Справа № 249/1179/14-а
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дністрян О.М.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року
справа №249/1179/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Ястребової
Л.В., суддів Гаврищук Т.Г., Чумака С.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 15 квітня 2014 року
у справі № 249/1179/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Шахтарської міської
ради про визнання відмови
неправомірною та стягнення
невиплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Шахтарської міської
ради про визнання відмови
неправомірною та стягнення
невиплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік у розмірі
визначеному ст..48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 15 квітня 2014 року у справі № 249/1179/14-а
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Шахтарської міської
ради про визнання відмови
неправомірною та стягнення
невиплаченої суми щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік відмовлено.

Позивач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над урядовими нормативними
актами, при вирішенні даного спору
підлягають застосуванню норми ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Закони України про
встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на відповідні роки, а
не вказана постанова КМУ.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дійшла висновку
про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач є учасником
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС 1 категорії, інвалід 1 групи, що
підтверджується посвідченнями серії
НОМЕР_1 від 14.05.2010 року та Серія НОМЕР_2
від 13.01.2014 року та перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Шахтарської міської
ради.

Згідно листу Управління праці та
соціального захисту населення
Шахтарської міської ради від 25.02.2014
року, позивачу виплачується допомога
на оздоровлення, розмір якої
встановлено постановою Кабінету
Міністрів України №562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка складає 120 грн. 00 коп.
Допомогу на оздоровлення перераховано
за 2013 рік - в сумі 120,00 гривень та
сплачено у лютому 2013 року.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
правомірності здійснення виплати
допомоги на оздоровлення як
постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС
з урахуванням наступного.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ, передбачена щорічна допомога на
оздоровлення в тому числі інвалідам 1
групи - п'ять мінімальних заробітних
плат. Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати.

При виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідач керувався
Постановою Кабінету міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
України на 2013 рік», у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, оскільки
вимоги позивача здійснити перерахунок
та виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», не ґрунтуються на вимогах
законодавства, оскільки з урахуванням
вищенаведених правових норм виплата
щорічної допомоги на оздоровлення
здійснюється в порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 15 квітня 2014 року
у справі № 249/1179/14-а - залишити без
задоволення.

Постанову Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 15 квітня 2014
року у справі № 249/1179/14-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів:
Л.В.Ястребова

Т.Г. Гаврищук

С.Ю.Чумак