Справа № 328/1926/14-а
Суддя: Гавілей М. М.
Дата ухвалення: 2014-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№328/1926/14-а
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2014 року

м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької
області у складі головуючого Гавілей
М.М., при секретарі судового засідання
Панченко В.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщені
Токмацького районного суду
Запорізької області подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Запорізькій області про зміну способу
і порядку виконання рішення по справі
№ 2-а-5455/11, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Запорізькій
області звернувся до суду з поданням, в
якому просить змінити спосіб і порядок
подальшого виконання виконавчого
документа з зобов'язання Управління
пенсійного фонду України в Токмацькому
районі Запорізької області на
стягнення з Управління пенсійного
фонду України в Токмацькому районі
Запорізької області на користь ОСОБА_1
суми в розмірі 300,93 грн.

В обґрунтування подання зазначено
наступне. За виконавчим документом №
2а-5455/11 від 05.12.2013, виданий Токмацьким
районним судом Запорізької області,
було зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Токмак Запорізької
області здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», та
частини 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 01.06.2011 року
по 22.07.2011 року з урахування різниці, яка
вже була виплачена у цей період.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Запорізькій
області від 18.12.2013 року в порядку ст.ст.
17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче
провадження» відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вказаного виконавчого документа.

Листом за вих.. № 486/09 боржник повідомив
про неможливість виконання рішення
суду у повному обсязі у зв'язку з
відсутністю відповідних асигнувань.

Станом на 2012-2014 роки коштів на виплату
заборгованості управлінню не виділено.

01.01.2013 набрав чинності Закон України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», який встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів визначених Законом України
«Про виконавче провадження» та
особливості їх виконання. Зокрема, ст. 3
Закону передбачає, що виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

У відповідності до норм
вищезазначеного Закону виконання
рішень суду про стягнення коштів
здійснюється Державною казначейською
службою України, з урахуванням
особливостей передбачених постановою
Кабінету Міністрів України № 45 від
30.01.2013, яка визначає механізм виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами, які відповідно до
закону мають право приймати такі
рішення.

У зв'язку з тим, що резолютивна частина
вищевказаного виконавчого листа
містить необхідність виконати дії
зобов'язального характеру, без
зазначення конкретної суми до
стягнення з боржника на користь
стягувача, державний виконавець не має
можливості арештувати відповідний
реєстраційний рахунок Управління
Пенсійного фонду України в органі
Держказначейства із подальшим
списанням коштів і погашення
заборгованості перед стягувачем.

Посилаючись на ст.ст. 11, 36 Закону
України «Про виконавче провадження»,
Закон України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
Інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України від
13.06.2013 № 846/12/13-13, постанову Кабінету
Міністрів України № 45 від 30.01.2013, ст. 263
КАС України, заявник просив
задовольнити подання.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи без його участі.

Стягувач ОСОБА_1, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду подання, в судове
засідання не прибула, що відповідно до
ч. 2 ст. 263 КАС України, не перешкоджає
судовому розгляду.

Представник боржника ОСОБА_2 належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду подання, в
судове засідання не прибув, просив
розглядати справу за його відсутності,
проти задоволення подання заперечив в
повному обсязі, подав суду письмові
заперечення, де зазначив, що ст.7 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» фінансування витрат, пов'язаних
з реалізацією цього закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету. Згідно ч.1 ст.73
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено вичерпний
перелік цілей, на які використовуються
кошти Пенсійного фонду. Зазначеним
законом не передбачено фінансування
виплат надбавок, доплат та підвищень до
пенсій з бюджету Пенсійного фонду, у
тому числі основної та додаткової
пенсії особам, що мають статус «дитина
війни». Більш того, забороняється
використання коштів Пенсійного фонду
на цілі не передбачені Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Таким чином,
враховуючи, що фінансування виплат
проводиться із Державного бюджету, а не
з бюджету Пенсійного фонду України,
зміна способу і порядку виконавчого
документу № 2-а-5455/2011 від 05 грудня 2013
року з зобов'язання на стягнення з УПФУ
в м. Токмаку та Токмацькому районі
Запорізької області суперечить
чинному законодавству. Рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
казначейства.

Враховуючи неприбуття в судові
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, суд на підставі ч. 1 ст. 41 КАС
України не здійснював фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розглянувши подання, дослідивши додані
матеріали, суд встановив наступні
фактичні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що постановою
Токмацького районного суду
Запорізької області від 19.12.2011 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Токмак
Запорізької області про визнання
незаконною бездіяльності, зобов'язання
провести перерахунок та виплату
недоплачених сум щомісячної державної
допомоги дітям війни - задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м. Токмак
Запорізької області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», та частини 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
01.06.2011 року по 22.07.2011 року з урахування
різниці, яка вже була виплачена у цей
період.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2013 року апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
м. Токмак Запорізької області залишена
без задоволення, постанова Токмацького
районного суду Запорізької області від
19.12.2011 року залишена без змін.

