Справа № 812/581/14
Суддя: Чебанов О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Матвєєва В.В.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
справа №812/581/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Чебанова О.О., Гайдара А.В.,
Яковенко М.М., розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вагер» на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2014
р. у справі № 812/581/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вагер» до Державної
податкової інспекції в Артемівському
районі м. Луганська Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
16.01.2014,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вагер» звернулась
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції в Артемівському
районі м. Луганська Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
16.01.2014.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2014
р. у справі № 812/581/14 у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати,
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ТОВ «Вагер» з
питання своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податку
на додану вартість за період з 01.01.2012
року по 31.05.2012 року та податку на
прибуток за період з 01.01.2012 року по
30.06.2012 року по взаємовідносинам з МПП
«Виробниче-комерційна фірма «Агалія»,
МПП «Виробниче-комерційна фірма «Віца»
та ТОВ Фірма «Стімул ЛТД», за
результатами якої складено Акт від
24.12.2013 року № 266/22-01/21756498. Зазначеним
актом встановлено порушення п. 198.1, 198.2,
198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, внаслідок чого
занижено ПДВ на загальну суму 80 985 грн.

23.01.2014 року постановою Луганського
окружного адміністративного суду по
справі № 812/46/14 були задоволені позовні
вимоги ТОВ «ВАГЕР» до Державної
податкової інспекції в Артемівському
районі м. Луганська Головного
управління Міндоходів у Луганській
області, визнаний протиправним та
скасований наказ Державної податкової
інспекції в Артемівському районі м.
Луганська Головного управління
Міндоходів у Луганській області № 362
від 16 грудня 2013 року «Про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВАГЕР» та визнані
протиправними дії відповідача,
пов'язані з проведенням документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача за зазначеним наказом. (т. 1 а.с.
227-231).

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2014 року
постанова Луганського окружного
адміністративного суду по справі №
812/46/14 залишено без змін (т. 1 а.с. 238).

На підставі Акту перевірки інспекцією
було складено та надіслано на адресу
ТОВ «ВАГЕР» податкове
повідомлення-рішення від 16.01.2014 року №
яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі
80 985,00 грн. та застосовані штрафні
санкції 20 246,25 грн. (т.1 а.с. 44).

Оскільки правомірність прийняття
рішення про проведення перевірки та
законність дій відповідача при
проведенні перевірки вже була
предметом розгляду в судах і з цього
питання мається судове рішення, яке
набрало законної сили, то предметом
зазначеного судового розгляду є
законність винесення податкового
повідомлення рішення, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ а також правомірність віднесення
позивачем до податкового кредиту сум
по взаємовідносинам з контрагентами:
МПП «Виробниче-комерційна фірма
«Агалія», МПП «Виробниче-комерційна
фірма «Віца» та ТОВ Фірма «Стімул ЛТД»
за період з 01.01.2012 року по 31.05.2012 року.

Розділ V Податкового кодексу України
визначає платників податку на додану
вартість, об'єкт оподаткування, дату
виникнення податкових зобов'язань,
порядок визначення бази оподаткування,
розміри ставок податку, порядок
визначення суми податку та строки
проведення розрахунків тощо.

Відповідно до п.185.1 ст. 185 ПК України
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Пункт 187.1 ст. 187 ПК України встановлено,
що датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з положеннями п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Стаття 200 Податкового кодексу України
регламентує порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню), та строки проведення
розрахунків.

Відповідно до п. 200.1 цієї статті сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.2 цієї статті при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до вимог ст. 44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та його контрагентами
МПП «Виробниче-комерційна фірма
«Агалія», МПП «Виробниче-комерційна
фірма «Віца» та ТОВ Фірма «Стімул ЛТД»
були укладені договори поставок
будівельних матеріалів, а саме договір
№ 12/12 від 12.12.2011 року, укладений між
позивачем та МПП «Виробниче-комерційна
фірма «Агалія», договір № 2/05 від 05.02.2012
року, укладений із поставщиком МПП
«Виробниче-комерційна фірма «Віца» ,
договір №117 від 17.01.12, укладений з ТОВ
Фірма «Стімул ЛТД», відповідно до умов
яких постачальник зобов'язується
поставити, а покупець зобов'язується
прийняти та сплатити за поставлений
товар відповідно до накладних (т. 1 а.с.
194-197).

На підтвердження виконання зазначених
договорів позивачем були надані
видаткові накладні на отримання від
поставщиків різноманітних будівельних
матеріалів, податкові накладні,
рахунок-фактури, (т. 1 а.с. 145-182),
банківські виписки (т. 1 а.с. 190-193),
реєстри виданих та отриманих
податкових накладних (т.1 а.с. 198-219) а
також документи, підтверджуючі
використання будівельних матеріалів у
господарських потребах позивача (звіти
про використання будівельних
матеріалів, акти приймання виконаних
робіт) (т. 1 а.с. 51-144).

Товарно-транспортних накладних, які б
підтверджували доставку зазначених у
накладних товарів, позивачем надано не
було. Їх відсутність позивач пояснює
тим, що доставка товарів здійснювалась
за рахунок і силами поставщиків. На
вимогу суду першої інстанції не було
надано інших документів, які б
підтвердили яким чином здійснювалась
поставка товару, його походження та
якість.

Натомість відповідачем ДПІ у
Артемівському районі були надані акти
перевірок ДПІ у Жовтневому районі м.
Луганська по взаємовідносинам
постачальників, які укладали угоди по
ланцюгу постачання та декларували рух
товарів, придбаних ТОВ «Вагер»:

- акт № 207/22/30279576 від 02.07.2012 року «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки МПП ВКФ «Агалія» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ТОВ «Дістрібюшн
Вікторі Компані» за січень - травень 2012
р.»,

- акт № 209/22/13388336 від 02.07.2012 року «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ Фірма «Стімул ЛТД» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ТОВ «Дістрібюшн
Вікторі Компані» за січень - травень 2012
р.»,

- акт № 208/22/23479258 від 02.07.2012 року «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки МПП ПКФ «Віца» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ТОВ «Дістрібюшн
Вікторі Компані» за січень - травень 2012
р.» (т. 2 а.с. 16-39).

Зазначеними актами встановлено, що
придбаний даними підприємствами товар
(пиво в асортименті) реалізовувався в
адресу суб'єктів господарювання,
основний вид діяльності яких жодним
чином не пов'язаний з реалізацією
продуктів харчування та напоїв, серед
яких ТОВ «Вагер», основний вид
діяльності якого - виробництво
мінеральних вод.

Однак, як вбачається із документів ТОВ
«Вагер» по взаємовідносинам з МПП «ВКФ
«Агалія», МПП «ВКФ «Віца» та ТОВ Фірма
«Стімул ЛТД» за період з 01.01.2012 року по
30.06.2012 року, номенклатура придбаного
товару від даних постачальників - не
пиво, а будівельні матеріали, які
використано підприємством для
капітального ремонту та реконструкції
власних виробничих приміщень власними
силами.

Таким чином, номенклатура придбаного
товару ТОВ «Вагер» не відповідає
номенклатурі реалізованого товару на
адресу контрагентів-постачальників
платника.

Крім того, проведеними ДПІ у Жовтневому
районі м. Луганська зустрічними
звірками по господарським відносинам з
МПП «ВКФ «Агалія», МПП «ВКФ «Віца» та
ТОВ Фірма «Стімул ЛТД» встановлена
відсутність транспортних засобів у
зазначених суб'єктів господарювання,
тобто зазначені підприємства не мають
можливості здійснювати
транспортування придбаного та
реалізованого товару власними силами.
Встановлено також що у них відсутні
основні засоби та наявна мінімальна
чисельність працівників, на цих
підприємствах, крім того встановлено,
що посадовими особами даних юридичних
осіб були одні і ті ж громадяни. Так,
Остащук І.М., в перевіряємому періоді
був головою ліквідаційної комісії МПП
ВКФ «Агалія» та МПП ВКФ «Віца» та ТОВ
«Фірма «Стімул ЛТД», засновником МПП
ВКФ «Віца» та ТОВ «Фірма «Стімул ЛТД»,
керівником ТОВ «Фірма «Стімул ЛТД».
ОСОБА_4 на момент здійснення поставок
була головним бухгалтером МПП ВКФ
«Віца» та ТОВ «Фірма «Стімул ЛТД».

Відповідно до зустрічних звірок
основним постачальником МПП «ВКФ
«Агалія», МПП «ВКФ«Віца» та ТОВ Фірма
«Стімул ЛТД» є ТОВ «Дістрібюшн Вікторі
Компані», основним видом діяльності
якого є неспеціалізована оптова
торгівля харчовими продуктами,
торгівля пивом, а не будівельними
матеріалами, які по ланцюгу постачання
отримано ТОВ «Вагер».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач не довів
реальність придбання товару у МПП «ВКФ
«Агалія», МПП «ВКФ«Віца» та ТОВ Фірма
«Стімул ЛТД» і як наслідок
правомірність віднесення сум по
правочинам із зазначеними суб'єктами
господарювання до податкового кредиту.

Для відображення господарської
операції в податковому обліку
недостатньо самого лише її
документального оформлення.
Господарська операція повинна
фактично відбутися. Згідно з ч. 1 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансові звітність в
Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Будь які документи навіть за наявності
всіх передбачених чинним
законодавством формальних реквізитів
таких документів мають силу первинних
лише у разі фактичного здійснення
господарських операцій.

У зв'язку з вищевказаним, судова
колегія вважає висновки акта перевірки
ТОВ «Вагер» від 24.12.2013 №266/22-01/21756498 про
заниження ПДВ на загальну суму 80 985 грн.
обґрунтованими та доведеною наявність
з боку позивача порушень вимог пунктів
198.1, 198.2, 198.3, 198.6ст. 198 ПК України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
не приймає до уваги посилання позивача
на наявність судового рішення, яким
визнаний незаконним наказ про
проведення перевірки № 362 від 16 грудня
2013 року «Про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВАГЕР» та визнання
протиправними дії відповідача, які
пов'язані з проведенням документальної
позапланової невиїзної перевірки за
зазначеним наказом, оскільки дії
відповідача щодо порядку проведення
перевірки не можуть бути безумовною
підставою для визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення та не
спростовують певні порушення суб'єкта
господарювання при здійсненні ним
господарської діяльності.

Певні процедурні недоліки проведення
перевірок, без спростування факту
вчинення порушення, самі по собі не є
такими, що звільняють останнього від
відповідальності за вчинене ним
порушення.

За таких обставин, податкове
повідомлення рішення № від 16.01.2014
року, прийняте на підставі акту
перевірки № 266/22-01/21756498 від 24.12.2013 року,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ у розмірі 80 985,00грн.
та застосовані штрафні санкції 20 246,25
грн. прийнято обґрунтовано та законно,
підстави для його скасування відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції спір по суті вирішений вірно,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
задоволення апеляційної скарги та
зміни або скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вагер» на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2014
р. у справі № 812/581/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2014
р. у справі № 812/581/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
рішення законної сили.

Головуючий
О.О. Чебанов

Судді
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко