановлення дати подання заявки; -
експертиза заявки за формальними
ознаками (на відповідність вимогам,
передбаченим ст.7 Закону); - експертиза
заявки по суті позначення, що заявлено
на реєстрацію як знак (кваліфікаційні
експертиза).

Статтею 10 Закону України "Про охорону
прав на знаки для товарів і послуг"
передбачено, що експертиза заявки має
статус науково-технічної експертизи,
складається з формальної експертизи та
кваліфікаційної експертизи
(експертизи по суті) і проводиться
закладом експертизи відповідно до
цього Закону та правил, встановлених на
його основі центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
інтелектуальної власності.

Кінцеві результати експертизи заявки,
що не вважається відкликаною або не
відкликана, відображаються в
обґрунтованому висновку експертизи за
заявкою, що набирає чинності після
затвердження його Установою. На
підставі такого висновку Установа
приймає рішення про реєстрацію знака
для всіх зазначених у заявці товарів і
послуг або про відмову в реєстрації
знака для всіх зазначених у заявці
товарів і послуг, або про реєстрацію
знака щодо частини зазначених у заявці
товарів і послуг та відмову в
реєстрації знака для іншої частини
зазначених у заявці товарів і послуг.
Рішення Установи надсилається
заявнику.

Відповідно до ч.15-16 ст.10 Закону, під час
кваліфікаційної експертизи
перевіряється відповідність
заявленого позначення умовам надання
правової охорони, визначеним Законом.
При цьому використовуються
інформаційна база закладу експертизи,
в тому числі матеріали заявки, а також
довідково-пошуковий апарат та
відповідні офіційні видання. Якщо є
підстави вважати, що заявлене
позначення не відповідає умовам
надання правової охорони повністю або
частково, то заклад експертизи
надсилає заявнику про це обґрунтований
попередній висновок з пропозицією
надати мотивовану відповідь на користь
реєстрації знака.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами кваліфікаційної
експертизи заявки ОСОБА_4 від 17.12.2012 № m
2012 21856 ДП "Український інститут
промислової власності" складено
висновок про невідповідність
позначення умовам надання правової
охорони за результатами
кваліфікаційної експертизи щодо всіх,
зазначених у заявці товарів і послуг.

Вказаний висновок зроблено на підставі
того, що заявлене словесне позначення
для всіх послуг 39 класу, згідно з
наведеним в матеріалах заявки
переліком є таким, що:

- для послуг 39 класу, які надають
туроператори: не має розрізняльної
здатності та не набуло такої внаслідок
його використання заявником. Може
використовуватись будь-якою компанією,
яка здійснює свою діяльність в
індустрії туризму; Є загальновживаним
терміном, викладеним літерами
латинського алфавіту. Що широко
використовується при наданні вище
згадуваних послуг: TUROPERATOR - Туроператор
- туристська установа, що займається
організацією внутрішніх та
міжнародних туристських подорожей з
різноманітним асортиментом послуг. -
Туроператор - найбільш крупні та
сучасні оптові туристичні фірми, які
взаємодіють з різними галузями,
надають все можливі види туристичних
послуг, створюють єдиний туристичний
продукт і реалізують його через мережу
агенцій та агентів. Туроператори
можуть мати різний профіль і
орієнтуватися на різні туристичні
ринки: а) масові, б) спеціалізовані
сегменти ринку, в) зовнішні, г)
внутрішні.

- є оманливим для послуг 39 класу, які не
пов'язані з туроператорською
діяльністю.

Так, згідно з п. 4.3.1.6 Правил до
позначень, які являють собою
загальновживані терміни, відносяться
лексичні одиниці, характерні для
конкретних галузей науки і техніки.
Загальновживані символи і терміни є
перешкодою для реєстрації знака, якщо
знак заявлено для товарів і послуг, які
відносяться до тієї ж галузі, що і
загальновживані символи і терміни.

Тлумачні словники української мови
надають наступні визначення понять, що
використовуються у абз. 6 п. 2 ст. 6 Закону
України "Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг" та пп. 4.3.1.6 Правил:
галузь науки - це певна сфера або напрям
знань; галузь техніки - це певна сфера
людської діяльності, пов'язана з
вивченням, застосуванням і
вдосконаленням засобів і знарядь праці
сукупність прийомів, навичок, що
застосовуються в певній діяльності.

З системного аналізу викладеного
вбачається, що загальновживаний термін
- це слово, словосполучення або вислів,
що вживається, застосовується,
використовується всіма і означає чітко
окреслене спеціальне поняття
якої-небудь галузі науки, техніки та
вживається в тому чи іншому середовищі,
на певній території, людьми певного
фаху.

Сукупність таких термінів складає
термінологію або термінологічну
систему, в якій зосереджено понятійний
апарат певної науки чи галузі.
Інформаційними джерелами для
встановлення, чи є позначення
загальновживаним терміном є будь-які
доступні в Україні офіційні та наукові
джерела, зокрема словники, бази даних,
галузеві довідники, стандарти,
спеціальні видання тощо.

Усі посилання на визначення поняття
"TUROPERATOR", що містяться в різних джерелах
(словниках, нормативному документі),
дозволяють зробити однозначний
висновок, що відповідний термін
відноситься до такої галузі, як туризм.

Виходячи із сутності знака для товарів
і послуг колегія суддів вважає, що
позначення " TUROPERATOR " є загальновживаним
терміном, що використовується виключно
в туристичній діяльності.

Крім того, власник знака "TUROPERATOR" після
реєстрації отримує виключне право
забороняти використання будь-яких
тотожних або схожих до ступеня
змішання з його знаком позначень щодо
таких самих або споріднених
(однорідних) послуг, отже реєстрація
знака "TUROPERATOR" може створити перешкоди
для діяльності на українському ринку
інших туроператорів.

Таким чином, позначення "TUROPERATOR" є
загальновживаним терміном, який
використовується виключно у
туристичній діяльності, а відтак
позначення "TUROPERATOR" подане на державну
реєстрацію в якості знака, в тому числі
для послуг 39 МКТП, які не пов'язані із
туристичною діяльністю, а відтак
реєстрація цього знака для послуг, які
не пов'язані із туристичною діяльністю,
може призвести до можливості введення
споживачів в оману щодо відповідної
послуги.

Враховуючи наведені вище обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли свого підтвердження,
судове рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для його скасування не має.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В.
Карпушова

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 24.06.2014 року.

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.