Справа № 269/6260/13-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Слабкіна О.А.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
справа №269/6260/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.

суддів Шишова О.О., Сухарька М.Г.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Совєтського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
19 травня 2014 року у справі № 269/6260/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Совєтському районі м.
Макіївки Донецької області (далі -
Управління) про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії.

На обґрунтування позовних вимог
позивач посилається, що постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2008
року йому була призначена загальна і
додаткова пенсія відповідно до статей
50, 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-XII). Рішення набрало законної
сили і не має обмежень щодо дії в часі.
Вищевказане рішення відповідачем
виконувалось до 01.11.2011 року, а потім
відповідачем всупереч вимогам
Європейського суду по правам людини
було припинено виконання зазначеного
рішення. Вважає, що дії Управління щодо
припинення виконання рішення суду, яке
набрало законної сили, оскільки
відповідно до ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2008 року, також як і ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 04 березня 2009 року залишено без змін,
тому є протиправними і незаконними,
просив визнати дії Управління
незаконними і зобов'язати відповідача
здійснити виплату пенсійного
утримання без обмеження розміру.

Постановою Совєтського районного суду
м. Макіївки Донецької області від 19
травня 2014 року у цій справі у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивачем було подано апеляційну
скаргу, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги
наведено практично ті самі доводи, що і
в обґрунтування позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі,
до апеляційного суду не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання, тому
згідно пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_2 є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорії 1
та інвалідом 1 групи, пов'язаним з
виконанням обов'язків військової
служби ЛПА на ЧАЕС, що підтверджено
посвідченням з вкладкою серії НОМЕР_1

З матеріалів справи вбачається, що
листом відповідача від 07.10.2013 року №
74/5-10-01-05 на звернення позивача щодо
розміру його пенсії, повідомлено, що
пенсія нараховується та виплачується
згідно діючого законодавства та
заборгованості по виплаті пенсії не
має.

Відповідно до положень статті 49 Закону
№ 796-XII пенсії особам, віднесеним до 1
категорії встановлюються у вигляді
державної пенсії та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Згідно статті 54 Закону № 796-XII розмір
пенсії для інвалідів першої групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 10 мінімальних пенсій за
віком, а статтею 50 зазначеного Закону
передбачено виплату додаткової пенсії
для інвалідів 1 групи в розмірі 100
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до положень статті 28 Закону
України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - № 1058-IV) розмір
мінімальної пенсії за віком
встановлюється на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність.

Згідно статті 63 Закону № 796-XII
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок Державного бюджету. Згідно
частини 2 статті 95 Конституції України
виключно Законом про Державний бюджет
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір
на цільове спрямування цих видатків.
Відповідно до статті 72 Закону № 1058-IV
кошти пенсійного фонду не включаються
до складу Державного бюджету України і
використовуються на виплату пенсій та
соціальних послуг, передбачених цим
Законом, забороняється використання
коштів Пенсійного фонду на цілі, не
передбачені цим Законом.

Пунктом 7 розділу 1 Закону України від
14.06.2011 № 3491-VI «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» (далі - Закон № 3491-VI),
який набрав чинності з 19.06.2011 року,
прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4 та визначено,
що норми і положення статей 50, 54 Закону
№ 796-XII застосовуються у порядку та
розмірах встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансування ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Вказаним Законом право на визначення
розміру соціальних виплат було
делеговано Кабінету міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
законної сили 23.07.2011 року, визначено
конкретні розміри пенсій особам, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. 23.11.2011 року Кабінет
міністрів України прийняв постанову №
1210 «Про підвищення рівня соціального
захисту громадян які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
якою затверджено Порядок обчислення
пенсій таким особам. Вказана постанова
набрала законної сили з 01.01.2012 року і є
чинною на момент розгляду цієї справи.
Вказані постанови прийняті на
виконання пункту 7 розділу 1 Закону №
3491-VI.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих
положень Закону України від 22.12.2011 №
4282-VI «Про Державний бюджет України на
2012 рік», який набрав чинності 01.01.2012
року норми і положення статей 20, 21, 22, 23,
30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-XII
застосовується у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Згідно пункту 4 Прикінцевих положень
Закону України від 06.12.2012 № 5515-VI «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»,
який набрав чинності з 01.01.2013 року норми
і положення статей 20, 21, 22, 30, 31, 39, 48, 50, 51,
52, 54 Закону № 796-XII застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Рішенням Конституційного суду України
від 26.12.2011 року № 20-рп визнано таким, що
відповідає Конституції України (є
конституційним), пункт 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону України
від 23.12.2010 № 2857-VI «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» з наступними
змінами, тобто норми Закону, що
делегують Кабінету міністрів України
право визначати порядок та розмір
соціальних виплат громадян. В даному
рішенні Конституційний суд України
зазначив, що розміри соціальних виплат
залежать від соціально-економічних
можливостей держави, пославшись при
цьому, на норми міжнародного права.

В рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012
Конституційний суд України, давши
офіційне тлумачення деяким нормам
Конституції України, вказав на те, що
однією з ознак України як соціальної
держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

Посилання позивача на неправомірність
застосування до нього положень Закону
України від 08.07.2011 № 3668-VІ «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» (далі -
Закон № 3668-VІ), не заслуговують на увагу,
з огляду на наступне.

Статтею 2 Закону № 3668-VІ чітко
визначено, що максимальний розмір
пенсії (крім пенсійних виплат, що
здійснюються з Накопичувального
пенсійного фонду) або щомісячного
довічного грошового утримання (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих), в тому числі,
відповідно до Закону № 796-ХІІ, не може
перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

Оскільки перерахунок пенсії позивач
вимагає провести з часу, коли Закон №
3668-VІ вже діяв, на ці правовідносини
повинні розповсюджуватись норми
зазначеного закону, що передбачають і
прикінцеві положення Закону № 3668-VІ.

Закон № 3668-VІ в частині спірних
правовідносин не визнаний
неконституційним, тому підлягає
застосуванню.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку за норми Закону
№ 796-ХІІ пізніше прийняті норми Закону
№ 3668-VI.

Далі, відповідно до статті 5 Закону
України від 01.06.2000 № 1767-ІІІ «Про пенсії
за особливі заслуги перед Україною»
пенсія за особливі заслуги
встановлюється як надбавка до розміру
пенсії, на яку має право особа згідно із
законом, у певних розмірах
прожиткового мінімуму, визначеного для
осіб, які втратили працездатність. Для
позивача вона була встановлена в
розмірі 21%.

Цей вид пенсії статтею 2 Закону № 3668-VI
віднесено до складу пенсійних виплат,
на які розповсюджується обмеження
максимальним розміром.

Таким чином, проаналізувавши
вищенаведене, оцінивши докази у їх
сукупності, апеляційний суд дійшов
висновку, що вимоги позивача
задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими,
постанова місцевого суду ухвалена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, зміні або
скасуванню не підлягає, а апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 1 ч.1 ст. 198,
ст. 200, ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Совєтського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
19 травня 2014 року у справі № 269/6260/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Совєтському
районі м. Макіївки Донецької області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

М.Г.Сухарьок