Згідно виконавчого листа виданого
Токмацьким районним судом Запорізької
області від 05.12.2013 року зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Токмак Запорізької області
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», та частини 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 01.06.2011 року по 22.07.2011 року з
урахування різниці, яка вже була
виплачена у цей період.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, для відстрочення, розстрочення
виконання рішення та зміни способу
його виконання є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

Отже під зміною способу і порядку
виконання рішення суду розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими.

При цьому суд за наявності
обґрунтованих підстав та належних
доказів, може змінити спосіб та порядок
виконання рішення суду, або ж відмовити
по даному питанню, не змінюючи при
цьому його змісту.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови Токмацького
районного суду Запорізької області від
19.12.2011 року неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання зазначеної постанови
суду фактично можливе, хоча й за певних
умов, тому відсутні підстави для зміни
способу вказаного рішення.

Крім цього, за приписами пункту другого
частини четвертої статті 105 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2
ст. 162 КАС України).

Як вбачається з виконавчого документу,
в ньому зазначено спосіб і порядок його
виконання - зобов'язання боржника
вчинити певні дії на користь стягувача.

Державний виконавець просить змінити
порядок і спосіб виконання судового
рішення, але зазначений у заяві порядок
та спосіб виконання рішення фактично
змінює саме рішення, оскільки
державний виконавець просить замість
зобов'язання вчинення певних дій,
стягнути з боржника на користь
стягувача належні за законом кошти. Суд
не може змінювати змісту резолютивної
частини судового рішення, яке набрало
законної сили.

В даному випадку відсутні будь-які
законні підстави для зміни способу і
порядку виконання постанови суду,
вказаний в заяві спосіб виконання
рішення суду по суті є іншими позовними
вимогами, тягне за собою зміну предмету
позову і не відноситься до зміни
способу виконання рішення.

Зобов'язання, покладені на боржника
постановою Токмацького районного суду
Запорізької області від 19.12.2011 року, є
позовними вимогами як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача,
які суд задовольнив.

За таких обставин у поданні державного
виконавця, що розглядається, міститься
прохання про зміну не способу
виконання постанови суду, а судового
рішення по суті позовних вимог і
вирішення додаткової позовної вимоги
про стягнення коштів, яка не була
предметом розгляду та дослідження суду
під час ухвалення вищевказаної
постанови суду.

Відсутність у боржника коштів на
момент відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення суду про зобов'язання
здійснити відповідні виплати, не є
підставою, що свідчить про
неможливість виконання судового
рішення.

Зміни в діючому законодавстві, яке
регулює натепер порядок виконання
рішень суду зі спірних правовідносин,
не є обставинами, що ускладнюють
виконання рішення суду.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод та практику
Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті
74 рішення у справі «Іммобільяре Саффі
проти Італії» зазначив, що орган
державної влади не має права
посилатися на брак коштів на
виправдання неспроможності виконати
судове рішення про виплату боргу.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що
виконання зазначеної постанови суду
фактично можливе, а отже підстави для
зміни способу виконання рішення суду
відсутні.

Посилання державного виконавця на
роз'яснення, наведені в листі Вищого
адміністративного суду України від
13.06.2013 № 846/12/13-13, суд не бере до уваги,
оскільки зазначений лист було
відкликано листом Вищого
адміністративного суду України від
11.02.2014 № 173/11/14-14.

Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу на наступне.

Так, старший державний виконавець
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області Немна
С.В. просить суд змінити порядок і
спосіб виконання виконавчого
документа № 2-а-5455/2011 від 05.12.2013 року,
виданого Токмацьким районним судом
Запорізької області.

Водночас, діючим законодавством (ст. 263
КАС України) передбачено право суду
встановити чи змінити спосіб або
порядок виконання саме рішення суду, а
не виконавчого документа.

Крім того, в поданні зазначено про
необхідність стягнення з управління
Пенсійного фонду України в Токмацькому
районі Запорізької області, хоча у
виконавчому листі № 2-а-5455/2011 від 05.12.2013
року, виданого Токмацьким районним
судом Запорізької області зазначено
управління Пенсійного фонду України в
м. Токмак Запорізької області.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення подання державного
виконавця.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 160, 165, 263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Запорізькій області про зміну способу
і порядку виконання рішення по справі
№ 2-а-5455/11 - відмовити.

Ухвалу направити сторонам виконавчого
провадження для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Токмацький районний суд
Запорізької області протягом п'яти
днів з дня проголошення ухвали. У разі
якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 КАС України,
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя: /підпис/

з оригіналом згідно

Суддя: