Справа № 2а/255/188/13 (255/4832/13-а)
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" червня 2014 р. м. Київ
К/800/16882/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Горбатюка С.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфа-Спорт» на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду 28 лютого 2014
року

у справі № 255/4832/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альфа-Спорт»

до Донецької міської ради,
Донецького міського голови

за участю прокурора
Ворошиловського району м. Донецька

про визнання недійсним
розпорядження

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2005 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Альфа-Спорт» (далі - ТОВ «Альфа-Спорт»)
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому після уточнення
позовних вимог просило визнати
недійсним розпорядження голови
міської ради від 22.02.2005 № 196 про
скасування його ж розпорядження від
09.04.2004 № 279 щодо узгодження ТОВ
«Альфа-Спорт» місця розташування
багатоквартирного житлового будинку у
кварталі № 21011 Ворошиловського району
міста Донецька.

Постановою Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 27.09.2013 позов
задоволено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду 28.02.2014 рішення
суду першої інстанції скасовано та
прийнято нове - про відмову у
задоволенні позову.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції, ТОВ
«Альфа-Спорт» оскаржило його у
касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказане рішення суду
апеляційної інстанції з мотивів
порушення названим судом норм
матеріального права та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, на початку 2002 році ТОВ
«Альфа-Спорт» звернулось до Донецького
міського голови із клопотанням про
надання земельної ділянки для
будівництва багатоквартирного
житлового будинку.

Розпорядженням Донецького міського
голови від 09.04.2004 № 279 було погоджено
ТОВ «Альфа-Спорт» місце розташування
багатоквартирного житлового будинку у
кварталі №21011 у Ворошиловському
районі. Також цим розпорядженням було
дозволено ТОВ «Альфа-Спорт» проведення
проектно-пошукових робіт на земельній
ділянці. Згідно з текстом
розпорядження підставою його
прийняття було клопотання ТОВ
«Альфа-Спорт» про погодження місця
розташування багатоквартирного жилого
будинку. При цьому, міський голова
керувався Земельним Кодексом України,
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», рішенням
міськради від 14.01.2002 № 16/22 «Про
делегування повноважень виконкому
міської ради щодо передачі у власність,
надання в постійне користування та
оренду, продажу, викупу земельних
ділянок, а також міському голові - щодо
погодження місця розташування об'єктів
на земельних ділянках», рішенням від
30.01.2002 № 15 «Про затвердження
тимчасового порядку передачі
земельних ділянок в оренду та надання в
постійне користування».

Вказаним розпорядженням від 09.04.2004 № 279
ТОВ «Альфа-Спорт» погоджено місце
розташування багатоквартирного жилого
будинку в кварталі №21011 в
Ворошиловському районі відповідно до
акта вибору земельної ділянки (п.1);
дозволено проведення
проектно-вишукувальних робіт на
земельній ділянці орієнтовною площею
0,25 гектара для будівництва (п.2.);
зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альфа-Спорт»:
виконати геодезичні та геологічні
роботи необхідні для проектування,
матеріали здати до головного
управління містобудування та
Архітектури міськради (п.3.1.), видати
заказ проектної організації на
розробку проектно-кошторисної
документації на будівництво у
відповідності до архітектурно -
планувального завдання головного
управління містобудування та
архітектури міськради та технічним
умовам на інженерне забезпечення (п.3.2.),
до погодження проектно-кошторисної
документації здійснити перерахування
на рахунок головного управління
містобудування та архітектури
міськради 1% від вартості
будівельно-монтажних робіт, погодженої
замовником з територіальною
організацією (п.3.3.), погодити проектну
документацію в Донецькій обласній
службі Української державної
інвестиційної експертизи (п.3.4.), після
затвердження проектно-кошторисної
документації оформити у виконкомі
міськради відвід земельної ділянки та
отримати дозвіл на виконання
будівельних робіт в установленому
законом порядку (3.5.).

Відповідно до Правил забудови м.
Донецька була передбачена
реконструкція кварталу №21011 з
будівництвом двох житлових будинків
підвищеної поверховості у
Ворошиловському районі м. Донецька, що,
на думку суду першої інстанції,
підтверджувалось листом КП
«Управління генерального плану м.
Донецька» від 21.11.2005 № 01/14-423.

Разом з тим, листом Державного
комунального підприємства «Управління
генерального плану м. Донецька» від
03.07.2006 № 01/14-213 було спростовано лист КП
«Управління генерального плану м.
Донецька» від 21.11.2005 № 01/14-423 як
помилковий.

Крім того, рішенням Донецької міської
ради від 09.02.2005 № 18/71 «Про містобудівне
обґрунтування на реконструкцію
кварталу №21011 з будівництвом двох
житлових будників підвищеної
поверховості в Ворошиловському
районі», відкладено розгляд
реконструкції кварталу №21011 до
розробки концепції забудівлі всієї
центральної частини Ворошиловського
району м. Донецька. Ці обставини також
підтверджуються листом комунального
підприємства, яка повністю відповідає
рішенню Донецької міської ради від
30.09.2005 № 21/2.

Донецьким міським головою прийнято
розпорядження від 22.02.2005 № 196 «Про
скасування розпорядження міського
голови від 09.04.2004р. № 279 «Про погодження
товариству з обмеженою
відповідальністю «Альфа-Спорт» місця
розташування багатоквартирного
житлового будинку в кварталі № 21011 у
Ворошиловському районі».

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що оспорюване
розпорядження головою Донецької
міської ради прийнято з перевищенням
наданих йому повноважень.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що Донецький міський
голова, розглянувши звернення
громадян-жителів суміжних житлових
будинків про незгоду з будівництвом
будинку на земельній ділянці, яка
знаходиться на їх прибудинковій
території, а також враховуючи рішення
Донецької міської ради від 09.02.2005 № 18-71
«Про містобудівне обґрунтування на
реконструкцію кварталу № 21011 з
будівництвом двох житлових будинків
підвищеної поверховості в
Ворошиловському районі», він у межах
повноважень, передбачених
законодавством, прийняв розпорядження
від 22.02.2005 № 196.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується із названими висновком
суду апеляційної інстанції з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (далі - Закон
№ 280/97-ВР), у чинній на час прийняття
спірного розпорядження редакції,
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання скасування актів
виконавчих органів ради, які не
відповідають Конституції чи законам
України, іншим актам законодавства,
рішенням відповідної ради, прийнятим у
межах її повноважень.

У мотивувальній частині рішення від
16.04.2009 № 7-рп/2009 Конституційний Суд
України зазначив, що в Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність
(стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення, що
узгоджується з правовою позицією,
викладеною в абзаці другому пункту 5
мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13.05.1997
N 1-зп у справі щодо несумісності
депутатського мандата.

Згідно з частиною десятою статті 59
Закону № 280/97-ВР акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень
законів України дає підстави вважати,
що за органами місцевого врядування
законодавець закріпив право на зміну
та скасування власних рішень. Таке
право випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну чи
скасування.

У той же час, у статті 3 Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення
у статті 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з
якою органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вони вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, а тому не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
04.06.2013 №21-64а13.

Згідно з положеннями частини першої
статті 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Ураховуючи, що чинним на час виникнення
спірних відносин законодавством не
було передбачено повноважень міського
голови щодо скасування власних
розпоряджень, рішення Донецької
міської ради від 09.02.2005 № 18-71 прийнято
після розпорядження від 09.04.2004 № 279 щодо
узгодження ТОВ «Альфа-Спорт» місця
розташування багатоквартирного
житлового будинку у кварталі № 21011, а
останнє є актом одноразового
застосування і проти його скасування
заперечує ТОВ «Альфа-Спорт», суд
касаційної інстанції вважає
правильним висновок суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги заслуговують на
увагу, підтверджуються викладеними
нормами права та встановленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
оскаржуване рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 226
КАС України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альфа-Спорт» задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду 28 лютого 2014
року в цій справі скасувати, залишити в
силі постанову Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 27
вересня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.