Справа № 2а-3894/12/0770
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Справа № 9104/147886/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Довгополова О.М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачеве та Мукачівському
районі Закарпатської області,
районного відділу Державної
виконавчої служби Мукачівського
міськрайонного управління юстиції на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13 червня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Мукачеве та Мукачівському районі
Закарпатської області, районного
відділу Державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції про визнання дій
протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

09 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив: визнати протиправними
дії управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатській
області;

- визнати заяву про узгодження вимоги
про сплату недоїмки від 12.08.2011 року
повністю задоволеною на користь
ОСОБА_1;

- зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатській
області відкликати вимогу про сплату
недоїмки № Ф-1020 У від 03.08.2011 року як
таку, що не є виконавчим документом;

- визнати протиправними дії державного
виконавця районного відділу ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції щодо відкриття
виконавчого провадження про примусове
виконання вимоги № Ф-1020 У від 03.08.2011
року, виданої УПФУ в Мукачівському
районі;

- скасувати постанову районного
відділу ДВС Мукачівського МРУЮ про
відкриття виконавчого провадження про
примусове виконання вимоги № Ф-1020 У від
03.08.2011 року УПФУ в Мукачівському районі;

- стягнути із відповідача на користь
ОСОБА_1 судові витрати.

Постановою від 13 червня 2012 року
Закарпатський окружний
адміністративний суд задовольнив
позов в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в м. Мукачеве
та Мукачівському районі Закарпатської
області, а також районний відділ
Державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції подали апеляційні
скарги, оскільки вважають, що постанова
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для справи, що призвело
до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі УПФУ в м. Мукачеве
та Мукачівському районі зазначає, що
суд першої інстанції не звернув
належної уваги на ті обставини, що
пенсійний орган своєчасно направив
позивачу Рішення від 17 серпня 2011 року
УПФУ за № 2989-14/07 про результати
розгляду його заяви, а 07.09.2011 року
позивачу направлена відповідь на
повторну скаргу, яку він отримав. УПФУ в
м. Мукачеве та Мукачівському районі
вважає вимогу узгодженою, а тому її
направлення 18 жовтня 2011 року в РВ ДВС
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції для примусового
стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 1712,80
грн. є правомірним.

РВ ДВС Мукачівського міськрайонного
управління юстиції вважає
правомірними дії щодо відкриття
виконавчого провадження, а відповідно
постанова про відкриття виконавчого
провадження також є правомірною.

З огляду на викладене відповідачі
просять скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, дослідивши матеріали справи та
доводи скарг, апеляційний суд вважає,
що скарги належать до задоволення з
таких підстав.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що УПФУ в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області відповідно до ст. 106 Закону
України ,,Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" 03.08.2011
року направило ОСОБА_1 вимогу про
сплату боргу за № Ф-1020-У, якою
зобов'язало позивача сплатити
недоїмку зі страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1712,80 грн..

12.08.2011 року ОСОБА_1 надіслав на адресу
УПФУ в м. Мукачевому та Мукачівському
районі заяву про узгодження вимоги, в
якій просив скасувати вимогу, оскільки
вважає її незаконною. Заяву пенсійний
орган отримав 15.08.2011 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.

17 серпня 2011 року пенсійний орган
прийняв рішення за №2989-14/07, яким
відмовив в задоволенні заяви та
направив його позивачу.

29 серпня 2011 року ОСОБА_1 надіслав на
адресу УПФУ в м. Мукачевому та
Мукачівському районі ще одну заяву, в
якій повідомив, що рішення по своїй
заяві від 12.08.2011 року не отримав, а тому
вважає заяву про узгодження вимоги
повністю задоволеною на його користь.

02 вересня 2011 року УПФУ повідомило
ОСОБА_1, що 17 серпня 2011 року йому
направлене рішення за № 2989-174/07 про
результати розгляду заяви. В
повідомленні відповідач виклав зміст
зазначеного рішення. Повідомлення
позивач отримав рекомендованою
кореспонденцією 07 вересня 2011 року.

18 жовтня 2011 року УПФУ в м. Мукачевому та
Мукачівському районі направило вимогу
про сплату боргу за № Ф-1020-У від 03.08.2011
року РВ ДВС Мукачівського
міськрайонного управління юстиції, а 21
жовтня 2011 року державний виконавець
виніс постанову про відкриття
виконавчого провадження з виконання
зазначеної вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимоги позивача до УПФУ є
обґрунтованими, оскільки рішення не
направлялося позивачеві
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення.
Також суд вважає, що вимога про сплату
боргу носить рекомендаційний характер
для позивача, та не є виконавчим
документом.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, не
відповідають фактичним обставинам
справи, нормам матеріального права та є
помилковими.

В силу статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти на підстава, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України ,,Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08 липня 2010
року № 2464-VI, яким запроваджено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування як
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, та визначені
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Статтею 4 Закону № 2464 визначений
перелік осіб, що є платниками єдиного
внеску. Пунктом 4 частини 1 даної статті
передбачено, що платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6
Закону № 2464 платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок.

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464
передбачено, що платники єдиного
внеску, зазначені у пункті 4 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний рік, до 10
лютого наступного року, крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, та членів сімей
таких осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, які сплачують єдиний
внесок, нарахований за календарний
квартал, до 20 числа місяця, що настає за
кварталом, за який сплачується єдиний
внесок.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України
,,Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) територіальний орган
Пенсійного фонду у порядку, за формою і
в строки, встановлені Пенсійним фондом
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

За змістом ч.5 ст. 25 зазначеного Закону
вимога територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки
або рішення суду щодо стягнення суми
недоїмки виконується державною
виконавчою службою в порядку,
встановленому законом.

Суд першої інстанції встановив, що
17.08.2011 року №2989-14/07 на адресу позивача
управлінням ПФУ в м. Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області було направлене Рішення про
результати розгляду заяви позивача, що
підтверджується Реєстром використаної
кореспонденції за серпень місяць 2011
року. Разом з тим, дане рішення не
направлялося позивачеві
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Пунктом 6.8 Порядку розгляду органами
Пенсійного фонду України скарг на
рішення про накладення штрафу,
нарахування пені та заяв
страхувальників при узгодженні ними
вимоги про сплату недоїмки із сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року № 21-2 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20 січня
2004 р. за № 81/8680, передбачено, що у
випадку якщо вмотивоване рішення за
скаргою та/або заявою страхувальника,
банку, організації, яка здійснює
виплату і доставку пенсій, не
надсилається скаржнику протягом
строку, встановленого для розгляду
його скарги та/або заяви, або протягом
строку, продовженого за рішенням
органу Пенсійного фонду, така скарга
та/або заява вважається повністю
задоволеною на користь скаржника з дня,
наступного за останнім днем зазначених
строків. Скарга вважається також
повністю задоволеною на користь
страхувальника, банку, організації, яка
здійснює виплату і доставку пенсій,
якщо рішення органу Пенсійного фонду
про продовження строків її розгляду не
було надіслано скаржнику до закінчення
двадцятиденного строку.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що пенсійний орган, направивши рішення
по заяві ОСОБА_1 простою
кореспонденцією, неналежним чином
повідомив позивача про наслідки
розгляду його заяви.

Однак, апеляційний суд враховує ту
обставину, що УПФУ 02 вересня 2011 року
повторно повідомило позивача про
наслідки розгляду його заяви від 12
серпня 2011 року листом із повідомленням,
якого ОСОБА_1 отримав 07 вересня 2011 року.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що позивач був належним чином
повідомлений про наслідки розгляду
його заяви про узгодження вимоги про
сплату недоїмки, а тому вказана заява
не може вважатись повністю задоволеною
на користь заявника.

Оскільки позивач своєчасно та в
повному обсязі суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не сплатив,
вимогу про сплату недоїмки до вищого
органу Пенсійного фонду або в судовому
порядку в десятиденний строк з часу
отримання відповіді на свою заяву не
оскаржив, апеляційний суд визнає
правомірними дії пенсійного органу
щодо направлення вимоги про сплату
недоїмки за № Ф-1020-У від 03.08.2011 року до
РВ ДВС Мукачівського міськрайонного
управління юстиції для примусового
виконання.

Статтею 11 Закону України від 21.04.1999 року
№ 606-XIV ,,Про виконавче провадження" (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) ержавний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 та п. 8 ч.2 ст. 17 Закону
України ,,Про виконавче провадження"
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:
рішення інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу.

Статтею 25 Закону України ,,Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби (ч. 1).

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ч.2).

На підставі викладеного апеляційний
суд дійшов висновку, що державний
виконавець, прийнявши до виконання
вимогу УПФУ про сплату боргу за № Ф-1020-У
від 03.08.2011 року, діяв в межах своїх
повноважень та у відповідності до
вимог наведених нормативно-правових
актів, оскільки в силу приписів частин 4
та 5 статті 25 Закону України ,,Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", п. 8 ч.2 ст. 17
Закону України ,,Про виконавче
провадження" така вимога є виконавчим
документом та виконується державною
виконавчою службою в порядку,
встановленому законом.

Суд першої інстанції належної правової
оцінки наведеним обставинам не дав, а
тому дійшов помилкового висновку щодо
протиправності дій відповідачів.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу п.3 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Оскільки висновки суду першої
інстанції щодо протиправності дій
відповідачів не відповідають
фактичним обставинам справи,
апеляційний суд визнає правильним
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Керуючись ст. ст.195, 197, п. 3 ч. 1 ст.198, п.3
ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м. Мукачеве
та Мукачівському районі Закарпатської
області та районного відділу Державної
виконавчої служби Мукачівського
міськрайонного управління юстиції
задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 13 червня 2012
року у справі № 2а-0770/3894/11 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Мукачеве та Мукачівському районі
Закарпатської області, районного
відділу Державної виконавчої служби
Мукачівського міськрайонного
управління юстиції відмовити в повному
обсязі.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
О.М. Довгополов

М.А. Пліш