Справа № 2а-14509/12/2670
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" червня 2014 р. м. Київ
К/800/28119/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: головуючого судді Бухтіярової
І.О., суддів Костенка М.І., Приходько І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державного підприємства «Державна
інвестиційна компанія»

на постанову окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.01.2013 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013 року

у справі № 2а-14509/12/2670

за позовом Державного підприємства
«Державна інвестиційна компанія» (далі
- позивач, ДП «Державна інвестиційна
компанія»)

до Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва Державної
податкової служби (далі - відповідач,
ДПІ у Подільському районі м. Києва ДПС)

про визнання протиправним та
скасування рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість, -

ВСТАНОВИВ:

ДП «Державна інвестиційна компанія»
звернулось у жовтні 2012 року до суду з
адміністративним позовом до ДПІ у
Подільському районі м. Києва про
визнання протиправним та скасування
рішення про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість №
233 від 24.09.2012 року.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013 року,
позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
повністю. Вважає, що рішення судів
першої та апеляційної інстанцій були
прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДП «Державна
інвестиційна компанія» 10.09.2011 року
зареєстроване у ДПІ у Подільському
районі м. Києва ДПС як платник податку
на додану вартість (свідоцтво № 200076311)
на підставі п. 2.2 ст. 2, п. 9.4. ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР із
змінами та доповненнями за
добровільним рішенням платника.

ДПІ у Подільському районі м. Києва ДПС
прийнято рішення № 233 від 24.09.2012 року
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість ДП
«Державна інвестиційна компанія».

Підставою для анулювання відповідно до
пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) став реєстр
від 20.09.2012 року, якими встановлено факт
подання позивачем податкових
декларацій з податку на додану
вартість протягом періоду з серпня 2011
року по липень 2012 року з показниками,
які свідчать про відсутність
постачання/придбання товарів,
здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту, та має за останні
12 календарних місяців обсяги
оподаткування операцій 0 гривень.

Також судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що 20.09.2012 року до ДПІ у
Подільському районі м. Києва ДПС в
електронному вигляді позивачем
направлено: о 15:37:14 - розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у розрізі контрагентів за
серпень 2012 року: о 15:40:32 - податкову
декларацію з ПДВ за серпень 2012 року: о
15:40:19 - реєстр виданих та отриманих
податкових накладних за серпень 2012
року.

21.09.2012 року позивачем надіслано на
адресу відповідача уточнюючі
розрахунки, які на їх думку, свідчать
про наявність оподаткованих ПДВ
операцій у період з грудня 2010 року до
серпня 2012 року (включно), а саме:
уточнюючі розрахунки податкових
зобов'язань з ПДВ, у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок, за період з грудня 2010 року до
серпня 2012 року (включно); та уточнюючі
розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) за період з грудня 2010
року до серпня 2012 року (включно);
довідки про залишок від'ємного
значення попередніх періодів, що
залишаються непогашеними та
підлягають включенню до складу
податкових кредитів (Д2) за період з
січня 2011 року до серпня 2012 року
(включно).

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи
спір по суті та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, з
висновками яких погоджується суд
касаційної інстанції, виходили з
наступного.

Відповідно до пп. «г» п. 184.1 ст. 184 ПК
України реєстрація діє до дати
анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників податку
і відбувається у разі якщо особа,
зареєстрована як платник податку,
протягом 12 послідовних податкових
місяців не подає органу державної
податкової служби декларації з податку
на додану вартість та/або подає таку
декларацію (податковий розрахунок), яка
(який) свідчить про відсутність
постачання/придбання товарів,
здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту.

Згідно з п. 184.2 ст. 184 ПК України
анулювання реєстрації на підставі, на
підставах, визначених у пп. «б»-«и» п.
184.1 цієї статті, може здійснюватися за
заявою платника-податку або за
самостійним рішенням відповідного
органу державної податкової служби.
Свідоцтво про реєстрацію платника
податку вважається анульованим з дати
анулювання реєстрації платника
податку.

Відповідно до пп. 5.5.2 Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
07.11.2011 року № 1394 - рішення про
анулювання реєстрації за ініціативою
податкового органу приймаються за
наявності відповідних підтвердних
документів (відомостей).

При цьому пп. 5.5.3 вказаного Положення
передбачає, що у разі анулювання -
реєстрації на підставі пп. «г» п. 184.1 ст.
184 ПК України такими документами є
довідка підрозділу оподаткування
юридичних або фізичних осіб про
подання/неподання платником ПДВ
податковому органу декларації з
податку на додану вартість протягом 12
послідовних податкових місяців та/або
реєстр (перелік) податкових декларацій
(податкових розрахунків) особи за 12
послідовних податкових місяців, які
свідчать про відсутність
постачання/придбання товарів,
здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту у таких
деклараціях (податкових розрахунках)
протягом 12 послідовних податкових
місяців У реєстрі (переліку)
зазначаються дані про реєстрацію особи
платником ПДВ та по кожній декларації
(податковому розрахунку) - податковий
період, дата надходження декларації
(податкового розрахунку) до
податкового органу, загальні обсяги
постачання/придбання товарів,
здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту, звітного періоду,
вказані у відповідних рядках та
колонках податкової декларації
(податкового розрахунку).

Тобто, анулювання реєстрації платника
податку за рішенням податкового органу
підставі пп. «г» п. 184.1 ст. 184 ПК України
можливе лише за таких обставин:
неподання платником податку на додану
вартість декларацій з податку на
додану вартість протягом 12 послідовних
податкових місяців та/або подання
такої декларації з податку на додану
вартість з показниками про відсутність
постачання/придбання товарів,
здійснених У з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту.

В свою чергу такі обставини мають
підтверджуватись як самими
деклараціями з податку на додану
вартість, так і довідкою підрозділу
оподаткування юридичних або фізичних
осіб про подання/неподання платником
податку на додану вартість декларації
з податку на додану вартість протягом 12
послідовних податкових місяців та/або
реєстром (переліком) податкових
декларацій (податкових розрахунків)
особи за 12 послідовних податкових
місяців, які свідчать про відсутність
постачання/придбання товарів,
здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що дата надсилання
уточнюючих розрахунків - 21.09.2012 року, що
підтверджується відтиском штемпеля
поштового відділення Укрпошти та
відповідною квитанцією про
відправлення рекомендованої
кореспонденції. Останні 12 послідовних
місяців, за які станом на 24.09.2012 року,
минув термін подання податкової
звітності, це вересень 2011 року - серпень
2012 року (включно).

Однак, як зазначено судами, в
результаті перевірки було встановлено,
що платник подає податкові декларації
з ПДВ протягом періоду із серпня 2011
року по липень 2012 року з показниками,
які свідчать про відсутність
постачання/придбання товарів,
здійснених з метою формування
початкового зобов'язання чи
податкового кредиту та має за останні 12
календарних місяців обсяги
оподатковуваних операцій 0,00 гривень,
що підтверджено реєстром від 20.09.2012
року У604/15-258, доданим до облікової
справи платника (реєстраційну частину).

Отже, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновком
судів попередніх інстанцій, ДПІ у
Подільському районі м. Києва ДПС при
винесені рішення № 233 від 24.09.2012 року
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість року діяла у
межах повноважень, та у спосіб, що
визначені чинним законодавством
України.

Також, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновком
судів попередніх інстанцій, щодо
необґрунтованості посилання позивача
на особливості анулювання реєстрації
особи як платника податку на додану
вартість як інвестора, оскільки
відповідно до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій ДП
«Державна інвестиційна компанія»
відсутній вид діяльності, пов'язаний з
забезпеченням реалізації
інвестиційних проектів (їх складових),
провадженням діяльності, пов'язаної з
відтворенням основних засобів
виробництва, капіталізацією активів
держави, державною підтримкою
національних проектів (їх складових),
інших інвестиційних та інноваційних
проектів. Крім того, судами
встановлено, що позивачем 10.10.2012 року
було подано заяву, відповідно до якої
Державному підприємству «Державна
інвестиційна компанія» видано нове
свідоцтво платника податку на додану
вартість, яке діє з 01.11.2012 року.

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень судами першої та
апеляційної інстанцій було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які б могли б
призвести до скасування оскаржуваних
рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, Вищий
адміністративний суд України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Державна інвестиційна
компанія» - залишити без задоволення.

Постанову окружного адміністративного
суду міста Києва від 22.01.2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013 року
у справі № 2а-14509/12/2670 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
І.О. Бухтіярова

Судді:
М.І. Костенко

І.В. Приходько