Справа № 809/1399/13а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Справа №
876/10026/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Коломийської районної
державної адміністрації
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 17
травня 2013 року у справі за позовом
Коломийської районної державної
адміністрації Івано-Франківської
області до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області про
визнання дій незаконними та скасування
постанови про стягнення виконавчого
збору, -

в с т а н о в и
в :

07 травня 2013 року позивач- Коломийська
районна державна адміністрація
звернулася в суд з позовом до
відповідача - Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області, в якому
просила визнати незаконними дії
державного виконавця з винесення
постанови від 18 квітня 2013 року серія ВП
№33613940 про стягнення з боржника
виконавчого збору та скасувати вказану
постанову.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 17
травня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що головним державним
виконавцем Пищ М.С. незаконно, з
порушенням порядку та строків
прийняття винесено постанову серія ВП
№33613940 про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 1797,03 грн.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, тому
відповідно до положень п.2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд вважає можливим
проведення розгляду справи в їхній
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову - без змін з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 06 серпня 2012 року
старший державний виконавець
примусового відділу виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області Пищ М.С.
виніс постанову про відкриття
виконавчого провадження №ВП 33613940 з
виконання виконавчого листа
№2а-2033/09/0970, виданого 06 липня 2012 року
Івано-Франківським окружним
адміністративним судом, про стягнення
з Коломийської РДА на користь
Державного бюджету України 17970,26 грн. та
надано боржнику термін для
добровільного виконання рішення до 13
серпня 2012 року.

Коломийська РДА у вказаний строк
добровільно рішення не виконала,
покликаючись на відсутність коштів,
одночасно просила державного
виконавця винести постанову про
відкладення провадження виконавчих
дій (лист № №2734/01-014/116 від 21.09.2012 року,
а.с.17).

Разом з тим, вказане рішення виконане
боржником в грудні 2012 року (а.с.18), тобто
після завершення строку, наданого для
добровільного виконання.

18 квітня 2013 року старший державний
виконавець примусового відділу
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Пищ М.С.
виніс постанову №ВП 33613940 про стягнення
з боржника виконавчого збору у розмірі
1797,03 грн. (а.с.12).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що при винесенні постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
державний виконавець діяв на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, який
передбачений Конституцією та законами
України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його таким, що відповідає нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Ст.19 вказаного Закону передбачає, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення,
зазначеного в ст.3 цього Закону.

Згідно зі ст.25 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець у 3-денний строк з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом.

Відповідно ст.28 вказаного Закону у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Виконавчий збір не
стягується за виконавчими документами
про конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
Закону. Постанова про стягнення
виконавчого збору виноситься при
першому надходженні виконавчого
документа державному виконавцю.

Таким чином, основною підставою для
прийняття державним виконавцем
рішення про стягнення з боржника
виконавчого зборку та винесення
відповідної постанови є встановлений
факт невиконання судового рішення у
строк, визначений для його
добровільного виконання.

Аналізуючи фактичні обставини справи,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що у спірних правовідносинах
встановлено факт невиконання судового
рішення у строк, визначений для його
добровільного виконання, оскільки
боржник - Коломийська РДА добровільно у
вказаний в постанові про відкриття
виконавчого провадження №ВП 33613940
строк (до 13 серпня 2012 року) рішення суду
не виконала.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
навіть при самостійному перерахуванню
боржником коштів стягувачу після
закінчення строку на самостійне
виконання з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі залежно від
майнового чи немайнового характеру
стягнення.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що постанова про
стягнення з боржника виконавчого збору
винесена правомірно.

Колегія суддів вважає безпідставними
покликання апелянта на те, що державним
виконавцем в межах виконавчого
провадження не було вчинено дій,
спрямованих на примусове виконання
рішення суду, передбачених ст.32 Закону
України "Про виконавче провадження", а
тому стягнення виконавчого збору є
неправомірним, оскільки Законом не
пов'язується стягнення виконавчого
збору з боржника із фактичним
вчиненням дій органу ДВС, спрямованих
на стягнення присудженої до стягнення
заборгованості, а лише із закінченням
строку на самостійне виконання рішення
суду.

Доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
безпідставність позовних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и
в:

Апеляційну скаргу Коломийської
районної державної адміністрації
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 17 травня 2013
року у справі № 809/1399/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик