Справа № 2-а-5309/11/1527
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2014-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-5309/11/1527

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Мунтян О.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Скрипченко В.О.,
Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси на
постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 07 червня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
про зобов'язання здійснити перерахунок
державної та додаткової пенсії, як
інваліду 2-ї групи, учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, 1 категорії, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2011 року ОСОБА_1,
звернувшись до Суворовського
районного суду м. Одеси з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси, просила
суд зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок державної та додаткової
пенсії, як інваліду 2-ї групи, з 01 грудня
2011 року, відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
державної пенсії в 8 мінімальний пенсій
за віком, та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, та
забезпечити відповідні виплати з
урахуванням виплачених сум.

Постановою від 07 червня 2011 року,
ухваленою в порядку скороченого
провадження, Суворовський районний суд
м. Одеси задовольнив адміністративний
позов:

- зобов'язав відповідача
здійснити позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перерахунок раніше призначеної
державної пенсії та додаткової пенсії,
за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
інваліду 2-ї груп, 1 категорії, у
відповідності до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
державної пенсії за віком в вісім
мінімальних пенсії за віком, та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком, за період з 01 грудня 2010
року по 07 червня 2011 року, включно
виходячи з розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого для осіб, які
втратили працездатність за відповідні
періоди, та сплатити частину
недоотриманої пенсії.

Не погоджуючись з постановою суду
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржену постанову та
ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги,
апелянт обґрунтовує тим, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального права, оскільки пенсійні
виплати позивачу проводились у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

ОСОБА_1 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
встановив, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
інвалідом ІІ групи, віднесений до 1
категорії, перебуває на обліку у
відповідача та отримує пенсію
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Також суд першої інстанції встановив,
що позивач отримував державну та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в розмірах менших, ніж
визначено ст. ст. 49, 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у зв'язку з
чим дійшов висновку, що порушені права
позивача мають бути відновлені.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не може
бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд
першої інстанції повно та всебічно
дослідив та оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив правову природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Сторонами по справі не оспорюється той
факт, що позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом ІІ
групи, віднесений до 1 категорії,
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси, та
отримує пенсію відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що також підтверджено матеріалами
справи (а.с. 7, 8, 9, 10).

Предметом спору є розміри пенсійних
виплат, які позивач отримує з 01 грудня
2010 року, а саме:

- розмір державної пенсії, який,
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком;

- розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, який, відповідно до
ст. 50 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», має становити 75 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Також сторонами по справі не
оспорюється той факт, що позивач
отримує пенсійні виплати у розмірах,
менших ніж встановлено ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», що також підтверджено як
відповіддю пенсійного органу на адресу
позивача (а.с. 10), так і письмовими
запереченнями на позов та доводами
апеляційної скарги.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 19, ч. 1, 2, 3
ст. 46 Конституції України, рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, ст. 49, ст. 50, ч. 4
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч. 4 ст. 9 КАС
України, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами,
апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції, що при
визначенні розміру основної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, застосуванню підлягають
норми Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не положення постанов
Кабінету Міністрів України № 1 від 03
січня 2002 року, № 530 від 28 травня 2008 року,
№ 654 від 16 липня 2008 року, на які
посилається апелянт та які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про право
позивача на отримання пенсійних виплат
в розмірах, встановлених Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
зазначивши, що підставою для
перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму і
цей перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.
Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Таким чином,
новий мінімальний розмір пенсії за
віком залежить від нового розміру
прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивача має
визначатися виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то у
разі збільшення розміру цього
прожиткового мінімуму перерахунок
пенсії позивачеві повинен проводитись
із урахуванням нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

Проте суд першої інстанції,
задовольняючи адміністративний позов,
помилково зазначив кінцеву дату для
перерахунку пенсійних виплат, оскільки
з самого визначення поняття «пенсія»
випливає, що щомісячні пенсійні
виплати здійснюються на постійній
основі, один раз на місяць протягом
невизначеного періоду часу, а тому цей
вид виплат не є строковим і не може бути
призначений на певний строк. У цьому
випадку визначається лише дата, з якої
особа має право на отримання пенсії (чи
її перерахунок). Кінцевий термін або
строк, на який призначається пенсія, не
може встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка має виплачуватись
постійно, один раз на місяць протягом
невизначеного часу та без встановлення
будь-якого терміну або строку виплати
пенсії.

Порядок та строки нарахування пенсій
можуть бути змінені за умов іншого
законодавчого регулювання.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у постановах від 23 квітня
2012 року № 21-239а11, від 19 березня 2013 року №
21-53а13, від 5 листопада 2013 року № 21-293а13.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку про помилкове застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права та наявність
підстав для зміни оскарженої
постанови, шляхом виключення з абзацу
другого резолютивної частини
постанови словосполучення «за період»
та «по 07 червня 2011 року, включно».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
щодо строків звернення до суду,
апеляційний суд зазначає, що позивач
звернувшись до суду 23 травня 2011 року
просив відновити його порушені права з
01 грудня 2010 року, тобто в межах
шестимісячного строку звернення до
суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Таким чином, апеляційний суд
дійшов висновку про правильне
вирішення судом першої інстанції
спору по суті, але з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, у зв'язку з чим, відповідно до п. 1
ч. 1 ст. 201 КАС України, це є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення та зміни оскарженої
постанови.

Керуючись ст. ст. 70, 71, ч. 10 ст. 183-2,
ст. 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1
ст. 201, ст. ст. 207, 244-2, ч. 5 ст. 254 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси залишити
без задоволення.

Постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 07 червня 2011 року
змінити, виключивши з абзацу третього
резолютивної частини постанови
словосполучення «за період» та
словосполучення «по 07 червня 2011 року,
включно».

В іншій частині постанову
Суворовського районного суду м. Одеси
від 07 червня 2011 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя
С.Д.Домусчі

суддя
В.О.Скрипченко

суддя
Л.П.Шеметенко