Справа № 262/35/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Масендич В.В.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року справа №262/35/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Васильєвої І. А., Казначеєва Е.Г.,
Яманко В.Г.,

Секретар судового засідання Коханюк
А.Р.,

За участі позивача ОСОБА_4,

За участі представника відповідача
Жуль Є.А. (на підставі довіреності)

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька на
постанову Пролетарського районного
суду м.Донецька від 31 березня 2014 року
у справі № 262/35/14-а за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька, ТОВ
"Стройсервіс" про зарахування в
пільговий стаж та внесення змін до
трудової книжки,-

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради, ТОВ "Стройсервіс", в якому просив
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення у
зв'язку з ліквідацією ТОВ «Діло»,
захистити права позивача та зарахувати
до пільгового стажу по Списку №2 період
роботи з 07 лютого 2007 року по 28
листопада 2008 року та понудити ТОВ
«Стройсервіс» зарахувати до
пільгового стажу за Списком №2 період
роботи з 03 квітня 2006 року по 06 лютого 2007
року (а.с. 1).

Ухвалою Пролетарського районного суду
м. Донецька від 13 березня 2014 року
допущено заміну відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної в м. Донецьку ради на
належного відповідача, який має
відповідати за вказаним
адміністративним позовом - Управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька (а.с.
28).

Постановою Пролетарського районного
суду м. Донецька від 31 березня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_4
задоволений, зобов'язано УПФУ в
Пролетарському районї в м. Донецьку
зарахувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
пільговий стаж по Списку № 2 період з 07
лютого 2007 року по 28 листопада 2008 року, а
також з 03 квітня 2006 року по 06 лютого 2007
року та зобов'язано ТОВ «Стройсервіс»
внести запис до трудової книжки ОСОБА_4
період роботи з 03 квітня 2006 року по 06
лютого 2007 року (а.с. 41-42).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 45-50).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що Управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька,
згідно із зазначеною постановою,
виступає в якості відповідача, тобто є
однією зі сторін даного процесу, тому
суд повинен був повідомити про дату,
час і місце судового розгляду справи,
але, до управління жодного
відповідного документу не надходило,
тобто Управління було позбавлене
можливості ознайомитись із
матеріалами справи, відповідно,
заявляти клопотання та відводи, надати
усні та письмові пояснення, доводи,
заперечення та користуватися іншими
процесуальними правами, наданими
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Крім цього, апелянт зазначає, що в
постанові суду першої інстанції
зазначається, що у судове засідання
представник відповідача - представник
УПФУ в Пролетарському районі м.
Донецька не з'явився, але не зазначено,
що відповідач повідомлений належним
чином.

Апелянт вказує на те, що період, який
підлягає зарахуванню до пільгового
стажу роботи, визначає підприємство
шляхом надання уточнюючої довідки. Для
призначення пенсії ОСОБА_4 надав лише
довідки, що підтверджують пільговий
стаж за періоди з 16 березня 1988 року по 20
серпня 1992 року та з 02 липня 2002 року по 30
квітня 2004 року. Довідки за інші періоди
пільгової роботи заявником не надані.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що
до пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до 21
серпня 1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Управління ПФУ наголошує на тому, що
для підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
надається трудова книжка з оформленими
належним чином записами про займану
посаду і період виконуваної роботи,
виписка із наказу по підприємству про
проведення атестації на відповідному
робочому місці (для підтвердження
стажу після 21 серпня 1992 року) та
уточнююча довідка. Але відповідачу не
надано відомостей про проведення
атестацій робочих місць
підприємствами ТОВ «Cтpoйcepвic» та ТОВ
«Діло».

Також, апелянт просить прийняти до
уваги, що судами вже розглядались
аналогічні спори та позиція з цього
питання висловлена Верховним судом
України в постанові від 10 вересня 2013
року у справі про перерахунок пенсії
(врахування до пільгового стажу
періоду роботи, не підтвердженого
атестацією робочого місця).

У зв'язку з чим, апелянт вважає, що
внесення записів до трудової книжки не
є підставою для зарахування
зазначеного періоду до пільгового
стажу, а відповідно і для зарахування
періодів роботи з 07 лютого 2007 року по 28
листопада 2008 року, а також з 03 квітня 2006
року по 06 лютого 2007 року до пільгового
стажу відсутні законні підстави.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги, просив постанову
суду першої інстанції скасувати, у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі, додатково пояснивши
суду, що після проведення заміни судом
першої інстанції неналежного
відповідача з Управління праці та
соціального захисту населення на
Управління Пенсійного Фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька,
ухвалою від 13 березня 2014 року, копію
ухвали та позовної заяви не було
надіслано на адресу УПФУ, отже вони не
були взагалі обізнані про існування
вказаної справи. Крім того, представник
Управління Пенсійного Фонду в
Пролетарському районі м. Донецька в
суді апеляційної інстанції пояснив про
те, що ОСОБА_4 останній раз з заявою про
призначення пенсії звертався до
Управління 04 квітня 2012 року після чого
було прийнято рішення № 335 від 16.10.2012
року про відмову в призначенні пенсії
на пільгових умовах, вказане рішення
наявне в матеріалах пенсійної справи
та позивачем не оскаржувалося. Інших
звернень позивача з заявою щодо
призначення пенсії не було.

В судовому засіданні позивач
заперечував проти доводів апеляційної
скарги, просив апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції залишити без
змін.

Представник ТОВ «Стройсервіс» в судове
засідання не прибув, належним чином
повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду першої інстанції
скасуванню з закриттям провадження у
справі в частині позовних вимог щодо
зобов'язання ТОВ «Стойсервіс» внести
запис до трудової книжки позивача за
період роботи з 03.04.2006 року по 06.02.2007
року з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 21 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не допускається об'єднання в
одне провадження кількох вимог, які
належать розглядати в порядку різного
судочинства, якщо інше не встановлено
законом.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
задовольняючи позовні вимоги,
зобов'язав ТОВ «Стройсервіс» внести
запис до трудової книжки ОСОБА_4 за
період роботи з 03.04.2006 року по 06 лютого
2007 року.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

За частиною 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуа льної дії), дій чи
бездіяльності;спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, зві льнення з публічної
служби;спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компе тенції у сфері управління,
у тому числі делегованих
повноважень;спори, що виникають з
приводу укладання, виконання,
припинення, скасування чи визнання не
чинними адміністративних договорів;
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;спори
щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом рефе
рендуму.

Колегія суддів наголошує, що поняття
адміністративної справи має такі необ
хідні ознаки: 1) це публічно-правовий
спір, тобто спір принаймні між двома
учасниками публічно - правових
відносин щодо цих відносин; 2) хоча б
однією зі сторін цього спору є орган
виконавчої влади, орган місцевого само
врядування, їхня посадова чи службова
особа або інший суб'єкт, який здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих по вноважень; 3)
цей спір передано на вирішення
адміністративного суду шляхом
звернення з адміні стративним позовом,
за яким суд відкриває провадження.

Отже, до компетенції адміністративних
судів належать спори фізичних чи
юридичних осіб з органом державної
влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно прийнятих або вчинених ними
при здійсненні владних управлінських
функцій.

Відповідно до вимог ст. 15
Цивільно-процесуального кодексу
України, суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо:
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже позовні вимоги щодо зобов'язання
ТОВ «Стройсервіс» внести запис до
трудової книжки повинні розглядатися в
порядку цивільного судочинства,
оскільки фактично йдеться про
порушення підприємством трудового
законодавства в частині заповнення
трудових книжок.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова або ухвала суду
першої інстанції скасовується в
апеляційному порядку і позовна заява
залишається без розгляду або
провадження у справі закривається з
підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Виходячи з вищенаведеного, судова
колегія приходить до висновку, що
провадження у справі в частині
позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ
«Стройсервіс» про внесення запису до
трудової книжки слід закрити,
роз'яснивши позивачу відповідно до
вимог ч.2 ст. 157 КАС України, право
звернення до суду з вказаною позовною
вимогою в порядку цивільного
судочинства.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції порушив норми
процесуального права, що відповідно до
вимог ст. 203 КАС України є підставою для
скасування судового рішення та
закриття провадження у справі.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька на
постанову Пролетарського районного
суду м. Донецька від 31 березня 2014 року
у справі № 262/35/14-а - задовольнити
частково.

Постанову Пролетарського
районного суду м. Донецька від 31
березня 2014 року у справі № 262/35/14-а -
скасувати.

Закрити провадження у справі в частині
позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ
«Стройсервіс» про внесення запису до
трудової книжки за період роботи з 03
квітня 2006 року по 06 лютого 2007 року.
Роз'яснити позивачу, право звернення з
вказаною вимогою до суду в порядку
цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 26 червня 2014
року.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв