Справа № 805/4081/14
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2014-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 р.
Справа №805/4081/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Кірієнка В.О.

при секретарі Кусти Ю.Ф.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк-52, вул. 50 Гвардійської дивізії,
17, адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання дій
неправомірними щодо пред'явлення
вимоги від 10.12.2013 року № ф-2639-17 про
сплату єдиного внеску у сумі 8402,89 грн.
та скасування вимоги від 10.12.2013 року №
ф-2639-17 про сплату єдиного внеску у сумі
8402,89 грн., -

В С
Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання дій
неправомірними щодо пред'явлення
вимоги від 10.12.2013 року № ф-2639-17 про
сплату єдиного внеску у сумі 8402,89 грн.
та скасування вимоги від 10.12.2013 року №
ф-2639-17 про сплату єдиного внеску у сумі
8402,89 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він є пенсіонером за віком
та є платником єдиного внеску. Позивач
є фізичною особою-підприємцем та
перебуває на спрощеній системі
оподаткування. ОСОБА_1 10.12.2013р. отримав
від ДПІ вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-2639-17 від 10.12.2013 року на
суму 8402,89 грн. Позивач вважає
вищевказану вимогу відповідача
незаконною, оскільки з 06.08.2011 року
набрав чинності Закон України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України та деякі інші законодавчі акти
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України» №
3609-VI, яким внесені доповнення до ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».
Внесення зазначених змін звільняє
позивача, як фізичну особу - підприємця
та пенсіонера за віком, від сплати за
себе єдиного внеску. Вважає, що
оскаржувана вимога відповідача
суперечать чинному законодавству
України та підлягає скасуванню. У
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
із даним позовом.

Позивач та його представник у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
надали пояснення аналогічно
викладеному у позовній заяві, просили
задовольнити. Крім того, позивач у
судовому засіданні надав письмову
заяву про поновлення пропущеного
строку звернення, оскільки на його
утриманні знаходиться хвора матір
(підтверджується довідками), яка
потребує постійного догляду.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, надав письмові
заперечення, в яких посилався на те, що
відповідно до вимог Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсіонер - це
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом. Пенсія -
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визначення її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.
Зазначив, що умови призначення пенсії
за віком визначені ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
якої особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення
чоловіками 60 років, жінками - 55 років.
Іншого терміну «пенсіонер» або
«пенсіонер за віком» законодавством не
передбачено, у тому числі Законом
України «Про пенсійне забезпечення»,
згідно якого призначаються пенсії на
пільгових умовах, та законом України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», згідно якого,
зокрема, призначаються пенсії за
вислугу років. Вважає, що позивач
тільки після досягнення пенсійного
віку, встановленого ст. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», набуде
право приймати участь в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на
добровільній основі. На даний час
позивач зобов'язаний сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до ч.
1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Просив
відмовити у задоволені позовних вимог
та розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, розглянувши подані
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
нього, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрований в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
виконавчим комітетом Макіївської
міської ради з 27.11.1996р.,
ідентифікаційний номер фізичної
особи-платника податків та інших
обов'язкових платежів НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію (а.с. 12). Позивач
перебуває на спрощеній системі
оподаткування. ОСОБА_1 є пенсіонером за
віком з терміном дії - довічно, що
підтверджується пенсійним
посвідченням (а.с. 11) та є платником
єдиного внеску.

Відповідач - Макіївська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області відповідно до п. 191-1.8
Податкового кодексу України,
забезпечує достовірність та повноту
обліку платників податків та платників
єдиного внеску, суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
об'єктів оподаткування та об'єктів,
пов'язаних з оподаткуванням.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058), Законом України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 р. (далі Закон № 1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

10.12.2013 року відповідачем прийнята
вимога про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-2639-17 про сплату заборгованості зі
сплати єдиного внеску у розмірі 8402,89
грн. (а.с. 8).

Позивач зазначив, що отримав її 10.12.2013р.,
про що спір між сторонами не виникає та
не потребує доказування.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років. Право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років.

Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття
«пенсія» - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Згідно зі ст. 26 цього Закону в редакції,
яка діяла на час виникнення спірних
правовідносин, особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

У відповідності до ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах. При наявності
стажу на підземних роботах менше 10
років у чоловіків за кожний повний рік
цих робіт пенсійний вік, передбачений
статтею 12 цього Закону, знижується на 1
рік.

Відтак, на пільгових умовах
призначаються саме пенсії за віком
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464 платниками єдиного внеску
є фізичні особи - підприємці, в тому
числі ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено частиною 12 статті 9 Закону
№ 2464.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою ст. 4 Закону № 2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р., наведений
вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу, які звільняються від сплати
за себе єдиного внеску. В зазначеній
нормі законодавцем не виключені особи,
які є пенсіонерами та отримують пенсію
за віком на пільгових умовах. Крім того,
звільняють від сплати за себе єдиного
внеску фізичні особи-підприємці, які є
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

З системного аналізу положень ст. ст.
12-18 Закону № 1788 слідує, що законодавець
розрізнив пенсії за віком в залежності
від умов їх призначення, визначивши
загальні умови призначення пенсії за
віком, (ст. 12), пільгові умови
призначення пенсії за віком, (ст. 13), а
також особливі умови призначення цього
виду пенсії окремим категоріям
громадян (працівникам, зайнятим на
підземних і відкритих гірничих роботах
та в металургії, громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи, інвалідам, учасникам війни,
сім'ям загиблих (померлих)
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, багатодітним
матерям і матерям інвалідів з
дитинства тощо).

Суд дійшов висновку, що аналіз норм
наведених законів дає підстави для
висновку, що «пенсіонер за віком» - це
та особа, яка перебуває на обліку у
відповідному територіальному
управлінні Пенсійного Фонду України та
отримує пенсію за віком, незважаючи на
те, що її вік менший ніж визначений
частиною першої статті 26 Закону №1058,
оскільки норми діючого пенсійного
законодавства при наявності певних,
визначених законом умов, передбачають
призначення пенсії за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст. 26 Закону №1058.

Таким чином, з 06.08.2011 р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Оскільки, позивач перебуває на
спрощеній системі оподаткування, є
пенсіонером за віком, він у
відповідності ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється з
06.08.2011 р. від сплати за себе єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позивач, ОСОБА_1,
звільнений від сплати за себе єдиного
внеску як фізична особа - підприємець,
який обрав спрощену систему
оподаткування та є пенсіонером за
віком.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску
врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону
України № 2464, обов'язковою умовою
добровільної участі особи у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є належним
чином укладений договір в порядку ст. 10
Закону України № 2464.

Як вбачається з матеріалів справи,
жодних договорів про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
між сторонами укладено не було.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведене, суд вважає, що вимога
Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 10.12.2013 року № ф-2639-17 про
сплату єдиного внеску у сумі 8402,89 грн. є
протиправною та підлягає скасуванню, а
дії відповідача підлягають визнанню
неправомірними.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Макіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання дій
неправомірними щодо пред'явлення
вимоги від 10.12.2013 року № ф-2639-17 про
сплату єдиного внеску у сумі 8402,89 грн.
та скасування вимоги від 10.12.2013 року №
ф-2639-17 про сплату єдиного внеску у сумі
8402,89 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 99, 104-107, 110, 121-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 181,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Макіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання дій неправомірними щодо
пред'явлення вимоги від 10.12.2013 року №
ф-2639-17 про сплату єдиного внеску у сумі
8402,89 грн. та скасування вимоги від 10.12.2013
року № ф-2639-17 про сплату єдиного внеску
у сумі 8402,89 грн. - задовольнити.

Визнати дії Макіївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області неправомірними щодо
пред'явлення вимоги від 10.12.2013 року №
ф-2639-17 про сплату єдиного внеску у сумі
8402,89 грн. Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1.

Скасувати вимогу Макіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від
10.12.2013 року № ф-2639-17 про сплату єдиного
внеску у сумі 8402,89 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені судові
витрати у розмірі 255 (двісті п'ятдесят
п'ять) грн. 78 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 17 червня 2014 року.

Постанова виготовлена у повному обсязі
23 червня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Кірієнко В.О.