Справа № 2а-19095/09/0370
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року
м. Київ К/9991/32605/11

К/9991/34611/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3 та Володимир-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 17 грудня
2009 року

та постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 травня
2011 року

у справі № 2а-19095/09/0370

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3

до Володимир-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_3 (далі -
СПД-ФО ОСОБА_3; позивач) звернувся до
суду з позовом до Володимир-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області (далі -
Володимир-Волинська ОДПІ Волинської
області; відповідач) про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень № /0/13025 від 19
грудня 2008 року, № /0/13026 від 19
грудня 2008 року та № /0/13027 від 19
грудня 2008 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 17 грудня
2009 року позов задоволено
частково. Визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення № /0/13025 від 19
грудня 2008 року в частині визначення
СПД-ФО ОСОБА_3 суми податкового
зобов'язання із збору на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства в розмірі 510,00 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, відповідач та
позивач оскаржили його в апеляційному
порядку.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10 травня 2011 року
апеляційні скарги
Володимир-Волинської ОДПІ Волинської
області та СПД-ФО ОСОБА_3 задоволено
частково. Скасовано постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2009
року в частині з прийняттям нового
рішення. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0/13025 від 19
грудня 2008 року. В решті постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, позивач та
відповідач оскаржили їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій СПД-ФО ОСОБА_3
касаційній скарзі, з посиланням на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, ставиться
питання про скасування постановлених у
справі судових рішень та прийняття
нового - про задоволення позову.

Володимир-Волинська ОДПІ
Волинської області, в поданій
касаційній скарзі, посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
процесуального та матеріального права,
просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10 травня 2011
року в частині визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення
№ /0/13025 від 19 грудня 2008 року
та прийняти в цій частині нову
постанову, якою відмовити в позові.

В запереченні на касаційну скаргу
відповідача позивач просить відмовити
в її задоволенні, а рішення суду
апеляційної інстанції в частині
задоволення позову залишити без змін.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційні скарги слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
планову невиїзну документальну
перевірку СПД-ФО ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01 квітня 2005
року по 31 березня 2008 року, за
результатами якої складено акт
№ 1530/17-НОМЕР_1 від 08 грудня
2008 року.

На підставі зазначеного акту перевірки
контролюючим органом прийнято
податкові повідомлення-рішення: №
/0/13027 від 19 грудня 2008 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 2 850,27 грн. (2 850,27
грн. - основний платіж, 0,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції), № /0/13026 від 19
грудня 2008 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
375,00 грн. (250,00 грн. - основний платіж, 125,00
грн. - штрафні (фінансові) санкції), та №
/0/13025 від 19 грудня 2008 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання із збору на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства у розмірі 516,00 грн. (6,00 грн. -
основний платіж, 510,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
СПД-ФО ОСОБА_3 статті 13 Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
№ 13-92 «Про прибутковий податок з
громадян» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Декрет № 13-92) з огляду на ненадання
книги обліку доходів і витрат, а також
первинних документів, які
підтверджують витрати на оплату
електроенергії.

Крім того, контролюючий орган
дійшов висновку про порушення
позивачем підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України від 03 квітня 1997
року № 168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
168/97-ВР) у зв'язку з неправомірним
віднесенням до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість,
не підтверджених податковими
накладними.

Поміж іншого,
Володимир-Волинською ОДПІ Волинської
області викладено думку про порушення
підприємцем статей 1, 2, 3 Закону України
від 09 квітня 1999 року № 587-XIV «Про
збір на розвиток виноградарства,
садівництва і хмелярства» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон № 587-XIV),
підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону
України від 21 грудня 2000 року № 2181-III
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) з підстав
несвоєчасного подання до органу
державної податкової служби звіту про
суму нарахованого збору на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства за березень 2006 року (подано
21 квітня 2006 року) та неподання звіту за
травень 2006 року.

Задовольняючи позов частково, суд
апеляційної інстанції виходив з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із статтею 13 Декрету № 13-92
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) i документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати не
можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами,
визначеними Головною державною
податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки
України та Державним комітетом України
по сприянню малим підприємствам та
підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно із Законом України від 28 грудня
1994 року № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
334/94-ВР).

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
№ 334/94-ВР передбачено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути обов'язково
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами та
податковими накладними відповідно.

При цьому за змістом частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

А відтак, враховуючи ненадання
позивачем жодних первинних документів
та податкових накладних на
підтвердження правомірності
формування даних податкового обліку в
охоплений перевіркою період (матеріли
даної адміністративної справи таких
документів не містять) висновок
судових інстанцій про
обґрунтованість прийняття
контролюючим органом податкових
повідомлень-рішень № /0/13026 від 19
грудня 2008 року та № /0/13027 від
19 грудня 2008 року слід визнати
правильним.

Згідно із статтями 1, 2, 3 Закону № 587-XIV
платниками збору на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності та підпорядкування, які
реалізують у оптово-роздрібній
торговельній мережі алкогольні напої
та пиво. Об'єктом оподаткування є
виручка, одержувана від реалізації у
оптово-роздрібній торговельній мережі
алкогольних напоїв та пива. Ставка
збору становить один відсоток від
об'єкта оподаткування, визначеного
статтею 2 цього Закону.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу ІІ
Порядку заповнення і подання звіту про
суму нарахованого збору на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 28 березня 2002 року № 133 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), платник збору
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у звіті про
суму нарахованого збору на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства. Звіт подається платником
збору до органу державної податкової
служби за своїм місцезнаходженням
щомісяця протягом 20 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного місяця.

Водночас, з огляду на наявність, як
встановлено судами, на вхідному штампі
органу державної податкової служби,
який свідчить про прийняття поданого
підприємцем звіту про суму
нарахованого збору на розвиток
виноградарства, садівництва і
хмелярства за березень 2006 року,
виправлення з 20 квітня 2006 року на 21
квітня 2006 року, а також враховуючи
ненадання відповідачем належних
доказів на підтвердження реалізації
підприємцем у травні 2006 року
алкогольних напоїв на загальну суму в
розмірі 557,50 грн., колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10
травня 2011 року такою, що прийнята з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_3 та Володимир-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
відхилити, а постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 10 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.